[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 8.7.2009

COM(2009) 322 окончателен

2009/0098 (COD)

Предложение за

РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТА

за изменение на Регламент (ЕО) № 377/2004 на Съвета за създаване на мрежа от служители за връзка по въпросите на имиграцията

ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

1. Контекст на предложението

- Основания и цели на предложението

Настоящото предложение цели изменение на Регламент (ЕО) № 377/2004 за създаване на мрежа от служители за връзка по въпросите на имиграцията[1] (наричан по-нататък „регламента“), което е необходимо за гарантиране на ефикасното използване на този важен инструмент за сътрудничество в управлението на миграцията и външните граници. Целта на предложението е да се адаптира регламентът към промените в правото на Общността, настъпили след неговото приемане, като се отчита практическият опит.

- Общ контекст

На 19 февруари 2004 г. Съветът, като взе предвид инициативата на Гърция и становището на Европейския парламент, прие Регламент (ЕО) № 377/2004, който установява задължението да се създадат форми на сътрудничество между служителите за връзка по въпросите на имиграцията на държавите-членки, целите на това сътрудничество, функциите на тези служители за връзка и квалификацията, която те би трябвало да имат, както и техните задачи и задължения по отношение на приемащата държава и държавата-членка по произход. По смисъла на регламента под „ служител за връзка по въпросите на имиграцията “ се разбира представител на една държава-членка, който е командирован в чужбина от службата по имиграцията или от други компетентни органи, с цел да установи или да поддържа контакти с органите на страната домакин, за да допринесе за превенцията на незаконната имиграция и за борбата с това явление, за връщането на незаконните имигранти и за управлението на законната имиграция. Това включва „служителите за връзка в областта на въздухоплаването“, „съветниците по документи“ и „служителите за връзка от правоприлагащите органи“, стига те да изпълняват и упоменатите по-горе задачи.

Обикновено служителите за връзка по въпросите на имиграцията са командировани при националните консулски служби на тяхната държава–членка, намиращи се в трета държава или при компетентните органи на други държави-членки, но също и при компетентните органи на трети държави и на международни организации, за разумен срок, определен от държавата-членка, от която те са били командировани.

На 26 октомври 2004 г. Съветът прие Регламент (ЕО) № 2007/2004 за създаване на Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз („FRONTEX“)[2]. Съгласно член 2, параграф 1, буква в) от този регламент FRONTEX има за задача да извършва анализи на риска. Тези анализи трябва да се основават на възможно най-широк набор от ресурси, които обаче са основно събирани и предоставяни от компетентните органи на държавите-членки. За да изпълни своята мисия, FRONTEX трябва също да улеснява оперативното сътрудничество между държавите-членки и трети държави. Агенцията може да си сътрудничи и с компетентните органи на трети държави или с международни организации в рамките на работни споразумения, сключвани с тези органи. Това сътрудничество може inter alia да включва обмяна на опит по въпросите на граничния контрол, обучение на национални граничари, обмен на оперативна информация и съвместни операции. FRONTEX няма постоянно представителство в никоя трета държава. Въпреки че служителите за връзка по въпросите на имиграцията, командировани в съответни трети държави, могат да допринесат съществено за изпълнението на гореспоменатите задачи на FRONTEX, този потенциал все още не се използва пълноценно поради недостатъчните връзки между служителите за връзка и агенцията.

Наличието на структурирани и сигурни средства за комуникация за служителите за връзка по въпросите на имиграцията, работещи в тази област, както и за обмен на информация с други държави-членки е решаващ фактор за засилено сътрудничество. В Решение 2005/267/ЕО на Съвета от 16 март 2005 г.[3] за създаване на информационна и координационна мрежа с повишено ниво на сигурност, свързана към Интернет, на отделните служби на държавите-членки, отговарящи за управление на миграционните потоци (позната като „ICONet“), допълнено от решението на Комисията от 15 декември 2005 г.[4] за установяване на подробни правила за прилагането на това решение на Съвета, се предвижда създаването на платформа за обмен на стратегическа, тактическа и оперативна информация относно незаконните миграционни движения. Мрежата от служители за връзка по въпросите на имиграцията представлява компонент, различен от ICONet, в който са включени раздели за списъци на служители за връзка по въпросите на имиграцията и служители за връзка в областта на въздухоплаването (които в момента не се използват), за централните звена/национални единици на служителите за връзка по въпросите на имиграцията в държавите-членки и за регионална информация. Последният раздел е допълнително разделен на географски области, така че цялата съответна информация (напр. национални доклади, анализи на риска) може да се предостави на служителите за връзка по въпросите на имиграцията.

Опитът показва, че мрежата от служители за връзка по въпросите на имиграцията не се използва достатъчно. Комисията предлага да се поощри употребата на това сигурно и леснодостъпно средство за комуникация чрез специално упоменаване на мрежата в съответния член от регламента.

Няколко държави-членки изказаха неофициално съгласие да оглавят регионални мрежи от служители за връзка по въпросите на имиграцията в Африка и да свикат срещи в този контекст. Тъй като сегашната формулировка на регламента окуражава единствено държави-членки, които председателстват Съвета на Европейския съюз (или такива, които осъществяват председателството по заместване) да поемат инициативата за свикване на такива срещи, Комисията предлага пояснение, според което държави-членки, съгласни да оглавяват регионални мрежи, също могат да свикват такива срещи.

Що се отнася до отчетните задължения, регламентът постановява, че „ Държавата-членка, която осъществява председателството или ако тази държава-членка не е представена в страната или областта, държавата-членка, която осъществява председателството по заместване, изготвя за края на всяко шестмесечие за Съвета и за Комисията доклад за дейността на мрежите на служители за връзка по въпросите на имиграцията, в които тя има представител, както и за положението в страната домакин от гледна точка на незаконната имиграция . Горните доклади се изработват по образец и във формат, определен от Комисията [5]. Тези доклади представляват основен източник на информация за подготовката за нуждите на всяко председателство, на един доклад за оценка, предназначен за Съвета и изработен от Комисията, за положението във всяка трета страна, където са командировани служителите за връзка по въпросите на имиграцията на държавите-членки“ .

От влизане в сила на регламента са представени шест доклада за дейността на мрежите от служители за връзка по въпросите на имиграцията, които са изготвени от председателствата на Обединеното кралство, Австрия, Финландия, Германия, Португалия и Словения и се спират само на отделни трети държави. Комисията също не бе в състояние да изпълни задължението си за представяне на подробен доклад за оценка въз основа на докладите на председателствата до Съвета. Тъй като в момента служители за връзка по въпросите на имиграцията на държавите-членки са командировани в над 130 трети държави, разпоредбите за отчетните задължения не са приложими в практиката. Ето защо Комисията предлага тези разпоредби да бъдат адаптирани в съответния смисъл.

С Решение 574/2007/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 май 2007 г. се създава Фонд за външните граници за периода от 2007 до 2013 г. като част от Общата програма „Солидарност и управление на миграционните потоци“[6], чиято цел е да допринесе за утвърждаването на пространството на свобода, сигурност и правосъдие и за прилагането на принципа на солидарност между държавите-членки. Ресурсите, с които разполага този фонд, могат да се използват за разширяване на дейностите, организирани от консулските и други служби на държавите-членки в трети държави, включително дейностите на служителите за връзка по въпросите на имиграцията. Както е посочено в член 4, параграф 4, буква а) от това решение, Фондът за външните граници подпомага увеличаването на оперативния капацитет на мрежата от служители за връзка по въпросите на миграцията и насърчаването на по-ефективното сътрудничество чрез тази мрежа между службите на държавите-членки.

През юни 2008 г. Комисията прие съобщение за общата имиграционна политика[7], с което установи принципите, действията и инструментите, като се основава на постиженията на Европейския съвет в Тампере, на Програмата от Хага и на Глобалния подход към миграцията, лансиран през 2005 г. Предвид това съобщение на 15—16 октомври 2008 г. Европейският съвет прие Европейския пакт за имиграцията и убежището[8], в който подчерта необходимостта от засилване на сътрудничеството на държавите-членки и Комисията с държавите на произход и държавите на транзитно преминаване с цел овладяване на незаконната имиграция.

- Съществуващи разпоредби в областта на предложението

Регламент (ЕО) № 377/2004 на Съвета от 19 февруари 2004 г. за създаване на мрежа от служители за връзка по въпросите на имиграцията;

Решение 2005/267/ЕО на Съвета от 16 март 2005 г.[9] за създаване на информационна и координационна мрежа с повишено ниво на сигурност, свързана към Интернет, на отделните служби на държавите-членки, отговарящи за управление на миграционните потоци;

Решение на Комисията от 15 декември 2005 г.[10] относно определянето на подробни правила за прилагането на Решение 2005/267/ЕО на Съвета;

Меморандум за разбирателство относно разработването на информационна и координационна мрежа с повишено ниво на сигурност, свързана към Интернет, на отделните служби на държавите-членки, отговарящи за управление на миграционните потоци, между Европейската комисия и Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз[11].

2. КОНСУЛТАЦИЯ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКА НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

- Консултация със заинтересованите страни

Бяха проведени начални консултации с държавите-членки, които продължиха до края на 2006 г. и се основаваха на въпросник, изготвен в работната група CIREFI на Съвета в рамките на финландското председателство. Отговорите бяха обсъдени в Стратегическия комитет за имиграция, граници и убежище (SCIFA) през март 2007 г.

По-конкретно, държавите-членки сметнаха, че общите отчетни задължения, посочени в член 6 от регламента, са нецелесъобразни и подчертаха добавената стойност, която би донесло едно по-широко участие от страна на FRONTEX. Държавите-членки изразиха и желанието си да засилят употребата на ICONet и да подобрят сътрудничеството между служителите за връзка по въпросите на имиграцията в Африка. Този втори аспект бе обсъден на експертна среща в края на пролетта на 2007 г. и на заседанието на Комитета по имиграция и убежище през октомври 2007 г.

През март 2008 г. Комисията разпространи въпросник с различни варианти за изменение на Регламент (ЕО) № 377/2004 на Съвета. Въз основа на получените отговори през октомври 2008 г. Комисията представи на Комитета по имиграция и убежище неофициален работен документ, съдържащ конкретни предложения за изменение на съответните разпоредби от регламента. Комисията предложи да бъдат внесени на първи етап необходимите изменения, засягащи отчетните задължения, участието на FRONTEX и подобряването на ICONet. На втори етап е предвидено разглеждане на необходимостта и възможностите за създаване на служители на равнище ЕС за връзка по въпросите на имиграцията — командировани с цел да представляват интересите на всички държави-членки и на съответните органи на ЕС — което ще бъде съпроводено с преразглеждане на регламента за FRONTEX, планирано за 2010 г. Това преразглеждане ще вземе под внимание и прехвърлянето на отговорността по управлението на ICONet от Комисията към FRONTEX.

Тези предложения, включително двуетапният подход, бяха подкрепени от държавите-членки.

- Оценка на въздействието

Оценка на въздействието не бе извършена, тъй като настоящото предложение внася само незначителни и главно технически изменения в съществуващото законодателство. Тези изменения няма да окажат осезаемо икономическо, обществено и екологично въздействие. Също така, една от целите на политиката на ЕС за по-добро регулиране е да опрости и подобри съществуващото законодателство съобразно принципа на пропорционалност. Предложението изпълнява тези цели, като гарантира съгласуваността с промените в правото на Общността, влезли в сила след приемането на регламента, като в същото време се отчита практическият опит, придобит в процеса на неговото прилагане.

3. ПРАВНИ ЕЛЕМЕНТИ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

- Кратко изложение на предложените действия

С предлаганите изменения се установява връзка и се предвижда правна основа за сътрудничество между мрежите на FRONTEX и на служителите за връзка по въпросите на имиграцията, поощрява се използването на ICONet за редовен обмен на информация и практически опит, изтъква се възможността за използването на наличните фондове на Общността с цел създаване и правилно функциониране на мрежите на служителите за връзка по въпросите на имиграцията, както и се рационализира системата за отчетност, свързана с дейностите на установените мрежи от служители за връзка по въпросите на имиграцията, като се гарантира, че Европейският парламент, като съзаконодател[12] в тази област на политиката, е надлежно информиран.

- Правно основание

Член 63, параграф 3, буква б) и член 66 от Договора за създаване на Европейската общност предоставят правното основание за настоящото предложение за регламент, с което се изменя основаващият се на тези членове Регламент (ЕО) № 377/2004 на Съвета от 19 февруари 2004 г. за създаване на мрежа от служители за връзка по въпросите на имиграцията и с което се определя допълнително функционирането на тези мрежи.

- Принцип на субсидиарност

Съгласно член 63, параграф 3, буква б) от Договора за ЕО, Общността е упълномощена да приема мерки, свързани с незаконната имиграция и незаконното постоянно пребиваване, включително репатрирането на незаконно постоянно пребиваващи лица. Съгласно член 66 Съветът, като действа в съответствие с процедурата, посочена в член 67, приема мерки за осигуряване на сътрудничество между съответните отдели на администрациите на държавите-членки, както и между тези отдели и Комисията. Настоящите разпоредби на Общността относно създаването и функционирането на мрежите от служители за връзка по въпросите на имиграцията следва да бъдат адаптирани, за да се отчетат промените в правото на Общността, както и практическият опит, придобит в този контекст.

Следователно държавите-членки не са в състояние да постигнат в достатъчна степен целта на предложението.

- Принцип на пропорционалност

Член 5 от Договора за ЕО гласи, че действията на Общността не могат да надхвърлят необходимото за постигане на целите на договора. Избраната форма за тези действия на Общността трябва да позволи на предложението да постигне целта си и да бъде приложено по възможно най-ефективния начин. Предложената инициатива — изменение на регламента — представлява по-нататъшно развитие на достиженията на правото от Шенген за борба с организирането на незаконната имиграция и осигурява сътрудничеството между съответните отдели на администрациите на държавите-членки, както и между тези отдели и Комисията. Следователно предложението е в съответствие с принципа на пропорционалност.

- Избор на правен инструмент

Предложен инструмент: регламент.

Други средства не биха били подходящи, тъй като с настоящото предложение се изменя регламент.

4. Отражение върху бюджета

Предложението няма отражение върху бюджета на Общността.

5. Допълнителна информация

- Последици от различните протоколи, приложени към Договорите, и от споразуменията за асоцииране, сключени с трети държави

Правното основание за това предложение се намира в дял IV от Договора за ЕО и следователно се прилага системата на „променлива геометрия“, предвидена в протоколите относно позициите на Обединеното кралство, Ирландия и Дания и Шенгенския протокол. Това предложение се основава на достиженията на правото от Шенген. Трябва да се вземат предвид следните последици във връзка с различните протоколи:

Обединено кралство и Ирландия

Обединеното кралство участва в настоящия регламент в съответствие с член 5 от Протокола за включването на достиженията на правото от Шенген в рамките на Европейския съюз, приложен към Договора за ЕС и Договора за ЕО, и член 8, параграф 2 от Решение 2000/365/EО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген.

Ирландия участва в настоящия регламент в съответствие с член 5 от Протокола за включването на достиженията на правото от Шенген в рамките на Европейския съюз, приложен към Договора за ЕС и Договора за ЕО, и член 6, параграф 2 от Решение 2002/192/EО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген.

Дания

Съгласно Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за ЕС и Договора за ЕО, Дания не взема участие в приемането от Съвета на мерки по дял IV от Договора за ЕО, с изключение на „мерки, определящи третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза при пресичането на външните граници на държавите-членки, или спрямо мерките, относно установяването на уеднаквен визов модел“.

Това предложение се основава върху достиженията на правото от Шенген и в съответствие с член 5 от Протокола „В срок от 6 месеца след като Съветът е приел решение, отнасящо се до предложение или инициатива за развитие на достиженията на правото от Шенген, в съответствие с разпоредбите на дял IV от Договора за създаване на Европейската общност, Дания решава дали ще приложи това решение в своето национално право.“

Исландия и Норвегия

Що се отнася до Исландия и Норвегия, настоящото предложение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на споразумението, сключено между Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на тези две държави в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген[13].

Швейцария

Що се отнася до Швейцария, настоящото предложение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария за асоцииране на Конфедерация Швейцария към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген[14].

Лихтенщайн

Що се отнася до Лихтенщайн, настоящото предложение представлява развитие на разпоредбите на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн за присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария за асоцииране на Конфедерация Швейцария към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген[15].

- Подробно обяснение на предложението

Член 1

Чрез първия параграф и буква а) от втория параграф се насърчава използването на информационна и координационна мрежа с повишено ниво на сигурност, свързана към Интернет, на отделните служби на държавите-членки (ICONet) за обмен на информация относно командироването на служители за връзка по въпросите на имиграцията и за обмен на информация и практически опит между служителите за връзка по въпросите на имиграцията.

Чрез буква б) от втория параграф се гарантира по-тясното сътрудничество между FRONTEXи мрежите от служители за връзка по въпросите на имиграцията.

Чрез буква в) от втория параграф се позволява на всяка държава-членка — не само на тази, която председателства или осъществява председателството по заместване — да поема инициативата за провеждане на срещи на служителите за връзка по въпросите на имиграцията,

С третия параграф се опростяват отчетните задължения според регламента. Чрез него също се предвижда съответните европейски институции да получават редовно информация относно дейността на мрежите от служители за връзка по въпросите на имиграцията в специфични области и/или страни, представляващи особен интерес за Европейския съюз, както и относно положението в тези области и/или страни по въпроси, свързани с незаконната имиграция.

2009/0098 (COD)

Предложение за

РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТА

от […] година

за изменение на Регламент (ЕО) № 377/2004 на Съвета за създаване на мрежа от служители за връзка по въпросите на имиграцията

ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 63, параграф 3, буква б) и член 66 от него,

като взеха предвид предложението на Комисията[16],

в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора,

като имат предвид, че:

1. Регламент (ЕО) № 377/2004 на Съвета от 19 февруари 2004 г. за създаване на мрежа от служители за връзка по въпросите на имиграцията[17] установява задължението да се създадат форми на сътрудничество между служителите за връзка по въпросите на имиграцията на държавите-членки, целите на това сътрудничество, функциите на тези служители за връзка и квалификацията, която те би трябвало да имат, както и техните задачи и задължения по отношение на приемащата държава и държавата-членка по произход.

2. С Решение 2005/267/ЕО[18] на Съвета бе създадена информационна и координационна мрежа с повишено ниво на сигурност, свързана към Интернет, на отделните служби на държавите-членки, отговарящи за управление на миграционните потоци (ICONet) за обмен на информация за незаконния миграционен поток, незаконното влизане и имиграция, и завръщането на лицата с неправомерен престой. Елементите, предназначени за обмен на информация, следва да включат мрежите от служители за връзка по въпросите на имиграцията.

3. С Регламент (ЕО) № 2007/2004 бе създадена Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз („FRONTEX“)[19]. Агенция FRONTEX отговаря за изготвянето на анализи на риска, които са едновременно обобщени и специализирани, и за предоставянето им на Съвета и на Комисията.

4. Служителите за връзка по въпросите на имиграцията събират сведения за незаконната имиграция, които се използват или на оперативно ниво, или на стратегическо ниво, или и на двете. Тази информация може да окаже съществен принос към дейността на агенция FRONTEX по анализа на риска и с тази цел следва да се създаде по-близко сътрудничество между мрежите от служители за връзка по въпросите на имиграцията и агенция FRONTEX.

5. Всички държави-членки трябва да могат да инициират срещи, когато такива бъдат сметнати за уместни, между служителите за връзка по въпросите на имиграцията, командировани в дадена трета страна или област, с цел засилване на сътрудничеството между тях.

6. С Решение № 574/2007/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 май 2007 г. се създава Фонд за външните граници за периода от 2007 до 2013 г. като част от Общата програма „Солидарност и управление на миграционните потоци“[20], чиято цел е да допринесе за укрепване на пространството на свобода, сигурност и правосъдие и за прилагане на принципа на солидарност между държавите-членки. Ресурсите, с които разполага този фонд, могат да се използват за поощряване на дейности, организирани от консулските и други служби на държавите-членки в трети държави, и за подпомагане на укрепването на оперативния капацитет на мрежите от служители за връзка по въпросите на имиграцията, което би спомогнало за по-ефективно сътрудничество между държавите-членки посредством тези мрежи.

7. Съветът, Европейският парламент и Комисията следва да бъдат редовно осведомявани за дейността на мрежите от служители за връзка по въпросите на имиграцията в специфични области и/или страни, представляващи особен интерес за Европейския съюз, както и относно положението в тези райони и/или страни по въпроси, свързани с незаконната имиграция. Подборът на специфичните райони и/или държави от особен интерес за Европейския съюз се основава на обективни показатели за миграцията като статистики за незаконната миграция и анализи на риска, изготвени от агенция FRONTEX, и следва да бъдат съобразени с общата външна политика на ЕС.

8. Регламент (ЕО) № 377/2004 следва съответно да бъде изменен.

9. Тъй като целта на предложеното действие, а именно адаптиране на настоящите разпоредби на Общността относно създаването и функционирането на мрежи от служители за връзка по въпросите на имиграцията с цел отчитане на промените в правото на Общността, както и практическия опит, придобит в този контекст, не може да бъде постигната достатъчно добре от държавите-членки и следователно може да бъде по-успешно постигната на общностно равнище, Общността може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност от член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, установен в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на посочените цели.

10. Настоящият регламент зачита основните права и спазва принципите, посочени в член 6, параграф 2 от Договора за Европейския съюз и отразени в Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, както и в Хартата за основните права на Европейския съюз.

11. Обединеното кралство участва в настоящия регламент в съответствие с член 5 от Протокола за включването на достиженията на правото от Шенген в рамките на Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, и член 8, параграф 2 от Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген[21].

12. Ирландия участва в настоящия регламент в съответствие с член 5 от Протокола за включването на достиженията на правото от Шенген в рамките на Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, и член 6, параграф 2 от Решение 2002/192/EО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген[22].

13. В съответствие с член 1 и член 2 от протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, Дания не взема участие в приемането на настоящия регламент, не е обвързана от него и не е предмет на неговото приложение. Като се има предвид, че настоящият регламент цели развитие на достиженията на правото от Шенген съгласно разпоредбите на дял IV от трета част на Договора за създаване на Европейската общност, Дания следва, в съответствие с член 5 от цитирания протокол, да реши в срок от шест месеца след приемането на настоящия регламент дали ще го въведе в националното си право.

14. По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на споразумението между Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за асоциирането на тези две държави в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген[23], които попадат в приложното поле, посочено в член 1, букви А и Д от Решение 1999/437/ЕО[24] на Съвета относно определени условия по прилагането на това споразумение.

15. По отношение на Швейцария настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария[25] за асоцииране на Конфедерация Швейцария към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, букви А и Д от Решение 1999/437/EО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/EО на Съвета[26].

16. По отношение на Лихтенщайн настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария за асоцииране на Конфедерация Швейцария към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, букви А и Д от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/261/ЕО на Съвета[27].

ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:

Член 1 Изменение

Регламент (ЕО) № 377/2004 се изменя, както следва:

17. В член 3, второто изречение от параграф 1 се заличава и се добавя следният параграф 3:

„3. Сведенията, посочени в параграфи 1 и 2, се разпространяват чрез информационната и координационна мрежа с повишено ниво на сигурност, свързана към Интернет, на отделните служби на държавите-членки, отговарящи за управление на миграционните потоци, създадена с Решение 2005/267/ЕО на Съвета[28] (наричана по-нататък „ICONet“), в раздела, предназначен за мрежите от служители за връзка по въпросите на имиграцията. Комисията предоставя тази информация и на Съвета.“

18. Член 4 се изменя, както следва:

а) в параграф 1, второто тире се заменя със следния текст:

„- обменят сведения и практически опит, по-специално на срещи и чрез ICONet.“

б) параграф 2 се заменя със следния текст:

„2. Представителите на Комисията и на агенция FRONTEX, създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004, са оправомощени да вземат участие в срещите, организирани в рамките на мрежата от служители за връзка по въпросите на имиграцията, но ако оперативни съображения го налагат, срещите могат да се провеждат в отсъствие на тези представители. Когато това е необходимо, други органи и институции могат също да бъдат поканени на тези срещи.“

в) в параграф 3 се добавя следното изречение:

„Тези срещи могат да се провеждат и по инициатива на други държави-членки.“

19. Член 6 се заменя със следното:

„1. Държавата-членка, която осъществява председателството на Съвета на Европейския съюз, или ако тази държава-членка не е представена в страната или областта, държавата-членка, която осъществява председателството по заместване, изготвя в края на всяко шестмесечие доклад за Съвета, Европейския парламент и Комисията относно дейността на мрежите от служители за връзка по въпросите на имиграцията в специфични области и/или страни от особен интерес за Европейския съюз, както и за положението в тези области и/или страни по въпросите, свързани с незаконната имиграция. Подборът, който се извършва след консултация с държавите-членки и Комисията, на специфичните области и/или страни от особен интерес за Европейския съюз се основава на обективни показатели за миграцията, като статистики за незаконната миграция и анализи на риска, изготвени от агенция FRONTEX, и следва да бъдат съобразени с общата външна политика на ЕС.

2. Горните доклади се изработват по образец и във формат, определен от Решение 2005/687/ЕО[29] на Комисията, и указват съответните критерии за подбор.

3. Въз основа на споменатите по-горе доклади Комисията ежегодно предоставя на Съвета и на Европейския парламент обобщение на фактите относно развитието на мрежите от служители за връзка по въпросите на имиграцията.“

Член 2 Влизане в сила

Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването си в Официален вестник на Европейския съюз .

Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност.

Съставено в Брюксел, […]

За Европейския парламент За Съвета

Председател Председател

[…] […]

[1] ОВ L 64, 2.3.2004 г., стр. 1.

[2] ОВ L 349, 25.11.2004 г., стр. 1.

[3] ОВ L 83, 1.4.2005 г., стр. 48.

[4] COM(2005) 5159 окончателен.

[5] Решение на Комисията от 29 септември 2005 г., OВ L 264, 8.10.2005 г., стр. 8.

[6] ОВ L 144, 6.6.2007 г., стр. 22.

[7] COM(2008) 359 окончателен.

[8] Документ на Съвета 13440/08.

[9] ОВ L 83, 1.4.2005 г., стр. 48.

[10] COM(2005) 5159 окончателен.

[11] C(2007) 374.

[12] Решение на Съвета от 22 декември 2004 г. относно определяне на някои области, обхванати от дял IV на трета част от Договора за създаване на Европейската общност, за които е приложима процедурата, предвидена в член 251 от посочения Договор, ОВ L 396, 31.12.2004 г., стр. 45.

[13] ОВ L 176, 10.7.1999 г., стр. 36.

[14] ОВ L 53, 27.2.2008 г., стр. 52.

[15] OВ L […], […], стp. […].

[16] OВ C […], […] г., стр. […].

[17] ОВ L 64, 2.3.2004 г., стр. 1.

[18] ОВ L 83, 1.4.2005 г., стр. 48.

[19] ОВ L 349, 25.11.2004 г., стр. 1.

[20] ОВ L 144, 6.6.2007 г., стр. 22.

[21] ОВ L 131, 1.6.2000 г., стр. 43.

[22] ОВ L 64, 7.3.2002 г., стр. 20.

[23] ОВ L 176, 10.7.1999 г., стр. 36.

[24] ОВ L 176, 10.7.1999 г., стр. 31.

[25] ОВ L 53, 27.2.2008 г., стр. 1

[26] ОВ L 53, 27.2.2008 г., стр. 1.

[27] ОВ L 83, 26.3.2008 г., стр. 3.

[28] Решение 2005/267/ЕО на Съвета от 16 март 2005 г., ОВ L 83, 1.4.2005 г., стр. 48.

[29] ОВ L 264, 8.10.2005 г., стр. 8.