BG Официален вестник на Европейския съюз C 189/8

Окончателен доклад на служителя по изслушването по дело COMP/39.188 — Банани

(съгласно член 15 и член 16 от Решение 2001/462/ЕО, ЕОВС на Комисията от 23 май 2001 година относно мандата на служителите по изслушването в някои производства по конкуренция — ОВ L 162, 19.6.2001 г., стр. 21)

2009/C 189/04

Проекторешението по горепосоченото дело поражда следните забележки.

Изложение на възраженията

Изложението на възраженията бе прието на 20 юли 2007 г. и бе адресирано до следните дружества или групи от дружества: Chiquita Brands International Inc, Chiquita International Ltd, Chiquita International Services Group N.V. и Chiquita Banana Company B.V. (Chiquita); Dole Food Company Inc и Dole Fresh Fruit Europe OHG (Dole); Fresh Del Monte Produce Inc, Del Monte Fresh Produce International Inc, Del Monte (Германия) GmbH и Del Monte (Нидерландия) BV (Del Monte); Fyffes plc, Fyffes International, Fyffes Group Limited и Fyffes BV (Fyffes); FSL Holdings NV и Firma Leon van Parys NV (LVP); Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co KG (Weichert).

В изложението на възраженията Комисията изрази първоначално становище, че адресатите са участвали в единично и продължително нарушение на член 81, като са обменяли информация относно количествата и котировъчните цени на бананите и са определяли цените чрез съгласуване на котировъчните цени на бананите.

След получаването на изложението на възраженията страните бе предоставен достъп до преписката по разследването на Комисията под формата на DVD или — в случая с исканията за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер и свързаните с тях документи — в сградата на Комисията.

Процедури

Първоначално на страните бе даден срок от 2 месеца да представят своя отговор на изложението на възраженията. След получаването на няколко обосновани искания този срок бе удължаван няколко пъти за страните, поискали това. Удължаванията на крайния срок, свързани главно с твърдения относно възможностите за достъп до преписката на Комисията, възлизаха общо на два допълнителни месеца. Всички страни отговориха навреме и предоставиха на Комисията своите писмени забележки относно възраженията, повдигнати срещу тях.

Освен това всички страни упражниха правото си да бъдат изслушани устно съгласно член 12 от Регламент (ЕО) № 773/2004 (1). Устното изслушване се проведе на 4—6 февруари 2008 г.

По време на производството няколко страни подадоха голям брой жалби относно предполагаеми процедурни нередности с твърдението, че правото им да бъдат изслушани е било нарушено. Макар повечето от тези жалби да бяха решени от ГД „Конкуренция“, някои от тях бяха отнесени на вниманието на служителя по изслушването. Тези жалби бяха внимателно разгледани от мен или от компетентния служител по изслушването към дадения момент и страните бяха уведомени съответно. По-конкретно бе заявено, че липсата на протокол, записи и/или бележки от срещите с кандидата за имунитет в преписката по разследването, до която е предоставен достъп, е било равнозначно на нарушение на правото на защита. Освен това бе изказано твърдението, че е било невъзможно правото на изслушване да бъде адекватно упражнено поради наличието на голям брой нечетливи страници в преписката по разследването. Една от страните поиска също така да ѝ бъдат предоставени предполагаеми оправдателни документи, които не са били в преписката по разследването, а както се твърди — притежание на други генерални дирекции на Комисията. На последно място няколко страни заявиха, че правото на защита предполага предоставянето на достъп и до документи, предоставени на Комисията след изпращането на изложението на възраженията, по-конкретно до отговорите на другите страни на изложението на възраженията.

Първо, по отношение на липсата на протоколи, записи и/или бележки от срещите с кандидатите за имунитет (забележка, направена от LVP, Fyffes/Weichert и Dole) проверката доведе до заключението по-долу. В рамките на прилагане на правилата за конкуренцията от Договора правото на защита на страните не налага на службите на Комисията общо задължение за водене на протокол или за записване на срещите. Такова задължение съществува единствено ако Комисията има намерение да използва в решението си предоставени устно доказателства, като в такива случаи трябва да бъде съставен писмен документ. Тъй като в случая за доказателство са били използвани само официално предоставените корпоративни изявления, не е възможно правото на защита на страните да е било нарушено поради това, че не са направени записи на въпросните срещи. В това отношение следва да се отбележи, че едностранни бележки, водени от службите на Комисията, при всички случаи се основават само на спомените на Комисията и нейното тълкуване на казаното. Следователно тези бележки са вътрешни за институцията, не са публично достъпни и нямат стойност на инкриминиращ или оправдателен документ.

Второ, по отношение на твърдението, че наличието на нечетливи документи в преписката представлява нарушение на правото на изслушване и по-специално на принципа на равнопоставеност на страните (LVP, Fyffes/Weichert, Dole), бе направено следното заключение. Доколкото оригиналните документи в преписката по разследването на Комисията са с качество, сходно с това на копията от DVD-тата на страните, Комисията не е могла да проучи по-добре нечетливите или трудно четливите документи от страните в производството. Въз основа на искане и когато е разполагала с нови копия с качество, сходно с това на оригиналните документи в преписката, съответната служба на Комисията е предоставила тези копия на страните, подали искането. Следователно страните са имали достъп до същите документи със съпоставимо качество както и Комисията. Съответно бе направено заключението, че принципът на равнопоставеност на страните е бил спазен.

Трето, по отношение на искането да им бъдат предоставени потенциално оправдателни документи, които не са се намирали в преписката по производството, макар Комисията да е разполагала с тях (Fyffes/Weichert), служителят по изслушването по това време е изразил следното становище. По принцип Комисията не е задължена да предоставя документи, които не се намират в преписката по разследването. Въз основа на обосновано искане обаче, в което ясно е посочен/са посочени документът/документите и е обяснена важността за защитата и потенциалната оправдателна стойност, Комисията може да бъде задължена да предостави тази информация, освен ако молещата страна не би могла да я получи от други източници без съществени допълнителни усилия. Комисията обаче не е задължена да удовлетвори общо искане, което се отнася до голям брой документи. Искането бе разгледано от гледна точка на тези критерии и бе направен изводът, че то е основателно отчасти. Затова от ГД „Конкуренция“ бе поискано да предприеме необходимите стъпки за намирането и предоставянето на страните, изпратили исканията, на документите, които са били ясно посочени в тези искания. В същото време искането бе отхвърлено в частта, в която се позовава на документи по неясен и абстрактен начин, или на документи, които биха могли да бъдат получени от други източници.

Накрая, що се отнася до предполагаемото право на достъп до отговорите на други страни до изложението на възраженията (Del Monte), по принцип подобно право не съществува. От точка 27 от Известието на Комисията относно достъпа до преписки следва, че достъп до документи, получени от Комисията след уведомяването на изложението на възраженията, може да бъде предоставен само ако тези документи представляват нови доказателства, независимо дали те са от инкриминиращо или от оправдателно естество. Поради това, че отговорът на една страна на изложението на възраженията представлява собствената защита на тази страна, в редки случаи той може да се смята за инкриминиращ или оправдателен по отношение на другите страни в производството. Във всеки случай на Комисията е забранено да използва доказателства срещу дадена страна, когато тя не е имала възможност да бъде изслушана по тези доказателства. По отношение на потенциално оправдателна информация обаче искането не може да е най-общо формулирано, а следва да бъде обосновано и да посочва, поне в общи линии, как дадена информация би могла да послужи в защита на дадена страна и да повлияе на хода на административната процедура. Следователно правото на защита не е нарушено в случаите, в които Комисията откаже на дадена страна достъп до отговорите на изложението на възраженията на други страни въз основа на общо искане, в което се твърди, че отговорите биха могли евентуално да съдържащ оправдателна информация. С оглед на тези критерии моето заключение гласи, че отказът на ГД „Конкуренция“ да удовлетвори искането на въпросната страна не е могъл да доведе до нарушаване на правото на защита.

Проекторешение

След получаването на становищата на страните в писмена и устна форма Комисията оттегли всички свои възражения срещу Fyffes plc, Fyffes International, Fyffes Group Limited и Fyffes BV (Fyffes), както и срещу FSL Holdings NV и Firma Leon van Parys NV (LVP). Комисията оттегли възраженията си и срещу Fresh Del Monte Produce Inc., Del Monte Fresh Produce International Inc., Del Monte (Германия) GmbH и Del Monte (Нидерландия) BV относно предполагаемото участие на предприятие Del Monte в нарушението. Въпреки това отговорността на Fresh Del Monte Produce Inc. за участието на Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co KG в нарушението се запазва, като се счита, че Fresh Del Monte Produce Inc. е имало решаващо влияние върху Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co KG.

Освен това по отношение на другите адресати на проекторешението обхватът на възраженията бе стеснен в сравнение с изложението на възраженията и продължителността на нарушението бе значително намалена.

Според мен проекторешението се отнася само до възражения, по които на страните е била дадена възможност да изразят своите позиции.

Заключение

Смятам, че правото на изслушване на всички участници в производството по това дело е било спазено.

Брюксел, 10 октомври 2008 година. Karen WILLIAMS

(1) Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията относно водените от Комисията производства съгласно членове 81 и 82 от Договора за ЕО, ОВ L 123, 27.4.2004 г., стр. 18.