[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 7.5.2009

COM(2009) 213 окончателен

СЪОБЩЕНИЕ НА КОМИСИЯТА ДО СЪВЕТА И ДО ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ

ОТНОСНО РАЗХОДИТЕ, НАПРАВЕНИ ОТ ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ И СЪФИНАНСИРАНИ ОТ ОБЩНОСТТА ПРИ ВЪВЕЖДАНЕТО НА СИСТЕМИТЕ ЗА МОНИТОРИНГ И КОНТРОЛ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ ОБЩАТА ПОЛИТИКА В ОБЛАСТТА НА РИБАРСТВОТО ЗА ПЕРИОДА 2001—2006 Г.

СЪОБЩЕНИЕ НА КОМИСИЯТА ДО СЪВЕТА И ДО ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ

ОТНОСНО РАЗХОДИТЕ, НАПРАВЕНИ ОТ ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ И СЪФИНАНСИРАНИ ОТ ОБЩНОСТТА ПРИ ВЪВЕЖДАНЕТО НА СИСТЕМИТЕ ЗА МОНИТОРИНГ И КОНТРОЛ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ ОБЩАТА ПОЛИТИКА В ОБЛАСТТА НА РИБАРСТВОТО ЗА ПЕРИОДА 2001—2006 Г.

1. ОБОСНОВКА НА СЪФИНАНСИРАНЕТО ОТ СТРАНА НА ОБЩНОСТТА НА КОНТРОЛА НА РИБОЛОВА

Правилата на Общността относно опазването на рибните запаси, които са част от общата политика в областта на рибарството (ОПОР), могат да станат ефективни, само ако държавите-членки, които отговарят за правилното прилагане на тези мерки, разполагат с достатъчно човешки ресурси и технически средства. Тази необходимост е причината, поради която от 1990 г. насам Общността прилага схема за финансова помощ, чрез която държавите-членки са подкрепяни в техните усилия да прилагат правилата на Общността относно контрола на риболова. С цел да се реагира на оценките относно ефективността на подкрепяните мерки, както и на новите предизвикателства пред контрола на риболова, схемата за помощ претърпя редица изменения. Те включват Решение (ЕО) № 431/2001 на Съвета[1] и Решение (ЕО) № 465/2004 на Съвета[2], които са законодателните актове, определящи формата на схемата за помощ съответно за периодите 2001—2003 г. и 2004—2006 г.

2. РЕШЕНИЕ (ЕО) № 431/2001 НА СЪВЕТА И РЕШЕНИЕ (ЕО) № 465/2004 НА СЪВЕТА

2.1. Видове разходи, съфинансирани от Общността

Видовете разходи, приемливи за подкрепа от Общността, които са определени в член 2 от Решение (ЕО) № 431/2001 на Съвета, бяха обобщени и разширени в съответния член 4 от Решение (ЕО) № 465/2004 на Съвета, макар и с някои леки изменения във формулировката.

В тази насока и двете решения предвиждат подкрепа за създаването на електронни мрежи, улесняващи обмена на свързани с контрола данни между властите на различните държави-членки, както и между властите на държавите-членки и Комисията.

Трябва да бъдат насърчавани новаторските подходи чрез съфинансиране на разходите, свързани с прилагането на нови технологии при контрола на риболова. Докато Решение 431/2001 включва разходите за VMS и електронни записващи устройства съгласно члена за нови технологии, Решение 465/2004 ги посочва като независимо разходно перо.

За да се увеличат уменията на длъжностните лица от службите за контрол и да се насърчи стремежът за координиране с властите на другите държави-членки, в списъка с приемливи проекти бяха включени съответни програми за обучение и обмен.

Предвид участието на Общността в регионалните риболовни организации (RFO) и нейния интерес от тяхната ефективност разходите, направени от държавите-членки и свързани с прилагането на новите графици за инспекции и наблюдение в рамките на RFO, попадат в обхвата на приемливите разходи съгласно схемата за 2001—2003 г. За 2004—2006 г. обхватът на разпоредбата бе разширен, така че пилотните схеми за инспекции и наблюдение са приемливи като цяло, а не само онези, които са свързани с RFO.

Освен това Общността съфинансира придобиването и модернизирането на оборудване за контрол, инспекции и надзор. Този вид разходи се простира от незначителни ремонти до построяването на нови патрулни кораби и въздухоплавателни средства.

Накрая платените средства, свързани със система за оценка на разходите, направени при контролирането на ОПОР, също се считат за приемливи.

Предвид различаващите се перспективи, възприети от държавите-членки при преследване на тежките нарушения на правилата на ОПОР, схемата за 2004—2006 г. добави семинарите и медийните инструменти към категориите приемливи разходи, за да се увеличи осведомеността за нуждата от борба с незаконния риболов. Освен това разходите, направени от държавите-членки и свързани с изследвания в областта на контрола на риболова, проведени по инициатива на Комисията, станаха приемливи чрез изменение в края на 2005 г.[3]

2.2. Размер на финансовата помощ

Членове 5—10 от Решение (ЕО) № 431/2001 на Съвета и член 6, параграф 2 от Решение (ЕО) № 465/2004 на Съвета определят максималния размер на финансовата помощ по видове приемливи разходи съответно за периодите 2001—2003 г. и 2004—2006 г. Както показва лявата част на таблицата в приложение I, схемата за 2004—2006 г. внесе само малки изменения в сравнение с предишната схема.

3. ГОДИШНИТЕ ФИНАСОВИ РЕШЕНИЯ НА КОМИСИЯТА

3.1. Размер на финансовата помощ

Както е показано в дясната част на таблицата в приложение I, годишните решения за финансиране, приети от Комисията за прилагане на разпоредбите на Решения (ЕО) № 431/2001 и № 465/2004 на Съвета, като цяло предвиждат финансовата помощ да отговаря на максималния размер, позволен съгласно горепосочените две решения.

Единственото изключение е размерът на финансовата помощ за свързаните с информационните технологии разходи съгласно решенията за финансиране за 2002 г. и 2003 г., за които се прилагат 50 % вместо позволените 65 %.

Разпоредбите, свързани с VMS, бяха приложени по подобен начин през периодите 2001—2003 г. и 2004—2006 г. През двата периода максималните приемливи разходи, за които можеше да се кандидатства за съфинансиране, бяха за устройствата за сателитно проследяване, като беше определена гранична стойност, след която размерът на финансовата помощ се променяше от 100 % на 50 %.

3.2. Общи ангажименти

Член 4, параграф 2 от Решение 2001/431/ЕО на Съвета и член 5, параграф 1 от измененото Решение 2004/465/ЕО на Съвета определят максималната помощ от Общността за контрола на риболова на 105 милиона EUR за три години. Прилагането на тези разпоредби бе извършено чрез годишните решения за финансиране на Комисията. Чрез тях за всяка държава-членка бяха определени приемливите разходи за всяка категория разходи, както и размерът на финансовата помощ, което доведе до обща максимална помощ от 100 890 377 EUR за 2001—2003 г. и 98 319 418 EUR за 2004—2006 г.[4]

3.3. Максимална помощ за всяка приемлива категория разходи

При сравняване на относителния дял на различните разходни пера от общата максимална помощ за периодите 2001—2003 г. и 2004—2006 г. (виж Фигура I) се виждат значителни прилики. Построяването/модернизацията на кораби и въздухоплавателни средства представлява най-големия, надхвърлящ значително останалите дял (56 % и 62,2 %), следвано от съфинансирането, свързано с новите технологии (20,6 % и 16,6 %), което за по-удобно представяне бе

2001—2003 г. [pic]

2004—2006 г. [pic]

Фигура I – Максимална помощ по видове приемливи разходи

влято с помощта от Общността, свързана с VMS и другите устройства за електронно докладване. Финансовата помощ за създаването на електронни мрежи заема трето място (16,7 % и 15,3 %), като надхвърля финансовата подкрепа за курсовете за обучение на контролиращи инспектори (6,1 % и 3,9 %).

И през двата периода 2001—2003 г. и 2004—2006 г. помощта за установяване на система за оценка на разходите е най-малкото перо от разходите (0,5 % и 0,1 %) и е по-малка от помощта за увеличаване на осведомеността (1,7 % през 2004—2006 г.) и прилагането на новите графици за инспекции (0,3 % през 2004-2006 г.).

3.3.1. Относителното значение на помощта от Общността за оборудването за контрол

Както показва Фигура I, с дял, нарастващ от 56 % на 62 %, придобиването и модернизацията на кораби и въздухоплавателни средства съответства на повече от 50 % от ангажиментите на Общността през 2001—2003 г. и 2004—2006 г. Очевидно това се дължи най-вече на средния размер на възможните разходи в тази категория. За построяването на морски кораби може да са необходими няколко милиона EUR, докато другите категории никога няма да се доближат до такива нива. Опитвайки се все пак да намали помощта от Общността за тази категория разходи, Комисията използва обяснителния меморандум, придружаващ предложението за схема за финансова помощ за 2001—2003 г.[5], за да обяви преминаване от политика на „първоначално осигуряване на оборудване“ към по-избирателна такава, насочена само към „обновяване и добавяне“. Това бе последвано от засилваща се практика на ограничаване на отпускането на финансова помощ за тази категория разходи. За периода 2001—2003 г. отношението на ангажиментите по отношение на оборудването за контрол спрямо разходите за оборудване за контрол, за които бе кандидатствано в националните програми за контрол, бе само 74 % и намаля допълнително до 48 % съгласно схемата за 2004—2006 г. Все пак тези усилия от страна на Комисията бяха осуетени от тенденцията на държавите-членки да искат все по-големи суми. Докато планираните разходи за оборудване за контрол през 2001 г. бяха около 40 милиона EUR, те се увеличиха на повече от 190 милиона EUR в програмите за контрол за 2006 г. Дори намаляването на размера на максималната помощ за свързани с оборудване разходи, което бе приложено във решенията за финансиране от 2004 г. насам (25 % съфинансиране вместо 35 %), не обърнаха тази тенденция.

3.3.2. Рядко използвани/неизползвани категории разходи

Както показва Фигура I, някои категории разходи трудно или изобщо не са признавани за приемливи разходи. За периода 2001—2003 г. това важи за разходите на държавите-членки, свързани с прилагането на новите графици за инспекции и наблюдение в рамките на RFO. Установяването на система за оценка на разходите изглежда страда от същия проблем, като се има предвид, че само две държави-членки кандидатстваха успешно за свързана с него помощ.

Също през 2004—2006 г. само две от програмите за контрол на държавите-членки доведоха до ангажименти за тези два вида разходи. От нововъведените в схемата за 2004—2006 г. категории разходи държавите-членки поискаха единствено съфинансирането на семинари относно незаконния риболов и това доведе до съответните ангажименти[6].

4. ПРЕГЛЕД НА ФИНАНСИРАНИТЕ ПРОЕКТИ

Решенията за финансиране от периода 2001—2006 г. досега възстановиха средствата за 472 от 900 проекта, които бяха приемливи за съфинансиране от Общността. Цифрите по-долу засягат подбор на разходи, които са сравнително стандартизирани и следователно могат да бъдат обобщени за държавите-членки. Те помагат за получаването на по-конкретна идея за постигнатото с подкрепата на Общността досега.

161 проекта относно обучението на персонала, зает с контрола на риболова, бяха съфинансирани, редица от които включваха обмен на персонал между държавите-членки. Освен това имаше 5 проекта, предназначени специално за обмен на персонал по контрола и целящи да насърчат сътрудничеството и координацията между държавите-членки. В това отношение е забележимо, че четири от седемте държави-членки, които се присъединиха през 2004 г. и които са крайбрежни държави, получиха съфинансиране за проекти, частично или изцяло насочени към обмен на инспектори. Все пак три от тези седем държави-членки не проведоха никакъв съфинансиран обмен, като две от тях дори не успяха да проведат съфинансиран курс на обучение. Предвид потенциалните предимства по-специално за новите държави-членки изглежда, че потенциалът на програмите за обмен все още не е използван оптимално.

Броят на 5 066-те сини кутии, съфинансирани съгласно решенията за финансиране за 2001—2006 г., първоначално изглежда внушителен. При вглеждане от близо обаче се установява, че този размер далеч не е задоволителен. Решение (ЕО) № 690/2004 на Комисията за финансиране[7] например е изцяло насочено към VMS и бе изготвено въз основа на конкретни искания от държавите-членки. Все пак в резултат на него бяха съфинансирани само 1 050 сини кутии, независимо че 4 653 бяха счетени за приемливи. Ако се допусне, че заявленията от държавите-членки са били основани на реалистична оценка на броя кораби, които са били задължени да имат синя кутия на борда, изглежда разумно да се даде приоритет на свързаните с VMS разходи в бъдещите решения за финансиране.

Предвид високия брой разходи при финансиране на корабите е уместно да бъде изготвена класификация по обща цена на построяване. То се извършва успоредно с различните класове съответни кораби. Най-малкият клас обхваща кораби, струващи до 50 000 EUR[8], които включват надуваеми лодки с твърд борд (RIB), използвани обикновено за къси разстояния и които могат да оперират и в крайбрежни води. В този случай Общността допринесе за придобиването на 27 кораби от този клас.

Ценовият отрязък 50 000 — 1 000 000 EUR обхваща основната част от патрулните кораби, 33 от които бяха построени с помощ от Комисията. Корабите, които струват значително повече от 1 000 000 EUR, попадат в класа патрулни кораби, които се използват за контрол в открито море, понякога на голямо разстояние от европейските води. 13 такива кораба бяха построени с помощ от Комисията.

5. ИЗПЪЛНЕНИЕ НА ГОДИШНИТЕ ПРОГРАМИ ЗА КОНТРОЛ

След като бе описана структурата на ангажиментите на Общността и бяха представени конкретни цифри относно финансираните досега разходи, е целесъобразно да се предостави по-всеобхватен преглед на степента, до която бяха изпълнени в действителност националните програми за контрол.

Изчисляването на отношението между отменените и първоначалните ангажименти дава общ размер на неизпълнение от 25 % за периода 2001—2003 г. и 14 % за периода 2004—2006 г. Предвид на това, че тези цифри са придружени от отношение между неизпълнените и първоначалните ангажименти от съответно 33 % и 53 %, единствено размерът на неизпълнение за периода 2001—2003 г. изглежда достатъчно зрял, за да бъде обект на по-нататъшен анализ.

Като се вземе предвид размерът на неизпълнение от 25 % и размерът на неизпълнените ангажименти от 33 %, се оказва че, че остатъкът (42 % от първоначалните ангажименти) е бил изпълнен, тоест отношението между отменените ангажименти и платените помощи е грубо 1:2[9]. Това навежда на мисълта, че до приключването на всички програми за периода 2001—2003 г. размерът на неизпълнение вероятно ще нарасне до поне 33 % вследствие на нови отменени ангажименти; допускайки, че вероятността неизпълнените ангажименти да бъдат отменени нараства, колкото повече време минава от момента на първоначалния ангажимент, 33 % изглежда по-скоро като консервативна прогноза. Очевидно докладваният размер на неизпълнение и дори в по-голяма степен прогнозираният краен размер на неизпълнение са незадоволително високи.

5.1. Зависимост между размера на неизпълнение и максималната помощ

Таблицата в приложение II илюстрира лежащите в основата структури и дава класиране на държавите-членки, обхванати от схемата за 2001—2003 г., относно размера на неизпълнението от тяхна страна. Държавите-членки, отбелязани с (*), следва да не бъдат вземани предвид, тъй като те имат изключително големи ангажименти, които значително надхвърлят текущия общ размер (и следователно заблуждаващо малък размер на неизпълнение). Все пак данните за останалите десет държави-членки могат да бъдат използвани без риск при анализа.

Както показва таблицата, размерът на неизпълнение на държавите-членки 1—10 се простира от една четвърт от максималната помощ до почти сто процента. Сравнението на тези числа с класирането, дадено в средата на таблицата (максималната помощ, отпусната на държавите-членки), ясно показва, че няма доказателство за систематична позитивна зависимост между размера на неизпълнение и размера на максималната помощ. Държава като Белгия, независимо от това, че е получила втората най-малка максимална помощ, все пак има второто по размер неизпълнение. Напротив Испания, която е получила втората по големина помощ от Общността, все пак има размер на неизпълнение, значително по-малък от средния размер от 51 %. Както показват случите на Финландия и Гърция, няма нищо, което да подкрепя убедително зависимост в обратната посока. Следователно размерът на максималната помощ, отпусната на дадена държава-членка, не изглежда да има въздействие върху изпълнението на програмата от страна на държавата-членка.

5.2. Зависимост между максималната помощ и отменените ангажименти

Заключението се променя, ако се разглежда абсолютният вместо относителният размер на отменените ангажименти, посочен в дясната част на таблицата. При сравняване на това класиране с онова, основано на максималната помощ по държави-членки, може да бъде идентифицирана силна зависимост. Петте държави с най-висока максимална помощ (държавите-членки, отбелязани със звездичка, се изключват) са в същото време петте държави с най-висок размер на отменени ангажименти. Въпреки че това произтича от структурата на разпределение на ангажиментите (за седемте държави — най-големи получатели — остават 87 % от общата максимална помощ), тази зависимост би могла да бъде отслабена, ако държавите, които се възползват най-много от схемата, увеличат своите усилия за намаляване на размера на своето неизпълнение. В бъдеще би било желателно всички държави-членки, които се възползват от надхвърляща средната максимална помощ, да постигнат по-малък от средния размер на неизпълнение.

5.3. Причини за неоптималното изпълнение на програмите за контрол

Причините за неизпълнението на значителна част от годишните програми за контрол са различни и предвид на това, че държавите-членки често не ги съобщават, е невъзможно да се изготви представителен списък. В общия случай има две обяснения за отказване от проект.

5.3.1. Надценяване от страна на държавите-членки на техните бюджетни възможности

Първо, от честотата на проектите, отменени от държавите-членки, големият дял от чиито разходи, планирани в програмата за контрол, е бил счетен за неприемлив от Комисията, може да се направи изводът, че обхватът на програмите за контрол може би е, априори, твърде широк. В този смисъл биха били желателни годишни програми за контрол, които да са едновременно по-скромни и по-реалистични.

5.3.2. Неприемливи разходи

Второто обяснение включва неприемливост на разходите. Проекти, въведени в определена програма за контрол, но започнати преди годината, за която се отнася програмата за контрол, са типичен пример и винаги водят до отхвърляне от страна на Комисията на съответните заявления за възстановяване на разходи.

По-строгото спазване на правилата, приложими за финансирането от Общността на контрола на риболова, от страна на държавите-членки би помогнало за намаляване на честотата на такива проблеми. В същия дух държавите-членки следва да се чувстват насърчени да се свързват с отговорните служители на Комисията в случай на съмнения относно тълкуването на някои правила, като по този начин избегнат работата въз основа на допускания, които в крайна сметка могат да се окажат погрешни и да доведат до отхвърляне на помощта от Общността.

В този контекст следва да се отбележи, че първоначалното неспазване на правилата относно придружаващите документи, които трябва да бъдат приложени към всяко заявление за възстановяване на разходи[10], е често причина за забавяне на възстановяването. Пълното спазване на правилата от страна на държавите-членки би довело да ускоряване на плащанията.

6. ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ПРОГРАМИТЕ ЗА КОНТРОЛ 2001—2006 Г.

Член 16, буква б) от Решение (ЕО) № 465/2004 на Съвета, изменено с Решение (ЕО) № 2/2006 на Съвета, изисква между другото обща оценка на въздействието на помощта от Общността за програмите за контрол на риболова през целия период 2001—2006 г. Само докладите от няколко държави-членки обаче задоволително изпълниха това задължение[11].

Тази неравномерност при докладването затруднява даването на пълна оценка на въздействието. Все пак в докладите за оценка се наблюдават някои тенденции, засягащи повече от една държава-членка, и следователно може да се приеме, че те отразяват по-широки тенденции.

6.1. Стимулиране срещу спестяване

Преди всичко помощта от Общността изглежда има значително въздействие върху поведението на харчене на държавите-членки. Две държави-членки открито заявяват, че вместо само да намали разходите им, които и без друго са щели да бъдат направени, съфинансирането от Общността ги е подтикнало да реализират проекти, които в противен случай не биха осъществили[12]. В случаите, в които финансирането от ЕС не е довело до осъществяване на иначе непосилни проекти, то в някои случаи поне е довело до избор на по-висококачествени решения[13] и/или по-ранно реализиране на проекти[14].

6.2. Връзка и координиране между държавите-членки

Втора обща черта на много доклади е ударението върху връзката и координирането, за които се твърди, че са били усилени между държавите-членки[15]. Програмите за обмен на риболовни инспектори, както и новото програмно осигуряване за центровете за наблюдение на риболова, които позволяват лесен обмен на информация между държавите-членки, са само два примера.

6.3. Количествено въздействие

В допълнение на това качествено въздействие много държави-членки подчертават количественото въздействие на помощта от Общността. Това се отнася специално за инвестирането в оборудване за контрол (например кораби, въздухоплавателни средства) и курсовете за обучение, които са помогнали за подготовката на значителен брой нови служители за тяхната работа за контрол на риболова.

6.4. Въздействие на програмите за контрол в цифри

Докато в по-голямата част от докладите на държавите-членки за въздействието на помощта от Общността не се предоставят конкретни цифри, в четири от тях се прилагат цифрови показатели, както гласи член 16, буква б), подточка iii) от Решение (ЕО) № 465/2004 на Съвета.

Испания докладва броя на годишните инспекции. Онези, извършени с кораб, са се увеличили от 320 през 2001 г. на 2 612 през 2006 г., което води до увеличаване на откритите нарушения от 129 през 2001 г. на 959 през 2006 г.

Италианските власти докладват за същия период увеличаване на общия брой проверки (не само тези в морето) със 71 %. В този случай също могат да бъдат наблюдавани благоприятни последствия с брой на откритите сериозни и административни нарушения, нараснал съответно с 58 % и 26 %.

Португалският доклад сравнява броя на наблюдаваните и инспектираните кораби през 2006 г. със съответния брой през 2001 г. Впечатляващото увеличение е съответно от 1 432 на 33 975 и от 1 929 на 6 750.

Естония представи показател за развитието на нарушенията при докладването и записването на данни от 2004 г. до 2007 г. Все пак поради като цяло ниския брой открити нарушения не е възможно да се изведат статистически надеждни заключения.

Екстраполацията на числата, представени в настоящия раздел, за да се стигне до оценка на въздействието на инвестициите върху другите държави-членки, е невъзможна по ред причини. Все пак числата поне предоставят някаква основа, за да се допусне, че финансирането от Общността е имало голямо въздействие върху възможностите за контрол на държавите-членки и незабавни последици за работата на контролните органи.

7. ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ ПРЕПОРЪКИ

Независимо че посочва благоприятното въздействие на помощта от Общността върху контрола на риболова, докладът също указва възможни подобрения, които се изразяват в следните практически мерки:

Комисията следва:

- да продължи да разглежда критично нарастващия брой проекти за построяване и модернизация на кораби и въздухоплавателни средства във връзка с необходимостта от тях;

- да даде приоритет в бъдещите решения за финансиране на съфинансирането, свързано с автоматизирането и управлението на данните, електронните бордови дневници и VMS, както и с курсовете за обучение и програмите за обмен, особено в областта на незаконния риболов;

- сключи меморандуми за разбирателство с държавите-членки, които все още не са подписали такива[16]. Тези споразумения ще целят да определят нуждите от подобрение на националните системи за контрол в контекста на финансовата помощ от Общността за контрола на риболова. Те ще създадат рамка за стратегически анализ на риска и ще определят критериите за тези подобрения. Тези критерии ще обхванат всички елементи, свързани с инспекциите, от националните правни рамки до средствата и процедурите за инспекция или използването на данни от VMS и други данни. Те ще укажат също подобренията, които трябва да бъдат извършени в областта на административния контрол, националната организационна структура и последващите действия при нарушенията.

Държавите-членки следва:

- да ограничат обхвата на годишните програми за контрол, така че изпълнението на всички проекти да бъде възможно;

- (ЕС-10) да не се колебаят да инвестират в курсове за обучение и програми за обмен на персонала по контрола;

- да увеличат осведомеността на администрацията за възможността за съфинансиране на категориите разходи, които до този момент са били слабо застъпени в програмите за контрол на държавите-членки. Особено ценни ще бъдат усилията за създаване на система за оценка на разходите, тъй като такава система може да помогне на държавите-членки да постигнат формулираната по-горе цел за по-избирателни годишни програми за контрол;

- да осигурят по-нататъшно намаляване на своя размер на неизпълнение. В тази връзка държавите-членки, които се възползват от надхвърляща средната максимална помощ, имат специална отговорност и следва да постигнат по-малък от средния размер на неизпълнение;

- да гарантират, че персоналът, отговорен за изпълнението на програмите е напълно наясно с правилата за приемливост на разходите и по този начин да намалят риска заявените разходи да бъдат счетени за неприемливи от страна на Комисията;

- да осигурят прилагането на меморандумите за разбирателство, сключени с Комисията;

- да се придържат строго към предписания формат и крайни срокове по отношение на годишните доклади за оценка.

Annex I – Maximum contribution rates per Council Decision & actual contribution rates per Commission Financing Decision

TYPES OF ELIGIBLE EXPENDITURE & MAXIMUM CONTRIBUTION RATES (in %) | ACTUAL CONTRIBUTION RATES (in %) |

Council Decision 2001/431/EC | Council Decision 2004/465/EC | Financing Decisions: |

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |

IT: | 65% | 50% |

65% | 50% |

NEW TECHNOLOGIES: | 50%; 50%/100% for VMS, electr. logbook | 50% |

50%;>50% for VMS/logbook | >50% |

VMS/REPORT. DEVICES: | for VMS: 50%/100% |

lump sum |

TRAINING: | 50% |

50% | 50% |

NEW INSPECTION SCHEDULES: | n/a | 50% | n/a |

50% | 50% |

EQUIPMENT: | 35% | 25%;50% for new MS |

35% | 25%; 50% for new MS |

EXPENDITURE ASSESSMENT: | 50% | n/a | 50% |

50% | 50% |

SEMINARS: | 75% |

>50% |

STUDIES: | n/a |

100% |

Annex II – Ranking of the Member States regarding non-execution rate, maximum contribution & de-commitment (for the period 2001-03)

Annex III[17] – Overview of the Execution of Community Funds per Member State for the Periods 2001-03 and 2004-06 respectively

[1] ОВ L 154, 9.6.2001 г., стр. 22.

[2] ОВ L 157, 30.4.2004 г., стр. 114; изменено с Регламент (ЕО) № 2/2006 на Съвета (ОВ L 2, 5.1.2006 г., стр. 4).

[3] Решение (ЕО) № 2/2006 на Съвета от 21 декември 2005 г.

[4] Отклонението надолу от максималната позволена сума от 105 милиона EUR се дължи на ограничаващото разходите естество на съфинансирането, както и на отхвърлянето на някои проекти с оглед на поддържането на известно равновесие между помощта за различните държави-членки и различните категории разходи.

[5] COM(2000) 684 окончателен, 27.10.2000 г.

[6] Предвид на това, че категорията приемливи разходи, свързани с изследванията относно контрола на риболова, провеждани по инициатива на Комисията, бе въведена в схемата за 2004—2006 г. едва в края на 2005 г. (изменение 2006/2/ЕО), изглежда преждевременно да се заключава относно степента на нейното използване от страна на държавите-членки.

[7] ОВ L 314, 13.10.2004 г., стр. 11.

[8] Всички суми, посочени в този раздел, са без ДДС.

[9] Тези изчисления се основават на вътрешните таблици на Комисията за проследяване на изпълнението на финансовите средства на Общността и бяха актуализирани за последен път на 12.12.2008 г.

[10] В приложение VI към Регламент № 391/2007 на Комисията (ОВ L 97, стр. 30) се описва съдържанието на заявленията за възстановяване на разходи.

[11] И това при условие, че Комисията изпрати редица писма в началото на 2008 г., за да припомни критериите, на които трябва да отговаря подобен доклад.

[12] докладвано от Германия, Малта

[13] докладвано от Швеция

[14] докладвано от Белгия, Швеция, Малта

[15] докладвано от Дания, Естония, Франция, Германия, Литва, Швеция

[16] Досега бе подписан меморандум за разбирателство между Комисията и съответно Швеция, Полша и Гърция.

[17] All tables in this Annex are based upon Commission-internal follow-up tables of the execution of Community funds and have last been updated on 12/12/2008.