BG Официален вестник на Европейския съюз C 351/6

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Правна рамка за рекламата, насочена към млади хора и деца“ (становище по собствена инициатива)

2012/C 351/02

Докладчик: г-н Jorge PEGADO LIZ

На 14 юли 2011 г. Европейският икономически и социален комитет реши, в съответствие с член 29, параграф 2 от Правилника за дейността си, да изготви становище по собствена инициатива относно

„Правна рамка за рекламата, насочена към млади хора и деца“.

Специализирана секция „Единен пазар, производство и потребление“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 30 август 2012 г.

На 483-ата си пленарна сесия, проведена на 18 и 19 септември 2012 г. (заседание от 18 септември), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище със 130 гласа „за“ и 3 гласа „въздържал се“.

1. Заключения и препоръки

1.1 Целта на настоящото становище е да допринесе за информираността, дебата и евентуалния задълбочен анализ на общностно равнище на мерките от правен или друг характер, предназначени да защитават децата и младите хора от реклама, която или използва неуместно децата в своите послания, или отправя послания към тях по вреден начин, или по друг начин представя послания, които вредят на тяхното нормално физическо, психическо и морално развитие.

1.2 Става въпрос за защитата на основни права на децата в ЕС така, както са определени в Конвенцията на ООН, в член 24 от Хартата на основните права на Европейския съюз, в член 3, параграф 3 от ДЕС и правилно интерпретирани в съобщенията на Комисията „Към стратегия на ЕС за правата на детето“ (COM(2006) 367 final), „Многогодишна програма на Общността за защита на децата при използване на Интернет и други комуникационни технологии“ (COM(2008) 106 final) (1) и „Програма на ЕС за правата на детето“ (COM(2011) 60 final).

1.3 Рекламата, в която деца се използват неправомерно за цели, нямащи нищо общо с пряко свързани с тях теми, накърнява човешкото достойнство и нарушава тяхната физическа и психическа неприкосновеност и трябва да бъде забранена.

1.4 Насочената към деца реклама води до повишени рискове в зависимост от възрастовите групи, с вредни последици за тяхното физическо, психическо и морално здраве. Като особено тежки се открояват подбуждането към прекомерно потребление, водещо до свръхзадлъжняване, и консумацията на хранителни или други продукти, които се оказват вредни или опасни за физическото и психическото здраве.

1.5 Като цяло, някои реклами, поради своето особено агресивно, расистко, ксенофобско, еротично или порнографско съдържание засягат, понякога необратимо, физическото, психическото, моралното и гражданското развитие на децата, водейки до агресивно поведение и преждевременен еротизъм.

1.6 ЕИСК счита, че е необходимо тези въпроси да се анализират задълбочено и да се изготви общностна рамка за тях, в съответствие с принципите на субсидиарност и пропорционалност, не само защото се поставя под въпрос действителната гаранция за защитата на основни права, но и защото разнообразието от национални разпоредби излага на риск правилното функциониране на вътрешния пазар. В този смисъл Комитетът препоръчва в Общността да бъде въведена обща минимална възраст за специално насочената към деца реклама.

1.7 Според ЕИСК трябва да бъде поставен специален акцент върху развитието на възможностите, информирането и обучението на децата още от най-ранна възраст, с оглед на правилното използване на информационните технологии и интерпретирането на рекламните послания, като тези предмети бъдат включени в учебните програми на всички равнища. Родителите също трябва да се научат да помагат на своите деца в интерпретирането на рекламните послания.

1.8 ЕИСК счита, че гражданите като цяло и семействата и преподавателите в частност трябва също да бъдат информирани и обучавани, за да могат по-добре да защитават непълнолетните.

1.9 ЕИСК призовава рекламодателите и спонсорите, в рамките на вече приетите и предстоящите инициативи за саморегулиране и съвместно регулиране, да възприемат и прилагат най-високите равнища на защита на правата на детето и да следят за тяхното спазване.

1.10 ЕИСК счита, че общностната правна рамка не отговаря на настоящите потребности от защита на правата на децата по отношение на търговската комуникация, по-пециално тази, която се използва в аудиовизуалните медии, интернет и социалните мрежи, и призовава Комисията спешно да разгледа необходимостта от приемане на по-ограничителни хоризонтални мерки, чрез които тези права да бъдат действително гарантирани.

1.11 ЕИСК призовава Европейския парламент и националните парламенти да следват решително традицията си на защита на правата на децата в тази специфична област.

2. Въздействие на рекламата върху децата

2.1 ЕИСК се застъпва за социална пазарна икономика, която да бъде подходящо регулирана, така че да се насърчават честната и лоялна конкуренция и високото равнище на защита на потребителите, с оглед изграждането на вътрешен пазар като инструмент за подобряване на условията на живот и труд на населението, при зачитане на ценности като човешкото достойнство, свободата, демокрацията, равенството, принципите на правовата държава и спазването на правата на човека.

2.2 Във връзка с това ЕИСК признава, че рекламата във всичките си форми има съществена роля, която е обобщена по подходящ начин от International Advertising Association (IAA) и в която се открояват по-специално разпространението на иновациите, стимулирането на творчеството и забавлението, насърчаването на конкуренцията и повишаването на възможностите за избор. ЕИСК признава и още една важна функция на рекламата, а именно да информира и предоставя разяснения на потребителите – това е причината и основата за нейното регулиране на общностно равнище.

2.3 В становище от този вид и на тази тема би било естествено да се отдели част, която да е посветена на общия въпрос за влиянието на медиите, по-специално на телевизията, интернет и социалните мрежи като най-важни платформи за предаване на рекламните послания към децата и младите хора в качеството им на потребители или просто на пасивни зрители. Също така би било важно да се анализират различните видове поведение на децата, в зависимост от тяхната възраст и социална прослойка, по отношение на средствата за социална комуникация, включително познатите явления избор на „герои“, „социални поведенчески модели“ или „начини на живот“, като фактори за формирането на личността, които се експлоатират в рекламните похвати (2). Въпреки това поради ограниченото място се налага да се представят като дадени, познати и консенсусни всички аспекти, свързани с тази тема, по-специално що се отнася до ролята, която посочените медии имат понастоящем за информирането, образоването, възпитанието и забавлението на младите хора, както и до времето, което същите им отделят. Някои от тези аспекти са предмет на други становища на ЕИСК, изготвени или в процес на изготвяне (3).

3. Реклама, която използва децата като средство за предаване на своето търговско послание под каквато и да била форма

3.1 По отношение на рекламата, която използва деца, са от значение аспектите, свързани с човешкото достойнство и правата на детето, изрично установени в различни международни и европейски конвенции, сред които понастоящем се открояват разпоредбите на Хартата на основните права (членове 1 и 2, буква в) и особено членове 24 и 32).

3.2 ЕИСК счита, че е необходимо хармонизиране на общностно равнище, насочено към цялостна забрана на рекламата, която използва по неуместен и неправомерен начин образа на деца в области, които не са пряко свързани с тях.

4. Реклама, която е специално насочена към децата

4.1 До определена възраст децата не филтрират рекламното съобщение, особено когато посланието е натрапчиво и повтаряно до изтощение, поради което обикновено приемат всички послания за верни и могат да бъдат подтикнати да се превърнат в пристрастени потребители. Това въздействие е толкова по-силно, колкото по-необлагодетелствана е социално-икономическата среда. Дори съобщенията и предупрежденията, включени в рекламата, не се разбират от децата и не могат да се разглеждат като предпазен или разубеждаващ фактор.

4.2 От друга страна, различните възрастови групи възприемат по различен начин рекламата. До петгодишна възраст децата са неспособни да направят разлика между програмата и рекламите и дори след тази възраст те не разпознават в рекламата нейната функция да убеждава. Това умение се появява едва около осемгодишна възраст и то не при всички деца. То все още не означава, че те могат да осъзнаят тенденциозността на посланията, които акцентират върху положителните и пренебрегват други, по-отрицателни аспекти на въпросния продукт.

4.3 Когато по-големите деца възприемат посланието като фактор за забавление, въздействието върху тях е по-силно, а тяхната нараснала способност да разбират рекламните послания не ги прави задължително неподатливи на рекламата и на нейните цели, при положение че други, по-сложни и също толкова ефективни техники за убеждение позволяват да се въздейства върху тяхното поведение.

4.4 Развитието на познавателни и интерпретативни умения посредством образователни програми в областта на медиите оказва положително влияние при взаимодействието с рекламата. Въпреки това по-високите равнища на медийна грамотност и по-доброто разбиране на механизмите и въздействието на рекламата от страна на родители и деца не представляват цялостно решение за вредните последици от насочената към деца реклама. Подготовката на децата за тяхната бъдеща роля на потребители, при която акцентът се поставя върху медийната грамотност и развитието на техните способности още от най-ранна възраст, е от съществено значение. Тя обаче не разрешава в непосредствен план проблема, свързан с въздействието на натрапчивите и повтарящи се реклами, а също така може да не обхване всички деца, особено тези, които са от по-необлагодетелствани социално-икономически среди и които са най-силно засегнати от вредните последици от рекламите.

4.5 Проучванията показват, че посредническата роля на семейството е важна за намаляване на въздействието на рекламата. Въпреки това все повече деца, включително малки деца, имат достъп до телевизия и интернет в стаята си, което прави тази дейност самотна и неконтролирана. Друг фактор, който увеличава излагането на децата на рекламни послания и маркетингови техники, е нарастващото навлизане на интернет в ежедневните навици на най-младите. Както се посочва с право в изготвяния понастоящем проектодоклад на ЕП, „Интернет е приятел на децата, често пъти повече отколкото семейството, училището и приятелите“ (4). Неотдавнашни проучвания като „Децата онлайн“(Kids online) показват, че 38 % от децата на възраст от 9 до 12 години вече имат онлайн профили, а при децата на възраст от 13 до 16 години този дял достига 78 %. Много марки игри и играчки имат сайтове, на които децата могат да играят и да се забавляват онлайн, като същевременно стават обект на стратегиите на марките, целящи тяхното убеждаване и превръщането им в постоянни клиенти.

4.6 По-специално, що се отнася до подбуждането към прекомерно потребление, водещо до свръхзадлъжняване, определена търговска комуникация, насочена към деца, може да стимулира потребителски навици по модела на излишъка, създавайки изкуствени желания, които не отговарят на действителните потребности, и изграждайки фалшива представа за „щастие“. Статистиките показват, че 54 % от подрастващите се чувстват принудени да купуват продукти само защото приятелите им ги имат, т.е. потреблението в крайна сметка се оказва фактор за социално приобщаване.

4.7 Съществува причинно-следствена връзка между гледането на някои реклами и отправените към родителите искания да купят даден продукт. Семейните конфликти заради гледането на реклами и исканията за закупуване възникват във всички семейства, но най-вече в тези с по-нисък социално-икономически статус, в които децата прекарват повече време пред телевизора. По този начин, поради липса на финансови средства или поради по-слаби умения за водене на диалог, семействата с ниски доходи се оказват по-потърпевши от рекламата.

4.8 Вследствие на потреблението, насърчавано от рекламата, се стига и до разпространение на определени марки сред голям брой деца и млади хора, като по този начин се създават проблемни ситуации за непълнолетните, които нямат достъп до тези марки. Една от тези ситуации е „тиранизирането на марките“ (brand bullying) в училище – тя засяга тежко децата, които не използват тези марки, и може да доведе до девиантно поведение или състояние на голямо лично нещастие, като в някои случаи ги тласка към изключване от съответната среда, насилие и страдание, които могат да се превърнат в причина за навлизане в света на престъпността чрез извършване на кражба или грабеж.

4.9 Що се отнася до рекламата, подбуждаща към консумация на нездравословни хранителни продукти или други продукти, които се оказват вредни или опасни за физическото и психическото здраве, следва да бъде подчертано влиянието на децата върху решенията за купуване на определени храни, по-специално във връзка с предпочитанието, което се отдава на предварително приготвените храни или т.нар. „бързо хранене“ (fast food). Призивите към лоши хранителни навици са постоянни в детската реклама. Затлъстяването сред децата вече е огромен проблем. По данни на федерацията „Consumers International“ едно на всеки 10 деца по света страда от наднормено тегло или затлъстяване. Понастоящем се съобщава за 22 милиона деца, ненавършили 5 години, които имат наднормено тегло, а основната причина за това е приемът на силно преработени продукти, богати на захар и мазнини.

4.10 Децата са изложени в значителна степен на рекламни послания, свързани с храни, особено в детските програми, и това явление се разраства с все по-големия достъп на децата до телевизионни канали, интернет или социални мрежи. От друга страна, естеството на рекламите се промени, като в тях се използват по-сложни техники от областта на продуктовия маркетинг, което ги прави по-ефективни в процеса на убеждаване (5).

4.11 Рекламата може да има и последствия, свързани с хранителните разстройства като анорексия или булимия. Децата и подрастващите са изложени на влиянието на включените в рекламите модели за тяло и личен имидж на младите хора. Налагането сред младите хора, обикновено от женски пол, на модела за слабо тяло акцентира върху идеал за красота, подбуждащ към хранителни навици, които могат да изложат живота на риск.

4.12 Североамериканската асоциация на психолозите счита дори, че рекламата, насочена към деца, ненавършили осем години, следва да бъде ограничена (или забранена), предвид неспособността на децата на тази възраст да осъзнаят целите на рекламите, свързани с убеждаването. Тази забрана е насочена към ограничаване на нежеланите последици от рекламата, свързани с насърчаването на нездравословни хранителни навици, предизвикването на конфликти между родители и деца, породени от исканията за купуване на рекламираните продукти, и излагането на насилие (6).

4.13 Комитетът счита, че тези опасения, които вече са отразени в законодателствата на редица държави членки (7) и на държави извън ЕС, следва да бъдат признати и на общностно равнище чрез определянето на минимална възраст за специално насочената към деца реклама така, както вече беше предложено в доклада на члена на ЕП Kyriacos Triantaphyllides (8) и заявено отново в резолюцията на ЕП от 22 май 2012 г. (9)

5. Реклама, която влияе на децата

5.1 Сред рекламите, които могат да засегнат тежко психическото и моралното развитие на децата, дори когато не са насочени специално към тях, се откроява рекламата, която подбужда към насилие или определен вид агресивно поведение, какъвто е случаят с рекламата за продажба на играчки или игри, стимулиращи агресивното поведение.

5.2 Достоверни проучвания доказват вредното въздействие от излагането на насилие в някои реклами, излъчвани по аудиовизуалните медии, по-специално чрез насърчаването на агресивно поведение, по-висока възприемчивост към насилието и по-голяма враждебност. Гледането на съдържащи насилие материали може да засегне психическото здраве, водейки до безпокойство, страх, смущения в съня и хиперактивност.

5.3 Във все повече реклами на продукти, които могат да бъдат вредни за здравето, като алкохол или цигари, се използват знаменитости. Свързването на тези продукти с определен начин на живот, който се счита за привлекателен, насърчава желанието за консумация и създава положителна нагласа към тях.

5.4 Рекламата с еротично или порнографско съдържание, която насърчава перверзно, извратено или натрапчиво сексуално поведение, също засяга нормалното психическо и морално развитие на децата. Значителна част от рекламите е от сексистки и сексуален характер и използва жената като обект на желание, много пъти в ситуация на принизяване или подчинение, дори на насилие. От друга страна, прекомерният сексуален заряд или еротичното, ако не дори порнографско съдържание, водят до преждевременен еротизъм сред децата. Въпреки че редица известни марки бяха задължени да изтеглят свои реклами поради факта, че допринасяха за свръх сексуалността сред децата, и поради отхвърлянето от страна на гражданското общество на неправомерното използване на образа на тела на непълнолетни в рекламите, в Общността не съществува ясно законово определение по отношение на тези ситуации.

5.5 Макар този въпрос да е регулиран в редица държави членки, това е направено по много различен начин, което пречи на правилното функциониране на единния пазар и не може да бъде обосновано с фундаментални причини от културно естество. Ето защо той също заслужава да бъде разгледан на общностно равнище.

6. Общностната правна рамка и нейните явни пропуски

6.1 Предвид тази рамка се налага констатацията, че по отношение на децата нормативните разпоредби и процедурите, прилагани от специалистите в областта на рекламата, разбирана в нейния най-широк смисъл като търговска комуникация, са всичко друго, но не и единни в различните държави членки.

6.2 От своя страна общностната правна рамка е ненужно сложна, прекалено объркана и, в повечето случаи, транспонирана и прилагана по различен начин в държавите членки, както признава самата Комисия в своето съобщение „Съгласувана уредба за повишаване на доверието в цифровия единен пазар за електронната търговия и интернет услугите“ (10), в своя доклад относно „Закрила на децата в цифровия свят“ (11) и в „Европейска стратегия за по-добър интернет за децата“ (12). Повечето държави членки са се ограничили до минималистично транспониране на общностите директиви, а други (13) прилагат по-строги разпоредби, които стигат до забрана на рекламата, насочена към непълнолетни (14).

6.3 С право в никоя от разпоредбите на общностното право не се посочва, че с оглед защитата на непълнолетните и на човешкото достойнство трябва да се премине към някакъв вид „предварителен контрол“, в съответствие с основните принципи на свободата на изразяване на мнение, както изисква добре установената практика на Европейския съд по правата на човека за прилагане на съответната европейска конвенция.

6.4 Въпреки това основното объркване произтича от Препоръката на Съвета от 1998 г. относно „сравнимо и ефективно ниво на защита на малолетните и непълнолетните и на човешкото достойнство“, в която се откроява грижата за „конкурентоспособността на европейската индустрия за аудиовизуални и информационни услуги“. В нея мерките по отношение на аудиовизуалното или онлайн съдържание, което вреди на непълнолетните или на човешкото достойнство (15), се поставят извън законодателните правомощия на Европейския съюз, и в крайна сметка тези аспекти се разглеждат като въпрос на „добрите нрави“, изключен от обхвата на общностните разпоредби (16).

6.5 На общозадължително основание се определя единствено, че държавите членки следва да гарантират, че телевизионните предавания (като се подразбира, че те включват търговската комуникация) не съдържат програми, които могат да нанесат тежка вреда на физическото, психическото и моралното развитие на непълнолетните, по-специално програми, съдържащи порнографски сцени или безпричинно насилие, освен в случаите, когато са предшествани от „звуков сигнал“ или придружавани от „визуален символ“, като обаче се прави изключение за предаванията, за които поради „часа на излъчване“ или поради „дадени технически мерки“ може да се гарантира, че „по принцип няма да бъдат гледани или слушани от непълнолетни“.

6.6 С аргумента, че съществуват „все по-големи възможности зрителите да избегнат рекламата“, и без да се отчита спецификата на детето като „пасивен зрител“, действащите разпоредби отмениха ограниченията, свързани с включването на рекламни „спотове“(spots), стига това да не нанася тежка вреда на цялостния облик на програмите.

6.7 Единствените изрични забрани, които понастоящем съществуват в Общността, се отнасят само за тютюневите продукти, за лекарствата и медицинските процедури, прилагани само по лекарско предписание, за „скритата“ и „подсъзнателна“ реклама, от която обаче е изключено „продуктовото позициониране“ (макар да се счита, че то „по принцип следва да бъде забранено“), стига „зрителят да бъде надлежно информиран за неговото наличие“. Съществуват и „строги критерии“ за реклама на алкохолни напитки.

6.8 Единствено по отношение на този последен аспект се посочва, че рекламата не трябва да бъде насочена към непълнолетната аудитория. По всички останали аспекти, свързани с физическите, психически или морални вреди, нанасяни на непълнолетните, като прякото подбуждане на непълнолетните или непрякото подбуждане на техните родители към закупуване на рекламирани стоки или услуги, при което се използва тяхната неопитност или доверчивост, както и с рекламата „включена в детски програми и отнасяща се до храни и вещества с хранително или физиологично въздействие, по-специално мазнини, мастни киселини, сол/натрий и захари“, действащите разпоредби се ограничават до обща препоръка или просто до препратка към „кодекси за поведение“.

6.9 Важно е също така да се подчертае, че Директивата относно нелоялните търговски практики съдържа разпоредба за търговските практики, насочени към „ясно установима група потребители, които са особено уязвими“, по-специално поради своята „възраст или лекомислие“, но въпреки това тя не беше интерпретирана като забраняваща горепосочените практики, нито беше транспонирана и прилагана в този смисъл от държавите членки (17).

6.10 Заедно с тези разпоредби на правото на ЕС други инструменти от договорен характер определят ключови принципи, които от своя страна стоят в основата на най-скорошното развитие на първичното право на ЕС (Договор от Лисабон и Харта на основните права на Европейския съюз).

6.11 Успоредно с това, специалистите разработват, както на международно равнище, така и в различните държави членки, набор от разпоредби за саморегулиране по отношение на своите търговски практики, което ясно показва техния ангажимент за защита на децата, какъвто по-специално е случаят с Европейско сдружение за стандарти в рекламата (ЕССР) (18). Това не отменя потвърдената на различни международни и общностни инстанции необходимост да се гарантира високо равнище на уважение и защита на децата така, че да се осигури тяхното физическо, психическо и морално развитие с оглед на собствените им интереси, благополучието им и запазването на семейната среда и семейните връзки.

7. Детско-юношеската реклама и изграждането на вътрешния пазар

7.1 Пазарът на реклама и маркетинг в Европа се характеризира със силна конкуренция, колебания под въздействието на модните тенденции и особена чувствителност към последиците от икономическите и финансовите кризи. Сериозните различия в националното регулиране в областта на рекламата могат не само да повлияят на резултатите, но и представляват пречка за нейното развитие на вътрешния пазар и източник на дискриминация и на не съвсем лоялна конкуренция. По-специално в сегмента на младите хора и децата, който преживява голяма експанзия, сериозните различия в националните регламенти и различните изисквания поставят рекламните агенции в неравностойно положение, като ги принуждават да правят големи разходи за приспособяване на техните кампании към различни правни условия и изисквания и насърчават не съвсем лоялна конкуренция с цел избягване на тези затруднения и печелене на пазари. Законодателна хармонизация, която налага сходни условия в цяла Европа, осъществявайки единния пазар в тази област, би могла да има решителен принос за постигането на по-прозрачен пазар, на който всички рекламни агенции могат да развиват дейността си въз основа на своите компетенции и възможности, насочени към ефективно задоволяване на потребностите на потребителите, вместо да използват националните различия в ущърб на здравословната и лоялна конкуренция.

8. Правна основа за съгласувани действия на общностно равнище в областта на детско-юношеската реклама

8.1 Към днешна дата общностните директиви, които регулират рекламата на равнището на Европейския съюз, обикновено използват като правна основа разпоредбите на Договора, отнасящи се за изграждането на единния пазар, понастоящем членове 26 и 114, макар и силно изменени. Това е важно съображение, но не бива да бъде единственото. В други общностни инициативи, чиито цели са по-конкретно насочени към дейностите, свързани с радиотелевизионното излъчване, правна основа е търсена по-скоро в разпоредбите, които тогава са били свързани с правото на установяване и на предоставяне на услуги, съответстващи, макар и с големи изменения, на днешните членове 49 и последващи и 56 и последващи. Накрая, в най-скорошните инициативи, свързани със защитата на децата и детската порнография, които обаче също предхождат действащия Договор от Лисабон, като правна основа бяха използвани разпоредбите, свързани със сътрудничеството по наказателноправни въпроси.

8.2 Следва да се припомни, че действащият Договор от Лисабон въвежда важни изменения във всички тези аспекти и предлага редица нови възможности за приемане на мерки на общностно равнище, които трябва да могат да се интерпретират и прилагат. Най-важното нововъведение е включването на Хартата на основните права на Европейския съюз на равнището на първичното право на ЕС. На второ място е промяната на юридическото естество на сътрудничеството по наказателноправни и гражданскоправни въпроси. Накрая са въведените изменения в множество разпоредби на Договора, като тези, които се отнасят до изграждането на вътрешния пазар, защитата на потребителите и защитата на човешкото достойнство. Също наскоро Комисията избра за правна основа на своето предложение за регламент относно защитата на данните Хартата на основните права на Европейския съюз и посочените нови разпоредби от Договора от Лисабон.

8.3 Въпросът за детско-юношеската реклама е, на първо място, въпрос, свързан с гражданството и защитата на основните права – посочените членове 1, 3, 24, 33 и 38 от Хартата предлагат материалноправно основание, което е повече от достатъчно, за да оправдае нуждата от действия на общностно равнище. Към тях се прибавят недвусмислено член 2, член 3, параграф 5 и член 6 от ДЕС, както и членове 4, 9 и 10 от ДФЕС.

8.4 В тази област освен правителствата на държавите членки, както в рамките на Съвета, така и във формите на засилено сътрудничество (член 20 от ДЕС), националните парламенти също имат важна роля в съответствие с член 12 от ДЕС, за която се отправя призив да изпълнят.

8.5 Изграждането на вътрешния пазар също представлява една от най-важните цели в тази област, поради което тя попада в обхвата на член 3, параграф 3 от ДЕС и на членове 26, 114 и последващи от ДФЕС. От друга страна, членове 12 и 169 от ДФЕС разкриват нови възможности от гледна точка на защитата на потребителите. По отношение на процесуалните аспекти, членове 67 и последващи, по-специално членове 81 и 82 от ДФЕС, предоставят основата за една гражданскоправна и наказателноправна рамка, която дава възможност да бъде запълнена правната рамка за защита на децата и младите хора в тази област.

8.6 Накрая, разглеждането на тази тематика на общностно равнище е подчинено на принципите на субсидиарност и пропорционалност (член 5, параграфи 3 и 4 от ДЕС), тъй като поради своето трансгранично измерение целта ѝ не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки в рамките на техните национални системи. Следователно целта на инициативата може по-успешно да бъде постигната чрез действия на равнище Европейски съюз, в съответствие с принципа на субсидиарност. От друга страна, обхватът на инициативата следва да бъде ограничен до аспектите, които поставят конкретни проблеми, като не включва онези аспекти, които могат да бъдат регулирани по по-подходящ начин от националните законодателства, като по този начин се спазва принципът на пропорционалност.

Брюксел, 18 септември 2012 г. Председател на Европейски икономически и социален комитет Staffan NILSSON

(1) Това предложение доведе до приемането на Решение 2008/1351 – ОВ L 348, 24.12.2008 г., стр. 118.

(2) Освен съществуващата обширна библиография на тази тема, която не е необходимо да се посочва тук, следва да се отбележи по-специално, предвид важността му, проучването на генерална дирекция „Вътрешни политики на ЕС“ на Европейския парламент относно „Правила за рекламата и тяхното въздействие съгласно новата Директива за аудиовизуалните медийни услуги“ (04/2009 г.).

(3) Вж. следните становища: ОВ C 287, 22.9.1997 г., стр. 11; ОВ C 407, 28.12.1998 г., стр. 193; ОВ C 48, 21.2.2002 г., стр. 27; ОВ C 61, 14.3.2003 г., стр. 32; ОВ C 208, 3.9.2003 г., стр. 52; ОВ C 157, 28.6.2005 г., стр. 136; ОВ C 221, 8.9.2005 г., стр. 87; ОВ C 325, 30.12.2006 г., стр. 65; ОВ C 224, 30.8.2008 г., стр. 61; ОВ C 77, 31.3.2009 г., стр. 8; ОВ C 317, 23.12.2009 г., стр. 43; ОВ C 128, 18.5.2010 г., стр. 69; ОВ C 48, 15.2.2011 г., стр. 138; ОВ C 24, 28.1.2012 г., стр. 154; ОВ C 43, 15.2.2012 г., стр. 34; ОВ C 229, 31.7.2012 г., стр. 90;: относно „Отговорно ползване на социалните мрежи“, (Виж страница 31 от настоящия брой на Официален вестник) и относно „Европейска стратегия за превръщане на интернет в по-добро място за децата“ (Виж страница 68 от настоящия брой на Официален вестник).

(4) Проектодоклад на Комисията по култура и образование на ЕП относно защитата на децата в света на цифровите технологии, 2.4.2012 г., докладчик: Silvia Costa, (PE486.198v01-00) http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=COMPARL&mode=XML&language=BG&reference=PE486.198.

(5) Kelly и др. (2007 г.) посочват, че в Австралия децата на възраст от 5 до 12 години гледат средно 96 реклами седмично, свързани с храни, от които 63 се отнасят за храни с високо съдържание на мазнини или захари (Kelly, B. P., Smith, B. J., King, L., Flood, V. M. и Bauman, A. (2007 г.) „Television food advertising to children: the extent and nature of exposure“ („Телевизионните реклами на храни, насочени към деца – степен и естество на излагането“), Public Health Nutrition, том 10, бр. 11, стр. 1234-1240. Copyright Cambridge University Press.) В проучване на Powell и др. (2007 г.) се посочва, че в Съединените щати 27,2 % от телевизионното съдържание, което не е част от програмата, се отнася за храни, което прави средно 23 реклами на ден (Powell LM, Szczypka G, Chaloupka FJ (2007 г.) „Exposure to Food Advertising on Television Among US Children“ („Излагане на рекламите на храни по телевизията сред децата в САЩ“), Arch Pediatr Adolesc Med. 161:553-560).

(6) http://www.apa.org/pi/families/resources/advertising-children.pdf.

(7) Понастоящем в 5 държави членки действа забрана за всякакви реклами в детски програми, в 4 държави членки има частична забрана или друг вид ограничения в детските програми или в определени времеви интервали, или по отношение на определени видове продукти, а в 7 държави членки е забранено посочването на рекламни спонсори в детски програми (вж. http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/contact_comm/index_en.htm).

(8) A7-0369/2011 от 21.10.2011 г.

(9) A7-0155/2012, по-специално параграфи 24, 28 и 29 (докладчик: Maria Irigoyen Pérez).

(10) COM(2011) 942 final от 11.1.2012 г.

(11) COM(2011) 556 final от 13.9.2011 г.

(12) COM(2012) 196 final от 2.5.2012 г.

(13) Както се посочва в бележка под линия № 6.

(14) Впрочем в случая на Швеция се стигна дори до решение на Съда на ЕС от 9 юли 1997 г., в което се потвърждава съвместимостта на забраната с правото на ЕС (дело C-34 и C-35/95 Konsumentombudsmannen/De Agostini (Svenska) bForlag AB и TV-Shop i Sverige AB).

(15) В своето становище, публикувано в ОВ C 221, 8.9.2005 г., стр. 87, ЕИСК изрази ясна позиция срещу тази концепция.

(16) Вж. Директива 2005/29/ЕО от 11 май 2005 г., съображение (7) от Преамбюла (ОВ L 149, 11.6.2005 г.).

(17) Директива 2005/29/ЕО от 11 май 2005 г., член 5, параграф 3 (ОВ L 149, 11.6.2005 г.). Въпреки това изглежда, че в неотдавнашно съобщение (COM(2011) 942 final от 11.1.2012 г.), което се приветства, Комисията разглежда възможността да работи за преодоляването на „използването на съмнителни или забранени търговски съобщения“, като надеждата е, че в тази категория попадат и тези, които са посочени в настоящото становище.

(18) В тази връзка се подчертава интересът, изразен от страна на ГД „Съобщителни мрежи, съдържание и технологии“ (CNECT) на Европейската комисия, към изготвянето на „Европейски кодекс на добрите практики“ (19.3.2012 г.).