[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 26.11.2008

COM(2008) 831 окончателен

2005/0241 (COD)

СТАНОВИЩЕ НА КОМИСИЯТА в съответствие с член 251, параграф 2, трета алинея, буква в) от Договора за ЕО относно внесените изменения от страна на Европейския парламент в общата позиция на Съвета по отношение на предложението за

РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА относно отговорността на дружествата, осигуряващи превоза на пътници по море или вътрешен воден път, при злополука

ЗА ИЗМЕНЕНИЕ ПРЕДЛОЖЕНИЕТО НА КОМИСИЯТА съгласно член 250, параграф 2 от Договора за ЕО

2005/0241 (COD)

СТАНОВИЩЕ НА КОМИСИЯТА в съответствие с член 251, параграф 2, трета алинея, буква в) от Договора за ЕО относно внесените изменения от страна на Европейския парламент в общата позиция на Съвета по отношение на предложението за

РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА относно отговорността на дружествата, осигуряващи превоза на пътници по море или вътрешен воден път, при злополука

(текст от значение за ЕИП)

1. Въведение

Съгласно разпоредбите на член 251, параграф 2, трета алинея, буква в) от Договора за ЕО, Комисията представя становище по измененията, предложени от Европейския парламент на второ четене. Комисията излага по-долу становището си по предложените от Парламента 19 изменения.

2. Хронология

Дата на предаване на предложението на Европейския парламент и на Съвета — документ COM(2005) 592 окончателен — 2005/0241 (COD): | 13 февруари 2006 г. |

Дата на становището на Комитета на регионите: | 15 юни 2006 г. |

Дата на становището на Европейския икономически и социален комитет: | 13 септември 2006 г. |

Дата на становището на Европейския парламент на първо четене: | 25 април 2007 г. |

Дата на измененото предложение на Комисията: | 22 октомври 2007 г. |

Дата на приемане на общата позиция: | 6 юни 2008 г. |

Дата на становището на Европейския парламент на второ четене | 24 септември 2008 г. |

3. Цел на предложението

Целта е предоставянето на всички пътници на борда на плавателните съдове, независимо от пътя или превозвача, на хармонизирана правна рамка, която определя техните права и задължения. Замислената степен на хармонизиране трябва да е достатъчно висока, така че да позволи не само по-справедливо възстановяване на щетите, а и по-ефикасно предотвратяване на злополуки.

Предложението цели да бъде включен в общностното право Протоколът от 2002 г. към Атинската конвенция от 1974 г. относно превоза на пътници и личния им багаж по море, приета под егидата на Международната морска организация (оттук нататък наричана „Атинска конвенция“). Атинската конвенция представлява текст със съвременно звучене, който ясно определя правата и задълженията на пътниците и превозвачите; по отношение на щетите при инцидент по време на пътуване по вода, тя предвижда за превозвача режим на безвиновна отговорност, определя достатъчно високи максимални размери на обезщетението, изисква всички превозвачи да сключват застрахователна полица и позволява на ищеца да се обърне направо към застрахователя за получаване на обезщетение.

Необходимо е да се отбележи, че успоредно с тази инициатива, държавите-членки и Общността се готвят да станат договарящи страни по Атинската конвенция.[1]

Това включване на Атинската конвенция в общностното право би трябвало да бъде съпроводено от известен брой поправки.

- Атинската конвенция обхваща само международния превоз по море. Комисията предлага разширяване на приложното поле така, че да включи и каботажа (превоз по море в рамките на една и съща държава-членка), както и превоза по вътрешни водни пътища.

- С оглед постигане на хармонизация в полза както на пътниците, така и на превозвачите, Комисията предлага да се направи неприложима една клауза от Атинската конвенция, по силата на която държава-членка може самостоятелно да приеме по-високи максимални граници на обезщетение от определените в Конвенцията. Освен това Комисията прие изменение на Европейския парламент на първо четене, направено с цел да гарантира на пострадалите, че при всички случаи ще бъдат обезщетени в предвидената в Атинската конвенция степен. Наистина понастоящем би било възможно на Атинската конвенция да се противопоставят конкурентните правила на друга конвенция за ограничаване на отговорността на превозвачите, която, определяйки глобална максимална граница на обезщетение за злополука, в крайна сметка ще намали изплатените обезщетения на всеки от пострадалите.

- Прибавяне на мярка за по-благоприятен режим на обезщетение на щетите, нанесени на оборудване за пътници с ограничена двигателна способност.

- Прибавяне на задължение за изплащане на аванси.

- Прибавяне на задължение за информиране на пътниците за правата им.

4. Становище на Комисията по измененията на Европейския парламент

4.1. Изменения, приети от Комисията

4.1.1. Изменения, приети изцяло

- Изменения 2, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 16, 18 и 19 са приети изцяло.

4.1.2. Изменения, приети частично

- Поправка 1 е приета, но само частично. Комисията не приема последното изречение на това изменение, от което се подразбира, че въвеждането на система за задължително застраховане не трябва да има въздействие върху съществуващите застрахователни схеми. Всъщност въвеждането на такава система за задължително застраховане определено ще има последици върху отделните оператори, въпреки че не би следвало да засегне цялостната структура на застрахователния пазар.

- Изменения 3 и 17 се приемат, но само частично. Комисията не смята за реалистично да се изисква предоставяната на пътниците информация да бъде пълна; това на практика би означавало да им се предостави копие на съответното законодателство, включително по отношение на пълната гражданска процедура. Изменения 3 и 17 предвиждат също така предоставяне на информация на пътниците преди те да се качат на борда; това по никакъв начин не е осъществимо, поради приложното поле на регламента. Всъщност регламентът се прилага в случаите, когато договорът е сключен в трета страна, при който случай може да се гарантира единствено предоставяне на информация в момента на качване на пътника на борда на плавателното средство.

- Поправка 14 е приета, но само частично. Комисията не приема отстраняването на втория параграф от член 5 от общата позиция, отнасящ се до схемата за обезщетение в случай на терористичен атентат.

- Поправка 15 е приета, но само частично. Комисията не смята за целесъобразно да се гарантира определен минимален размер на аванса в случаи като постоянна инвалидност. Комисията напомня, че аванси се изплащат в случай на смърт или телесни повреди, но при случаи на инвалидност е необходимо да се следва процедура на констатиране на инвалидността, която може да отнеме време, несъвместимо с необходимостта от спешно плащане на аванс.

4.2. Изменения, отхвърлени от Комисията

- Изменение 4 не може да бъде прието, тъй като вече не е актуално. Всъщност то все още препраща към процедурата, съгласно която всяко бъдещо изменение на конвенцията се включва автоматично в общностното право, освен ако регламент на Комисията, приет посредством процедура по комитология, предвижда друго. В общата позиция подходът бе сменен и Комисията прие тази промяна: измененията на границите на обезщетението в рамките на Атинската конвенция биха могли да бъдат включени с приемането на регламент на Комисията по реда на процедурата по регулиране с контрол. За всяко друго изменение на конвенцията ще бъде необходимо да се приложи процедурата по съвместно вземане на решения.

- Изменение 5 не може да бъде прието, доколкото представлява обща декларация, която не би била на мястото си в този специфичен регламент за преразглеждане на задачите на Европейската агенция за морска безопасност.

5. Заключение

По силата на член 250, параграф 2 от Договора за ЕО, Комисията изменя предложението си, както е посочено по-горе.

[1] Предложение за решение на Съвета относно сключването от страна на Европейската общност на Протокола от 2002 г. към Атинската конвенция от 1974 г. относно превоза на пътници и личния им багаж по море — COM(2003) 375 от 24 юни 2003 г. В процес на приемане.