ДОКЛАД НА КОМИСИЯТА

Доклад за политиката на конкуренция за 2010 година

Въведение

1. С цел отбелязване на 40-тата годишнина на докладите за политиката на конкуренция настоящото издание започва с преглед на основните развития на политиката на конкуренция и правоприлагането през последните 40 години. Разпоредбите на Договора, в които се определят правомощията и отговорностите на Комисията в областта на политиките на конкуренция, останаха забележително стабилни през последните 40 години, докато икономическата и политическата обстановка се промениха драстично. Така правилата и процедурите на политиката на конкуренция преминават през постоянен процес на адаптиране, за да допринесат за постигането на главните цели на ЕС: изграждане на единния пазар, неговото ефективно функциониране в полза на потребителите и постигане на конкурентоспособна социална пазарна икономика. Погледът назад към това развитие осигурява основата за оценяване на ключовите предизвикателства пред политиката на конкуренция в миналото и предизвикателствата, които все още не са поети.

2. В първата част на настоящия доклад се прави преглед на начина, по който бяха доразвити и прилагани инструментите на политиката на конкуренция, а именно правилата в областта на контрола на държавните помощи, антитръстовите правила и концентрациите. В тази част е включено също актуализиране на използването на временните правила за държавна помощ, приети в отговор на финансовата и икономическата криза. Във втората част се обсъжда как инструментите в областта на конкуренцията бяха приложени в подбрани сектори. Третата част е посветена на сътрудничеството в рамките на Европейската мрежа по конкуренция (ЕМК) и с националните съдилища, докато в четвъртата част се разглеждат международните дейности. В петата част е представен преглед на дейности, свързани с потребителите, и диалогът със заинтересованите страни. На последно място в шестата част се съдържа кратко описание на междуинституционалното сътрудничество. За разлика от миналогодишния доклад, настоящият доклад не съдържа глава, посветена на тема, за която се смята, че е от особено значение в областта на политиката на конкуренция.

3. Настоящият доклад представлява неизчерпателно резюме на дейностите, предприети от Комисията в рамките на политиката на конкуренция през 2010 г. Допълнителна информация може да се намери в подробния работен документ на службите на Комисията и на уебсайта на Генерална дирекция „Конкуренция“[1].

40-та годишнина на доклада относно политиката на конкуренция

Политиката на конкуренция: предимство на Европейския съюз

Последователност и развитие на политика на конкуренция на ЕС

4. В продължение на 40 години Комисията документира начините, по които прилага и оформя политиката на конкуренция на ЕС. За да бъде отбелязана тази годишнина в тазгодишния доклад не се разглеждат належащи понастоящем въпроси, а вместо това се прави преглед на развитието на политиката на конкуренция.

5. Първият доклад относно политиката на конкуренция беше публикуван през 1971 г. в отговор на искане на Европейския парламент. Малко след това Европейската икономическа общност бе изправена пред тежка икономическа криза, предизвикана от шоковото увеличение на цените на петрола през 1973 г., която доведе до инфлационен натиск. В първите доклади се прави отчет на начина, по който Комисията използва политиката на конкуренция като част от по-широкообхватон съчетания от политики в отговор на тази икономическа криза. Следователно използването на политиката на конкуренция в рамките на координиран политически отговор за справяне с основни икономически предизвикателства не е прецедент.

6. По подобен начин, макар че обстановката, в която се прилага политиката на конкуренция на ЕС, претърпя драстични промени като бързо технологично развитие, разширяване или глобализация, разпоредбите на първоначалния договор от 1957 г., които забраняват определени антиконкурентни споразумения и злоупотреба с господстващо положение, както и разпоредбите относно държавната помощ останаха учудващо непроменени с течение на времето, което свидетелства за присъщото им качество да се прилагат при различни обстоятелства.

7. Регламентите на Съвета, в които се описват по-подробно конкретните правомощия и задължения за правоприлагане на Комисията, също се характеризират със значително постоянство и устойчивост. В областта на антитръстовите правила регламентът на Съвета от 1962 г., в който се посочват правомощията на Комисията за правоприлагане, не беше изменян до 2004 г. Що се отнася до контрола върху сливанията, съответният регламент беше приет през 1989 г. и беше преработен само веднъж след това. През 1999 г. беше приет регламент, в който се установяват подробни процедурни правила в областта на държавната помощ.

8. Като се вземат предвид изключителните правомощия в областта на политиката на конкуренция, утвърдени в Договора от Лисабон, Комисията има правомощия да приема по-подробни правила относно начина, по който възнамерява да прилага основните инструменти на тази политика, т.е. разпоредбите на Договора относно антитръстовите правила, сливанията и държавната помощ. Тази свобода на действие в изготвянето и прилагането на такива правила беше потвърдена няколко пъти в решения на европейските съдилища в Люксембург, чиято съдебна практика играе важна роля за гарантиране на последователност и ефикасност на политиката на конкуренция.

[pic]

9. Освен това тази свобода на действие улесни Комисията при оформянето и поддържането на актуализирана регулаторна рамка в крак с променящите се предизвикателства при изграждането на ЕС. Независимо от това през цялата история на политиката на конкуренция на ЕС се наблюдават две ясно различими характеристики: нейният принос към изграждането и запазването на вътрешния пазар и нейният принос за благосъстоянието на потребителите. Същевременно политиката на конкуренция подпомага основните цели на Европейския съюз, заложени в договорите: конкурентен пазар, икономическо, социално и териториално сближаване и устойчиво развитие.

Принос към изграждането на вътрешния пазар

10. Ключов приоритет през първите десетилетия от съществуването на Европейската икономическа общност беше постепенно да се премахнат наложените от държавите пречки между държавите-членки. Правилата на конкуренция, заложени в Договора за ЕИО — по-специално антитръстовите правила — придружаваха и подкрепяха това постепенно премахване на пречките пред търговията. В действителност, както се посочва в първия доклад относно политиката на конкуренция, „ политиката на Общността трябва на първо място да попречи правителствените ограничения и бариери — които бяха премахнати — да бъдат заменени от подобни мерки от частно естество “[2]. В съответствие с това антитръстовите правила бяха стриктно прилагани, така че да се попречи на дружествата да разделят изкуствено вътрешния пазар чрез практики като разпределяне и подялба на пазарите, ценова дискриминация или въвеждане на пречки пред паралелната търговия. Първите дела за нарушаване на антитръстовите правила, които бяха насочени към пречки пред паралелния внос, договорени между частни дружества, са от 60-те години на 20-ти век, по-специално основополагащото решение от 1964 г. срещу споразумението между Grundig и Consten[3], което доведе до разпределяне на пазара и значителни ценови разлики на едни и същи продукти във Франция и Германия. Широкообхватните дейности по правоприлагане в тази област продължиха през 70-те години и след това, като бяха насочени към антиконкурентни практики като например картели за подялба на пазара[4].

[pic]

11. Въвеждането на контрола върху сливанията през 1989 г. — едно от най-важните достижения през последните 40 години — трябва да бъде разгледано в контекста на качествения скок, през който преминаваше вътрешният пазар в навечерието на официалното си създаване на 31 декември 1992 г., след влизането в сила на Единния европейски акт от 1987 г. В политиката на конкуренция беше взета под внимание новата пазарна реалност на увеличени възможности пред европейските дружества за сливане и придобиване на активи през националните граници. Беше необходима съществена промяна и регламентът за сливанията от 1989 г. беше кулминацията на кампанията, която Комисията започна още през 1973 г., с която беше създадено „едно гише“ за преглед на сливанията и придобиванията с европейско измерение[5].

Повишено внимание към благосъстоянието на потребителите

12. Впоследствие през последните две десетилетия политиката на Комисията в областта на антитръстовите правила и сливанията и прилагането ѝ бяха насочени към благосъстоянието на потребителите, по-специално чрез все по-прецизен икономически анализ. Работата на Комисията по регламента за сливанията проправи пътя, по който трябва да се върви, като премахна рисковето от вреди за потребителите в резултат на създаването и укрепването на господстващо положение чрез сливания.

13. В края на 90-те години на 20-ти век и началото на 21-век в рамките на антитръстовата политика на Комисията значително се преориентира към подход, основан на въздействието, по-специално чрез приемането на първото поколение от правила относно споразуменията между конкуренти (хоризонтални споразумения) и споразумения между различни нива от веригата за разпространение на стоки (вертикални споразумения). Това ново поколение от антитръстови правила даде възможност на Комисията, когато оценява благоприятстващите и антиконкурентните аспекти на различни споразумения, да се съсредодочи върху споразуменията, в които участват дружества с пазарна мощ, т.е. които може да доведат до вреди за потребителите.

14. Това позволи също на Комисията да насочи по-добреограничените си ресурси споразуменията между дружества с най-голяма вреда, например картелите, които на практика нямат благоприятстващи конкуренцията ефекти и поради това винаги са забранени. Както и при други нарушения на антитръстовите правила от страна на дружества, Комисията може да наложи глоби, предназначени за възпиране на такова поведение. Макар и днес битката срещу типичните картели да е напълно призната като основен стълб на политиката на конкуренция, това не винаги е било така. Първоначално Комисията процедираше стъпка по стъпка в отсъствието, с малки изключения, на национални закони и правоприлагане срещу картелите. Според едно описание „ целта, съгласно [тогавашния комисар по конкуренция], беше да се започне разследване на няколко главни картела, които вредяха в особена степен на основаването на Общността “[6]. Тук отново се подчертава връзката с постепенното изграждане на вътрешния пазар.

[pic]

15. 2002 г. беше преломна за политиката на конкуренция — Първоинстанционният съд анулира в сравнително бърза последователност три решения на Комисията за забрана на сливания на основание липса на достатъчен икономически анализ и грешки при оценяването. Това обаче донесе дългосрочни ползи, тъй като Комисията взе решение бързо да усъвършенства своя капацитет за извършване на по-сложен икономически анализ, по-специално чрез създаването на екип от специализирани икономисти под отговорността на главен икономист още през 2003 г.

16. Това по-сериозно ориентиране към икономическите аспекти беше допълнително развито през следващите години, по-специално с приемането на точен критерий по същество[7], който решително насочи вниманието към въпроса дали сделката има вероятност да доведе до значителни пречки пред ефективната конкуренция, по-специално като напълно се вземе предвид потенциалната статична и динамична ефективност. Този нов критерий позволи на Комисията да разшири своя преглед отвъд въпроса дали сделката би поставила дадено дружество в господстващо положение, което позвалява да бъдат обхванати и други ситуации на едностранно антиконкурентно използване на пазарна мощ. През същата година Комисията прие насоки за хоризонталните сливания, които осигуриха ясна рамка за анализа на такива едностранни ефекти[8].

17. С приемането на насоките относно приоритетите за правоприлагане на Комисията във връзка със злоупотреби на дружества с господстващо положение, насочени към изтласкване от пазара[9], икономическият подход, насочен към увеличаване до максимум на благосъстоянието на потребителите, беше поставен в рамката за прилагане на антитръстовите правила. В горепосочения документ се признава, че дружествата с господстващо положение имат право да се конкурират ожесточено въз основа на своите предимства и че по принцип Комисията няма да се интересува от поведение, което води до това неефикасни и по-малко ефикасни конкуренти да напуснат пазара, стига това да е резултат от конкуренция въз основа на предимствата, например качеството на техните продукти и услуги.

18. По-голямото внимание, което обхваща благосъстоянието на потребителите — да се гарантира, че пазарът може да задоволи най-добре потребителите по отношение на цени, продукция, иновации, качество и разнообразие от продукти и услуги — не означава, че вътрешният пазар вече не е полезен. Напротив, от правен гледна точка връзката между политиката на конкуренция и вътрешния пазар беше потвърдена в Договора от Лисабон. Освен това, както показа кризата, моралът на участниците във вътрешния пазар никога не трябва да се счита за даденост. Комисията трябва да е готова да използва всички налични инструменти винаги, когато този основен актив на Европейския съюз бъде застрашен. Политиката на конкуренция на ЕС — и по-специално правилата за държавната помощ — се оказа от решаващо значение за защитата на вътрешния пазар, по-специално чрез запазване на равноправни условия на финансовите и промишлените пазари.

[pic]

Развитието на контрола върху държавната помощ от скромното му начало до настоящия му статут на крайъгълен камък на вътрешния пазар

19. Контролът върху държавната помощ се превърна в основен елемент на единния пазар, като гарантира, че дружествата са в състояние да се конкурират при равноправни условия независимо от мястото на тяхното установяване и като осигурява предпазни мерки срещу това държавите-членки да се впуснат в наддаване на субсидии в ущърб на другите и на общия европейски интерес. Такова наддаване на субсидиране не само би довело до прахосване на оскъдни ресурси, но и би била в ущърб на сближаването в ЕС.

20. Режимът на ЕС относно държавната помощ — уникален експеримент в историята[10] — трябваше да бъде изготвен постепенно от нулата. В действителност при едно предварително проучване на Комисията беше установена „ джунгла от национални схеми, голяма част от които бяха стари, сложни и променящи се непрекъснато “[11]. Всъщност едва през 1973 г. Съдът призна, че Комисията би могла законово да изисква от държавите-членки да наредят на дружествата да възстановят неправомерно предоставена държавна помощ, която е несъвместима с Договора[12]. Изминаха още десет години преди Комисията да вземе решение да прилага този принцип като политика. Показателно е, че в доклада относно политиката на конкуренция от 1989 г. трябваше да бъде заявен очевидният факт, че „ макар че е била толерирана или приемана в миналото, съвместимостта [на държавната помощ] с общия пазар трябва да бъде преразгледана “[13].

21. Всъщност броят на служителите, зает с контрола върху държавната помощ, също остана сравнително малък до края на 90-те години. Дори и при това положение бяха приети важни решения, което показва решимостта на Комисията да се справи със субсидираните в голяма степен и неефикасни държавни предприятия, първо в големи промишлени сектори, а след това и в секторите на услугите. Например Комисията и държавите-членки сключиха важни споразумения за прекратяване на предишните неограничени гаранции на държавните дружества[14].

[pic]

Управление: вкореняване на политиката на конкуренция в целия ЕС и нейното популяризиране отвъд границите му

22. С развитието на култура на конкуренция, с консолидирането на вътрешния пазар и с разработването на политики на конкуренция от страна на Комисията и във все по-голяма степен на националните органи за защита на конкуренцията (НОЗК) дойде моментът за радикална промяна в управлението на политиката на конкуренция на ЕС. Това беше така нареченото модернизиране на антитръстовите правила на ЕС[15]. Всъщност влизането в сила на модернизирането на антитръстовите правила и разширяването бяха извършени в един и същи ден: 1 май 2004 г.

23. Паралелно с това Комисията публикува насоки за държавите-членки относно начина, по който ще оценява подпомагането на конкретни цели на политиката от общоевропейски интерес, например научноизследователската и развойната дейност, регионалното развитие, околната среда или преструктурирането на предприятия в затруднено положение. Към 2005 г. контролът върху държавната помощ беше поставен на преден план в политиката на конкуренция на ЕС, за което свидетелства статутът на плана за действие относно държавната помощ като един от двата ключови приоритета на политиката на конкуренция на ЕС за този мандат, заедно с правоприлагането в областта на картелите. Наред с други неща повишеното внимание към контрола върху държавната помощ допринесе за преминаването към „ по-малко и по-добре насочени помощи “, за което говори намаляващият относителен размер на помощите, предоставяни от държавите-членки (от 1,2 % от БВП на ЕС през 1992 г. на 0,62 % през 2009 г., с изключение на антикризисните мерки) и увеличаващия се дял на помощта, насочена към цели от общ интерес (от 50 % в средата на 90-те години на 84 % през 2009 г.)[16]. Освен това в плана за действие относно държавните помощи беше препоръчан по-икономически подход, основан на така наречения „балансиращ тест“ по отношение на евентуалните положителни и отрицателни ефекти от помощта, който следва да се използва най-вече за задълбочена оценка на видовете помощ, които обикновено водят до най-голямо нарушаване на конкуренцията.

24. В съответствие с реформите за модернизиране НОЗК и националните съдилища получиха правомощието и задължението да прилагат всички антитръстови правила на ЕС пряко и изцяло в делата, засягащи търговията между държавите-членки, което постави НОЗК наравно с Комисията като орган за правоприлагане в рамките на Европейската мрежа по конкуренция (ЕМК) и засили ролята на съдилищата при прилагането на антитръстовите правила по инициатива на частния сектор след решението Courage/Crehan [17], в което беше подчертана необходимостта от ефективна система за завеждане на искове за обезщетение при нарушаване на антитръстовите правила като част от цялостната система на правоприлагане[18]. В основата на тази промяна на режима беше схващането, че културата на конкуренция на държавите-членки след почти петдесет години антитръстова политика е достигнала достатъчно напреднал етап, за да се обоснове значителна степен на децентрализиране в прилагането ѝ. Предстоящото тогава разширяване, най-голямото в историята на ЕС, засили неотложността на процеса на реформи .

[pic]

25. Модернизирането значително допринесе за създаване на по-равноправни условия за предприятията, извършващи трансгранична дейност, като им позволи да планират своите бизнес стратегии в съответствие с един, а не 27 набора от правила[19]. ЕМК стимулира тясното сътрудничество между НОЗК и Комисията, което доведе до разширено и по-съгласувано прилагане на антитръстовите правила на ЕС. Освен това чрез премахване на задължението за уведомяване за споразумения, реформата даде възможност както на Комисията, така и на НОЗК да се съсредоточат върху своите дейности по правоприлагане във връзка с нарушенията, които носят най-големи вреди за европейските потребители. Освен това Комисията се стреми към по-голямо сближаване на контрола върху сливанията на равнище ЕС и национално равнище, като за основа използва опита от модернизирането на антитръстовите правила.

26. Непрекъснатото интегриране на икономиките на държавите-членки в рамките на съгласувана рамка на конкуренция беше допълнено от усилията на Комисията да популяризира общите принципи на конкуренция в международен план. В рамките на една все по-глобализирана икономика осигуряването на по-равноправни условия на световната сцена се превърна в основна цел на политиката на конкуренция. Това накара Комисията да започне от 90-те години на 20-век насам „ да се стреми да насърчи прилагането на подобни политики от основните търговски партньори на Общността чрез двустранни споразумения или чрез многостранни преговори “[20]. В съответствие с това Комисията следва стратегия с два основни аспекта: тя разработи и укрепи преките двустранни отношения с основните търговски партньори и инвестира значително в многостранни органи като ОИСР или Международната мрежа по конкуренцията(ММК).

27. Първото споразумение за сътрудничество със САЩ беше подписано още през 1991 г. и в него беше положена основата за изключително успешното сътрудничество между Комисията и антитръстовите органи на САЩ. Подобни споразумения бяха сключени с Канада (1999 г.), Япония (2003 г.) и Южна Корея (2009 г.) и се оказаха от огромно значение за решаване на дела за нарушаване на антитръстовите правила в международен мащаб. Тези двустранни усилия бяха допълнени на многостранно равнище, по-специално в рамките на ОИСР и ММК, в които Комисията взе активно участие като учредителен член и които играят ролята на важни форуми за разпространение на добри практики, насърчаване на сближаването и улесняване на сътрудничеството.

[pic]

28. Значението на международното измерение се признава във все по-голяма степен, като последно това бе направено в доклада на бившия комисар по конкуренцията Mario Monti, озоглавен „ Нова стратегия за единния пазар “[21]. Макар че в този доклад се изброяват няколко ключови предизвикателства, пряко свързани с измерението на конкуренцията в ЕС на вътрешния пазар, например задълбочаване на сближаването при прилагането на антитръстовите правила в държавите-членки и координацията между Комисията и НОЗК, по-специално при оценката на сливания или политиките за налагане на глоби, в него също така се подчертава необходимостта от по-голямо сближаване на принципите на политиките на конкуренция на международно равнище, особено с най-бързо развиващите са търговски партньори на ЕС. В действителност наскоро Комисията задълбочи своето двустранно сътрудничество с органите за защита на конкуренцията на основни икономически сили като Китай, Индия и Бразилия. Разработването на ефективна политика на конкуренция и култура на конкуренция е огромно предизвикателство, което изисква време, както личи от собствения опит на ЕС. Същевременно органите за защита на конкуренцията и законодателството в областта на конкуренцията станаха част от основното икономическо управление, както пролича от експоненциалното увеличение през последните десетилетия на броя на органите за защита на конкуренцията, които са част от ММК (понастоящем над 100 органа).

Политиката на конкуренция като инструмент в подкрепа на конкурентоспособността в съответствие със стратегията „Европа 2020“

29. От първите годишни доклади става ясно, че приносът и подкрепата на конкуренцията към другите цели на политиката вече не се използват единствено като инструмент за решения по време на кризи. С излизането на ЕС от настоящата криза в обстановката на ожесточена световна конкуренция, основно предизвикателство за политиката на конкуренция през следващите години ще бъде да подкрепя колкото се може по-ефективно стратегията „Европа 2020“ за интелигентен, приобщаващ и устойчив растеж.

30. Политиката на конкуренция е напълно в състояние да даде такъв принос, тъй като тя е ключов фактор за по-доброто функциониране на пазарите чрез ефикасно разпределение на ресурсите и повишена производителност и иновации. Поради това тя е в основата на конкурентоспособността на икономиката на ЕС, която е по-важна от всякога за запазване на икономическата и финансовата стабилност. От това следва, че политиката на конкуренция и реформите за повишаване на конкуренцията трябва да представляват неразделна част от икономическото управление.

31. В правилата в областта на конкуренцията се признава също необходимостта да се даде възможност на държавите-членки да популяризират целите на Европейския съюз за икономическо, социално и териториално сближаване. Насоките за регионална помощ улесняват постигането на териториалното сближаване на Европейския съюз чрез насърчаване на развитието на по-бедните региони. Освен това разнообразните правила за държавна помощ позволяват да се предоставя помощ за обучение и насърчаване на достъпа до заетост на работници с увреждания и в неравностойно положение.

[pic]

32. Опазването на околната среда и насърчаването на устойчив растеж са други основни области, в която политиката на конкуренция беше развита, за да се вземе предвид дългосрочно предизвикателство за Европейския съюз. . Посредством прилагането на антитръстовите правила в енергийния сектор, което подобрява ликвидността и сигурността на доставките във вътрешния пазар, и приемането на насоки относно държавната помощ за защита на околната среда, които улесняват отпускането на помощи, насочени към случаите на пазарна неефективност в тази област, Комисията гарантира, че политиката на конкуренция подпомага прехода към по-устойчива икономика.

Заключение: устойчивост и адаптивност на политиката на конкуренция на ЕС

33. Европейският съюз преминава през период на бързи и коренни промени. Някои предизвикателства и проблеми могат да бъдат предвидени с известна степен на сигурност — излизането от кризата, световната конкуренция и устойчивото развитие са сред най-ясно изразените. Но ЕС несъмнено ще се изправи и пред други предизвикателства, които все още не могат да се предвидят. Независимо от това е ясно, че политиката на конкуренция във всеки момент от своето съществуване в контекста на стабилната рамка на договорите беше в състояние да се адаптира към значителните промени в своята среда. Предвид нейната устойчивост и адаптивност, политиката на конкуренция на ЕС ще продължи да е едно от предимствата на Европейския съюз.

1. Инструменти

1.1. Последващи мерки във връзка с прилагането на временната антикризисна рамка за държавна помощ

1.1.1. Помощи, свързани с кризата в полза на финансовия сектор

34. От началото на световната финансова криза през есента на 2008 г. насам Комисията осигури подробни насоки относно критериите за съвместимостта на временните мерки за помощ, свързани с кризата, в полза на финансовите институции в съответствие с член 107, параграф 3, буква б) от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), било то под формата на държавни гаранции[22], рекапитализации[23] или мерки за облекчаване на активите[24], и относно необходимите мерки за преструктуриране на банки в затруднение[25]. С прилагането на правилата за държавна помощ Комисията гарантира, че нарушаването на конкуренцията в рамките на вътрешния пазар е ограничено до минимум въпреки големия размер на държавната помощ и че банките бенефициери се преструктурират, когато това е необходимо.

35. Между 1 октомври 2008 и 1 октомври 2010 г. Комисията прие повече от 200 решения относно мерки за държавна помощ в полза на финансовия сектор с цел преодоляване на сериозни затруднения в икономиките на държавите-членки. Бяха разрешени, изменени или удължени повече от 40 схеми, а индивидуалните решения се отнасяха до над 40 финансови институции. През 2009 г. номиналният размер на помощите за финансовия сектор, използвани от държавите-членки, беше 1107 млрд. EUR (9,3 % от БВП на ЕС), . срещу 1236 млрд. EUR[26]за 2008 г.

36. Наличието на държавни гаранции се оказа ефективен инструмент през цялата криза за подобряване на достъпа на банките до финансиране и за възстановяване на доверието на пазара. Използването на схемите за рекапитализация беше ограничено през 2010 г., докато през същата година бяха разрешени няколко ad hoc намеси. Наблюдаваше се обаче намаляване на прибягването до вливане на държавен капитал през 2010 г. в сравнение с 2009 г. Освен това банките, които се възползваха от мерки за помощ чрез облекчение на активите или капитализация през 2009 или 2010 г., трябваше да поемат задължения за преструктуриране.

37. Преструктурирането на редица европейски банки беше сред основните предизвикателства през 2010 г. и следваше три основни принципа: i) възстановяване на жизнеспособност в дългосрочен план без държавна помощ въз основа на разумен план за преструктуриране, ii) споделяне на тежестта между банката/нейните акционери и държавата и iii) ограничаване на нарушаването на конкуренцията, обикновено чрез структурни (продажби) и поведенчески мерки (забрана за придобиване или ограничения за агресивно търговско поведение). През 2010 г. Комисията одобри преструктурирането или ликвидацията на 14 банки. Основните дела бяха свързани с Aegon, Dexia, Ethias, Parex и Sparkasse Köln/Bonn[27]. Всички те бяха одобрени от Комисията и включваха обвързващи поведенчески и структурни мерки. Комисията прие отрицателно решение по делото Banco Privado Português и понастоящем банката е в процес на ликвидация[28].

38. В резултат на намесата на публичните органи сериозният недостиг на финансиране за банките през есента на 2008 г. беше преодолян сравнително бързо. При все това кризата на държавния дълг, която се разрази през първата половина на 2010 г., ясно демонстрира, че макар да има подобрение в сравнение с пиковия момент в края на 2008 г., силното напрежение на финансовите пазари продължава да изисква целенасочена помощ, свързана с кризата, и след 2010 г. На 1 декември 2010 г. Комисията удължи валидността на правилата за мерки, свързани с кризата, в полза на финансовия сектор до края на 2011 г.[29] При все това, предвид доказателствата, че банките са изправени пред все по-малко трудности при привличането на капитал от пазарите, от 1 януари 2011 г. Комисията въведе изискване да се представя план за преструктуриране за всеки бенефициер на мярка за рекапитализация или обезценени активи, независимо дали се счита, че банката е в добро или в затруднено положение.

1.1.2. Въвеждане на временната рамка за реалната икономика

39. През 2008 г. Комисията прие временната рамка (ВР)[30], предназначена за улесняване на достъпа на предприятията до финансиране в контекста на кризата. Между нейното въвеждане и 1 октомври 2010 г. Комисията одобри 73 схеми и четири мерки за ad-hoc помощ. Размерът на одобрената помощ през 2009 г. беше 82,5 млрд. EUR (0,7 % от БВП на ЕС).

40. Основните използвани мерки бяха съвместими ограничени помощи, субсидирани гаранции и субсидирани заеми. Облекчаването на условията за приемане по изключение на правителствени застраховки на експортни кредити в рамките на Общността допринесе за поддържане на търговията. Адаптирането на рисковия капитал също беше прието положително като важен сигнал за частните инвеститори. Субсидираните заеми за производството на екологосъобразни продукти бяха използвани от по-малък брой държави-членки, като за такива заеми уведомиха пет държави[31].

41. С оглед крехкото икономическо възстановяване Комисията счете, че е твърде рано да остави валидността нана ВР да изтече в нейната цялост в края на 2010 г. Беше счетено, че нейното постепенното прекратяване е най-подходящият отговор на настоящата пазарна ситуация. На 1 декември 2010 г. Комисията одобри удължаване на временната рамка[32] до края на 2011 г., като акцентцът бе поставен върху малките и средните предприятия (МСП) и върху ограничен набор от мерки. Бяха запазени мерките, насочени към все още нерешени случаи на пазарна неефективност, по-специално проблемите с достъпа на МСП до финансиране, посредством налагането на по-строги условия, за да се отрази постепенното преминаване към нормален режим на държавна помощ.

1.1.3. Принос на политиката на конкуренция към програмите за икономическо адаптиране на Гърция и Ирландия

42. През 2010 г. данъчното състояние на Гърция се оказа в трудно положение.. В подкрепа на усилията на гръцкото правителство да стабилизира икономиката на 2 май 2010 г. Комисията, Европейската централна банка и Международният валутен фонд (МВФ) поеха ангажимент за тригодишна програма за икономическо приспособяване[33], финансирана от държавите-членки от Еврозоната с двустранни заеми на обща стойност 80 млрд. EUR и подкрепена от МВФ със стенд-бай споразумение в размер на около 30 млрд. EUR. Гръцките власти одобриха многогодишна програма за данъчна консолидация и структурни реформи с цел гръцката икономика да поеме по устойчив път, да бъде възстановено доверието на пазарите за държавни дългове и да бъде запазена стабилността на Еврозоната. С оглед укрепване на гръцката финансова система Комисията разреши издаване на допълнителни правителствени гаранции[34], беше създаден независим фонд за финансова стабилност, който предоставя капиталова помощ за банките[35], и бяха представени планове за преструктуриране на шест рекапитализирани банки в съответствие с правилата на ЕС за държавна помощ. Освен това в структурните реформи на програмата за икономическо приспособяване беше включе раздел, посветен на конкуренцията. По този начин Гърция сътрудничи на Комисията във връзка с новия си закон за инвестициите, реформите на гръцкия орган за защита на конкуренцията и либерализирането на регламентираните професии.

43. Що се отнася до Ирландия, ситуацията през последното тримесечие от годината стана много напрегната както за банките, така и по отношение на държавния дълг. Комбинацията от тежка икономическа криза и раздут банков сектор с огромни загуби доведе до сериозен натиск върху ирландския държавен дълг. На 28 ноември 2010 г. бе изготвена програма с общото съгласие на Комисията, Европейската централна банка (ЕЦБ), МВФ и ирландските органи[36]. В програмата се предвиждаше заем в размер на 85 млрд. EUR на Ирландия, от които 35 млрд. EUR ще бъдат налични за възстановяване на жизнеспособността на банките. Като част от програмата две национални банки ще бъдат закрити (Anglo Irish Bank и INBS), докато други ще бъдат капитализирани и преструктурирани в съответствие с правилата на ЕС за държавна помощ. Що се отнася до свързаните с конкуренцията структурни реформи, ще бъдат взети редица политически мерки за укрепване на конкуренцията на продуктовите и енергийните пазари и други мрежови индустрии. Това включва въвеждането на законодателни промени за премахване на ограниченията пред търговията и конкуренцията в защитени сектори, вземане на мерки във връзка с настоящото изключване на някои сектори от обхвата на националния закон за конкуренцията и засилване на мерките срещу антиконкурентното поведение.

1.2. Прилагане на антитръстовите правила

1.2.1. Оформяне на правилата: преглед на регламентите за групово освобождаване

Регламент за групово освобождаване, прилижим за вертикални споразумения

44. На 20 април 2010 г. Комисията прие преработения регламент за групово освобождаване[37] и насоките[38] относно вертикалните споразумения, т.е. споразумения между доставчици и купувачи, които извършват дейност на различни нива от веригата за производство и дистрибуция с цел доставяне и разпространение на продукти и услуги.

45. Основният принцип на преработените правила продължава да гласи, че дружествата с ограничена пазарна мощ могат сами да решават как да се разпространяват техните продукти, при условие че техните споразумения не съдържат определяне на цени или други типични ограничения. Правилата обаче бяха преработени, за да се вземе под внимание потенциалната пазарна мощ както на купувачите, така и на продавачите, така че за получаване на групово освобождаване всички страни по споразумението трябва да имат пазарен дял под 30 % .

46. В регламента и придружаващите го насоки също така се взема под внимание бързото развитие на интернет като среда за онлайн продажби и трансгранична търговия, което увеличава изборът на потребителите и ценовата конкуренция. Чрез по-голямата яснота и подобрената предвидимост на новите правила дистрибуторите имат очевиден стимул да развиват онлайн дейности, за да привличат и към тях да се обръщат потребители от целия ЕС, като по този начин се гарантира пълното реализиране на цифровия вътрешен пазар.

Регламенти за групово освобождаване, приложими към споразумения за хоризонтално сътрудничество

47. На 14 декември 2010 г. Комисията прие нови правила и насоки за оценяване на споразуменията за хоризонтално сътрудничество, т.е. споразумения, сключени между дружества, които извършват дейност на едно и също ниво от веригата на доставки, например споразумения за сътрудничество в областта на научноизследователската и развойната дейност, производството, закупуването, маркетинга, стандартизация и обмена на информация. Този нов режим се състои от два регламента за групово освобождаване относно споразумения за научноизследователска и развойна дейност от една страна и споразумения за специализация и съвместно производство от друга страна[39], както и придружаващи хоризонтални насоки[40].

48. Подходът на Комисията, установен в новите правила, е да се остави максимална свобода за сътрудничество на дружествата, като същевременно се защитава конкуренцията от форми на сътрудничество в разрез с член 101 от ДФЕС, т.е вредни за потребителите. Гледната точка на Комисията относно сътрудничеството между конкуренти не се е променяла по същество от въвеждането на предишните правила през 2000 г. Независимо от това новите правила относно споразуменията за хоризонтално сътрудничество са много по-подробни, по-лесни за прилагане и по-ясни от предишните. Две от ключовите характеристики на реформата са въвеждането на нова глава относно обмена на информация и значително преработване на главата относно споразуменията за стандартизация. В тази глава се разясняват по-специално ключовите условия за гарантиране на конкурентни процеси за определяне на стандарти и се допринася за изграждане на по-ефикасна система на стандартизация в Европа, което е цел, заложена във водещата инициатива „Интегрирана индустриална политика за ерата на глобализацията“ от стратегията „Европа 2020“[41].

Регламенти за групово освобождаване по сектори

49. В областта на застраховането на 24 март 2010 г. беше приет новият регламент за групово освобождаване в застрахователния сектор[42]. На 27 май Комисията прие нови правила в областта на конкуренцията за споразумения между производители на превозни средства и техните оторитизирани дилъри, сервизи и дистрибутори на резервни части[43]. Новите правила хармонизират в общ план политиката на конкуренция на автомобилния пазар с общия режим, приложим към други сектори.

1.2.2. Действията по правоприлагане от страна на частноправни субекти на антитръстовите правила на ЕС

50. Действията по правоприлагане от страна на частноправни субекти на антитръстовите правила на ЕС е важно допълнение към силното публично прилагане от страна на Комисията и националните органи за защита на конкуренцията. В своята Бяла книга относно исковете за обезщетение за вреди при нарушаване на антитръстовите правила[44] от 2008 г. Комисията предложи редица мерки, например колективно обезщетяване и количествено определяне на обезщетенията по дела за нарушаване на антитръстовите правила, за да бъдат подобрени възможностите на потребителите и предприятията да получат компенсация за вреди, причинени им от нарушения на антитръстовите правила.

51. Предложенията на Комисията относно колективното обезщетение поставиха началото на широк обществен дебат, който премина отвъд границите на антитръстовите правила и се съсредоточи върху ролята на колективното обезщетение, когато едно нарушение на правилата на ЕС наврежда на големи групи от потърпевши. Комисията взе решение да организира обществена консултация, която следва да допринесе за установяване на набор от общи принципи за евентуални бъдещи законодателни предложения относно колективното обезщетение. През 2011 г. е насрочено приемането на съобщение, в което се представят такива принципи.

1.2.3. Прилагане на член 101 от ДФЕС: картели

52. През 2010 г. Комисията прие седем решения в областта на картелите[45] и наложи глоби на обща стойност над 3 млрд. EUR на 70 предприятия, като по този начин продължии да съсредоточава своите услия върху стриктното правоприлагането в борбата срещу картелите.

53. Комисията се съсредоточи върху подбряването на ефикасността на процеса чрез прилагане на процедурата за постигане на споразумение. През 2010 г. Комисията прие своите две първи решения за постигане на споразумение: пълно решение за постигане на споразумение по делото DRAM и хибридно решение за постигане на споразумение по делото за фосфати за храна за животни. Делото за DRAM представлява важен момент в практиката на ЕС по отношение на картелите, тъй като постиганатото по това дело споразумение бе приложено за всичките десет участващи предприятия и решението не беше обжалвано.

54. На фона на икономическата криза седемте решения в областта на картелите, приети през 2010 г., доведоха до 32 искания за намаляване на глобата на основание „неспособност на предприятието да плаща“[46], девет от които бяха одобрени след задълбочен анализ на финансовото положение на заявителите.

1.2.4. Прилагане на член 101 от ДФЕС: други споразумения и съгласувани практики

55. През 2010 г. Комисията приключи работата по голямо дело за нарушаване на антитръстовите правила съгласно член 101 от ДФЕС в сектора на въздушния транспорт, като одобри правно обвързващите ангажименти, предложени от British Airways, American Airlines и Iberia[47]. Това решение ще доведе до значителни ползи за европейските потребители, като гарантира, че се поддържа достатъчна конкуренция в трансатлантическите полети, особено от Лондон.

56. В сектора на финансовите услуги Комисията одобри правно обвързващите ангажименти на Visa относно многостранни обменни такси за транзакции с потребителски карти с незабавно дебитиране, приложими по отношение на трансгранични транзакции в Европейското икономическо пространство (ЕИП) и национални транзакции в девет държави от ЕИП[48], като така ги съгласува с едностранните ангажименти на MasterCard от 1 април 2009 г.[49] и „методологията на безразличието на търговеца“ към методите за разплащане.

57. Освен това Комисията прие своето първо решение за нарушаване на антитръстовите правила на пазара за здравни услуги. Тя наложи глоба в размер на 5 млрд. EUR на френската асоциация на фармацевтите[50], като осъди нейното пазарно поведение на френския пазар за клинични лабораторни изследвания.

1.2.5. Прилагане на член 102 от ДФЕС: злоупотреба с господстващо положение

58. Комисията продължи да осъществява своите дейности по правоприлагане на член 102 от ДФЕС, по-специално в енергийния сектор, където прие четири решения, и в сектора на информационните и комуникационните технологии (ИКТ), където откри няколко процедури.

59. Що се отнася до енергийния сектор, Комисията преприе последващи мерки във връзка със своето проучване в енергийния сектор от 2007 г., като прие четири решения по големи случаи на нарушаване на антитръстовите правила, с които бяха поети обвързващи ангажименти, предложени от предприятията, за преустановяване на евентуално нарушение. Те са свързани с историческите оператори във Франция, Швеция, Германия и Италия, които препятстват достъпа до енергийните пазари чрез разнообразни средства, например дългосрочни договори за доставки с ограничения срещу препродажба или ограничаване на достъпния капацитет за транспорт или износ по енергийните мрежи[51].

60. В пазарите на ИКТ Комисията започна процедури срещу IBM относно потенциални злоупотреби с господстващо положение на пазара за централни процесорни блокове за обработка на информация и срещу Google Inc относно потенциални злоупотреби с господстващо положение при онлайн търсенето, онлайн рекламите и посредничеството при онлайн рекламите. Комисията предприе две предварителни разследвания на търговските практики на Apple във връзка с iPhone. И двете бяха прекратени, след като Apple предложи да промени тези практики[52].

Брой решения за правоприлагане във връзка с нарушаване на антитръстовите правила и картели по година и по тип, 2005—2010 г.

[pic]

1.3. Контрол върху сливанията

61. През 2010 г. броят на сливанията, за които Комисията беше уведомена, беше малък поради икономическата криза. През тази година Комисията беше уведомена за общо 274 сделки, бяха приети 16 решения, подлежащи на условия и не бяха приети решения за забрана. Огромното мнозинство от сливанията, за които беше изпратено уведомление, бяха одобрени без условия както съгласно обичайната процедура, така и съгласно опростената процедура, по която бяха отправени 55 % от уведомленията.

62. През 2010 г. Комисията прие три решения след задълбочен анализ във втората фаза на разследването на сливанията на Oracle/Sun Microsystems[53] (виж раздел 2.4. по-долу), Monsanto/Syngenta[54] и Unilever/Sara Lee Body[55].

63. След задълбочено разследване на 17 ноември 2010 г. Комисията даде разрешение за придобиването на световната дейност със семена от слънчоглед на амерканската компания Monsanto от швейцарската Syngenta, при условие че Monsanto продаде дейността със слънчогледови хибриди, които се предлагат на пазара или се подлагат на официални изпитвания в Испания и Унгария, както и родителски линии, които се използват за създаването на тези хибриди или които понастоящем се разработват за създаване на хибриди, предназначени за Испания и Унгария.

64. На същата дата Комисията също така разреши планираното придобиване от английско-нидерландската компания за потребителски стоки Unilever на предприятията за продукти за лична хигиена и перилни препарати на Sara Lee Corp от САЩ при определени условия. Задълбоченото разследване на Комисията показа, че сливането ще осигури на Unilever много силна лидерска позиция на редица пазари за дезодоранти чрез комбиниране на търговските марки на страните, по-специално Sanex с Dove и Rexona, които понастоящем се конкурират. За разсейване на тези опасения сливащите се страни предложиха да продадат марката Sanex на Sara Lee и свързаната с нея дейност в Европа.

Брой окончателни решения за сливания по година и по вид, 2005—2010 г.

[pic]

1.4. Контрол върху държавната помощ

65. Огромната част от одобрената помощ през 2010 г. е свързана с хоризонтални цели от общоевропейски интерес, например култура и опазване на наследството, регионално сближаване, опазване на околната среда, научноизследователска и развойна дейност и иновации, компенсиране на щети, причинени от природни бедствия, без да се засяга помощта, свързана с икономическата и финансовата криза. Държавите-членки се възползваха от възможностите, предлагани съгласно общия регламент за групово освобождаване (ОРГО)[56], съгласно който мерките, които отговарят на неговите критерии, могат да бъдат разрешени без предварително уведомяване на Комисията. През 2010 г. Комисията беше информирана за въвеждането на 414 такива нови мерки от държавите-членки.

66. От гледна точка на размера на разрешената помощ, стойностите се събират със закъснение от една година в двугодишните доклади за държавните помощи. Общата помощ с изключение на мерките, свързани с кризата, през 2009 г. възлизаше на 0,62 % от БВП или 73,2 млрд. EUR, малко повече от нивото през 2008 г. (0,58 % от БВП). Средно 84 % от помощта за промишлеността и сектора на услугите беше насочена към хоризонтални цели от общ интерес[57].

67. 2010 г. беше първата пълна година, в която функционираше пакетът от мерки за опростяване. Този пакет се състои от кодекс на най-добри практики[58] и известие относно опростената процедура[59], като и двете целят подобряване на ефективността, прозрачността и предвидимостта на процедурите за държавна помощ. Първите резултати от кодекса на най-добри практики са окуражаващи, по-специално във връзка с обработването на жалби, като все по-голям брой жалбоподатели биват информирани за статуса на техните жалби.

Развитие на общия размер на държавната помощ, предоставена от държавите-членки, като процент от БВП в рамките на ЕС, 2004—2009 г.[60]

[pic]

1.4.1. Хоризонтална държавна помощ

Регионална помощ

68. В съответствие с насоките за национална регионална помощ за 2007—2013 г.[61] Комисията извърши преглед на статута на държавната помощ и тавана на помощ във връзка със статистическия ефект върху региони, които временно се облагодетелстват от статут на подпомаган регион в съответствие с член 107, параграф 3, буква a) до края на 2010 г. По подобен начин Комисията прие промени в картите за национална регионална държавна помощ, за които бе уведомена от три държави-членки (Франция, Ирландия и Италия) за определени региони, които отговарят на критериите за регионална помощ въз основа на член 107, параграф 3, буква в).

69. През 2010 г. Комисията одобри регионална помощ по шест големи инвестиционни проекта. Четири от тези проекти са във фотоволтаичния сектор, три в Германия и един в Испания[62], докато другите инвестиционни проекти са в сектора на механизираната промишленост в Германия и Италия[63]. Освен това бяха одобрени пет мерки за ad hoc помощ в полза на отделни предприятия за инвестиции в области, попадащи в картите за регионална помощ за периода 2007—2013 г., както и десет схеми за регионална помощ, пет от които бяха свързани с най-отдалечените региони. През 2010 г. Комисията приключи три официални разследвания с едно положително[64] и две отрицателни решения относно неправомерен бонус за МСП в полза на Sovello AG[65] и несъвместима мярка за помощ в полза на Fri-el Acerra[66] поради липсата на стимулиращ ефект и недостатъчен регионален принос.

Помощи за опазване на околната среда

70. Комисията разреши редица мерки в подкрепа на икономиите на енергия и производството на енергия от възобновяеми източници съгласно насоките за помощ за защита на околната среда[67]. Все по-голям брой от тези уведомления са свързани с относително голяма индивидуална помощ (над 7,5 млн. EUR инвестиционна помощ на предприятие) и се подлагат на подробна икономическа оценка като част от по-икономическия подход към анализа на държавната помощ. Одобрените схеми бяха свързани най-вече с помощ за енергия от възобновяеми източници и проекти за улавяне и съхранение на въглероден диоксид.

Научноизследователска и развойна дейност и иновации

71. Иновациите бяха поставени в центъра на стратегията „Европа 2020“ и във водещата инициатива относно „Съюз за иновации“[68] се подчертава необходимостта от подобряване на финансирането на иновациите в Европа, така че да се подобри нейната производителност. Рамката на Общността за държавна помощ за научни изследвания, развитие и иновации[69] подкрепя тази цел, като улеснява държавите-членки по-добре да насочват държавната помощ към съответните случаи на пазарна неефективност. През 2010 г. Комисията одобри дванадесет схеми за помощ с общ бюджет над 5 млрд. EUR въз основа на тази рамка и взе решение за откриване на официална процедура по разследване във връзка с един допълнителен случай, който впоследствие беше оттеглен. Пет от тези мерки бяха схеми единствено за научноизследователска и развойна дейност, четири бяха схеми, насочени към иновации, и четири бяха смесени. Освен това след задълбочена икономическа оценка Комисията реши да не повдига възражения срещу десет уведомления за индивидуални помощи за големи проекти за научноизследователска и развойна дейност, свързани с нови процеси за производство на биометан, използване на композитни материали за изграждане на специфични компоненти за въздухоплавателни конструкции и литография за полупроводникови устройства. Освен това тя проследи информацията, представена за помощи за 52 други проекта за научноизследователска и развойна дейност, които надхвърлят 3 млн. EUR, но не попадат в обхвата на задължението за индивидуално уведомление.

72. Освен това в съответствие с ОРГО бяха представени 40 схеми за помощ за фундаментални научни изследвания, 91 за индустриални научни изследвания и 86 за експериментални разработки. Същевременно ОРГО бяха използвани от държавите-членки също така за мерки, свързани с иновациите, като 42 от тях се отнасят за правата върху индустриална собственост за МСП, 21 за млади иновационни предприятия, 24 за консултантски услуги и поддържащи услуги по иновациите и 11 за временното наемане за висококвалифициран персонал.

Помощ за насърчаване на рисков капитал

73. В областта на достъпа на МСП до рисков капитал Комисията одобри седем мерки съгласно насоките за рисков капитал[70] с общ бюджет от 380 млн. EUR. Три от тези мерки не отговаряха на разпоредбите за „защитена зона“ и бяха подложени на подробна оценка. Освен това през 2010 г. бяха приложени единадесет допълнителни схеми за помощ съгласно ОРГО, които също започнаха да се използват от държавите-членки за целите на рисковия капитал.

1.4.2. Помощ за секторите на въгледобива и селското стопанство

74. След предложение на Комисията през юли 2010 г., на 10 декември 2010 г. Съветът прие решение относно държавната помощ за улесняване на закриването на неконкурентоспособни въглищни мини[71] в контекста на изтичането на сегашния регламент в края на 2010 г.[72] Държавите-членки ще имат възможност да предоставят помощ за подпомагане на въгледобива, ако е налице план за закриване, чийто краен срок е преди 31 декември 2018 г., и за покриването на извънредни разходи (социални осигуровки, възстановяване на производствени площадки или отстраняване на отпадни води), свързани със закриването на мините до 2027 г.

75. Комисията оценява държавната помощ, предоставена в секторите на селското и горското стопанство, въз основа на насоките за държавна помощ за селското и горското стопанство 2007—2013 г.[73] През 2010 г. бяха регистрирани 214 нови случая на държавна помощ и бяха приети 161 решения.

1.4.3. Прилагане на правилата за държавна помощ от страна националните съдилища

76. Според едно неотдавнашно проучване[74] все повече дела се завеждат пред националните съдилища. През 2010 г. Комисията продължи да полага усилия за подобряване на системата за прилагане на правилата за държавна помощ от страна на частната сфера на национално равнище, като се съсредоточи върху подобряване на комуникацията с националните съдии. През октомври 2010 г. тя публикува наръчник относно „Прилагане от страна на националните съдилища на правото на ЕС относно държавната помощ“[75] ,за да подпомогне националните съдии при работата по дела за държавна помощ.

1.4.4. Ex-post наблюдение на мерките за държавна помощ

77. С оглед да гарантира ефективно прилагане на правилата за държавна помощ Комисията редовно извършва ex-post наблюдение от 2006 г. насам на мерки за помощи без уведомление, предоставени съгласно ОРГО или съгласно одобрени схеми. През 2010 г. ex-post наблюдението включваше мерки, обхванати от ОРГО, както и помощ под формата на рисков капитал, помощ в транспортния сектор, помощ в сектора на широколентовия достъп до интернет, помощ за културни изяви и помощ за корабостроителния сектор. Резултатите от първите дейности показват, че схемите и регламентите за групово освобождаване (РГО) функционират по задоволителен начин. В малък брой случаи бяха установени значителни проблеми или процедурни пропуски.

1.4.5. Политика на възстановяване на помощи

78. Когато дадена неправомерна помощ бъде обявена за несъвместима, Комисията има право да поиска държавата-членка, предоставила помощта, да си възстанови помощта и по този начин да се възстанови предишното положение на пазара. Размерът на неправомерната и несъвместимата помощ, която бе възстановена, се увеличи от 2,3 млрд. EUR през декември 2004 г. на 10,9 млрд. EUR през декември 2010 г.[76] Процентът на неправомерна и несъвместима помощ, която все още не е възстановена, е намалял съответно от 75 % на 14 %.

79. С оглед да гарантира по-добро прилагане на своите решения през 2010 г. Комисията започна производства съгласно член 108, параграф 2[77] в три случая и съгласно член 260, параграф 2[78] в един случай, като по този начин разглежданите дела станаха 26. Към края на 2010 г. Комисията имаше 41 висящи дела за възстановяване на средства.

2. Развития в секторите

2.1. Финансови услуги

80. Финансовата и икономическата криза продължи да засяга финансовия сектор на ЕС и през 2010 г. Временната регулаторна рамка, установена през 2008 г., беше допълнително удължена до 2011 г. при по-строги условия. Нейното прилагане беше основният проритет на правоприлагането в областта на конкуренцията през годината, по-специално в областта на преструктурирането финансови институции[79], които ползват помощ.

81. При все това Комисията запази своята бдителност по отношение на другите предизвикателства пред политиката на конкуренция, които засягат този сектор. През април 2010 г. Комисията прие правно обвързващите ангажименти, предложени от Visa Europe относно нейната многостранна обменна такса (МОТ) за транзакции с потребителски карти с незабавно дебитиране, приложима по отношение на трансгранични транзакции в ЕИП и национални транзакции в девет държави от ЕИП[80], както и редица мерки за прозрачност[81]. Максималната среднопретеглена МОТ на Visa Europe за тези транзакции ще бъде намалена на 0,2 % в съответствие с едностранните ангажименти, предложени преди това от MasterCard[82]. Ангажиментите бяха оценени съгласно „методологията на безразличието на търговеца“, чиято цел е да установи МОТ на равнище, на което на търговците им е все едно дали плащането се извършва чрез дебитна карта за незабавно разплащане или в брой. Комисията заключи, че ставката на МОТ, предложена от Visa Europe, трябва да бъде правно обвързваща и приключи процедурата по отношение на специфичните МОТ, обхванати от ангажиментите, докато останалата част от делото (включително МОТ за кредитни карти) все още продължава.

82. Единната зона за плащания в евро (ЕЗПЕ) продължи да привлича вниманието при защитата на антитръстовите правила в областта на финансовите услуги през 2010 г., по-специално чрез неофициален диалог с Европейски платежен съвет. Например беше изяснено, че не е нужно схеми за карти, съобразени с ЕЗПЕ, да обхващат всички 32 държави от територията на ЕЗПЕ, което даде на новите схеми реален шанс да навлязат на пазара. Освен това на 16 декември 2010 г. Комисията прие предложение за определяне на техническите изисквания за преводите и преките дебити в евро[83]. То включва разпоредби, които забраняват МОТ на транзакции за пряк дебит в ЕЗПЕ след преходен период, но позволяват МОТ за отказани транзакции при определени условия.

83. На 15 септември 2010 г. Комисията представи предложение за регламент относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и депозитарите, което включваше няколко мерки, насочени към постигане на по-голяма сигурност на пазарите за извънборсовите деривати и засилване на финансовия надзор[84]. В него се предвижда обща рамка за централните контрагенти (ЦК) в ЕС и се определят условията за установяване на договорености за оперативна съвместимост между ЦК за ценните книжа, търгувани понастоящем на спот пазара. Договореностите за оперативна съвместимост следва да бъдат приветствани от гледна точка на конкуренцията, тъй като те дават избор на потребителите и позволяват на ЦК да консолидират клиринга в едно дружество за клиринг.

84. След преглед в продължение на две години и половина , в който участваха всички заинтересовани участници на пазара и националните органи за защита на конкуренцията, на 24 март 2010 г. Комисията прие новия регламент за групово освобождаване в застрахователния сектор[85] (РГО) относно споразумения за със съвместно съставяне на данни, таблици и проучвания, както и съвместното покритие на определени видове рискове (сдружения) в застрахователния сектор. В новия РГО Комисията взе решение да не подновява два от четирите вида сътрудничество, обхванати в предишния регламент, а именно споразумения относно стандартни условия на застраховане и устройства за сигурност, които сега са обхванати от новите хоризонтални насоки, приети през 2010 г.

85. Дейността по сливания във финансовия сектор остана ограничена и през 2010 г. Комисията проучи случаи в секторите на услуги за банкиране за граждани[86], управление на активи[87] и услуги от взаимни фондове[88]. Бяха заведени редица дела в резултат на решения за държавна помощ за преструктуриране в контекста на финансовата криза[89].

2.2. Енергетика и околна среда

86. През ноември 2010 г. Комисията представи своята енергийна стратегия за следващите десет години в рамките на водещата инициатива „Европа за ефективно използване на ресурсите“[90] на стратегията „Европа 2020“. Един отворен и конкурентен единен пазар в енергийния сектор следва да допринесе за сигурните и устойчиви доставки на енергия на конкурентни цени чрез насърчаване на бързото развитие на производството на енергия от възобновяеми източници и чрез окуражаване на разработването на нови екологосъобразни технологии .

87. През 2010 г. Комисията продължи да преприема последващи действия по своето проучване в енергийния сектор от 2007 г., като прие четири важни решения срещу нарушаване на антитръстовите правила, с които Комисията направи правнообвързващи ангажиментите, предложени от предприятия с цел прекратяване на нарушения. Очаква се тези ангажименти да окажат сериозно структурно въздействие върху конкуренцията на вътрешния енергиен пазар.

88. В делото EDF — Препятстване на клиенти[91] Комисията изрази опасения, че EDF може да е злоупотребило със своето господстващо положение във Франция, като е сключило договори за доставки, които са попречили на навлизането на други участници на пазара поради своя обхват, продължителност и монополно естество, и като е включило в своите договори за доставки ограничения срещу препродажба . EDF предложи да гарантира за период от десет години, че другите доставчици могат да се конкурират за средно 65 % от договорите за електроенергия на EDF с големи френски промишлени потребители всяка година и също така да ограничи на пет години продължителността на всички нови договори, сключени с големи промишлени потребители. Освен това EDF се ангажира да премахне всички ограничения срещу препродажба в своите договори за доставки и да съдейства на потребителите, които желаят да препродават електроенергия. Тези ангажименти, планирани да влязат в сила на 1 юли 2010 г., бяха отложени за 1 януари 2011 г.

89. В делото Svenska Kraftnät (SvK)[92] Комисията изрази опасения, че SvK може да е злоупотребило със своето господстващо положение на шведския пазар за пренос на електроенергия, като е ограничило експортния капацитет на интерконекторите с цел облекчаване на вътрешното претоварване на своята мрежа и запазване на националната електроенергия за национално потребление. SvK предложи да извършва дейност на шведския пазар за пренос на електроенергия въз основа на няколко гъвкави тръжни зони от 1 ноември 2011 г. нататък. Това ще позволи търговията с електроенергия да се адаптира към достъпния капацитет за пренос чрез пазарните цени, а не чрез произволни мерки.

90. Що се отнася до делото E.ON Gas[93], разследването на Комисията показа, че E.ON е запазило в дългосрочен план по-голямата част от достъпния капацитет за пренос на входните пунктове към своите мрежи за пренос на газ и по този начин потенциално възпрепятства други доставчици на газ от навлизане на германския пазар за газ. Комисията достигна до предварителното становище, че дългосрочните резервации може да нарушават правилата на ЕС относно злоупотребата с господстващо положение. E.ON се ангажира да освободи около 15 % от капацитета на газопроводите на входните пунктове към своите газопреносни мрежи до октомври 2010 г. От октомври 2015 г. E.ON допълнително ще намали своите резервации на капацитет за приемане на газ в мрежата NetConnect Germany на 50 % и в мрежата на E.ON за газ с ниска калоричност на 64 % от капацитета на газопроводите.

91. В делото ENI[94] Комисията изрази опасения, че ENI може да е злоупотребило със своето господстващо положение на пазарите за пренос на газ, като е отказало да предостави достъп на конкурентите си до наличен капацитет в преносната мрежа, като е предоставяло достъп по непрактичен начин и като е ограничило стратегически инвестициите в международната газопреносна система на ENI. Освен това ENI може да е имало стимул да възпрепятства своите конкуренти с цел защита на своите маржове в пазарите за доставки на газ надолу по веригата. ENI се ангажира със структурна продажба на своите международни дейности по пренос във връзка с вноса на газ в Италия от Русия и от Северна Европа.

92. В контекста на текущите разследвания Комисията все още проучва помощ, предоставена под формата на регулирани тарифи за електроенергия във Франция и Испания. Регулираните тарифи могат да доведат до неправомерни ценови предимства за крайните потребители на електроенергия и да възпрепятстват навлизането на нови участници на пазара. В повечето държави-членки регулираните тарифи в полза на средните и големите предприятия бяха премахнати или са в процес на постепенно прекратяване. Франция ще преустанови регулираните тарифи за средни и големи предприятия през 2015 г. в рамките на реформата на пазара за електроенергия (loi Nome), която трябва да бъде осъществена, считано от 2011 г. Испания премахна тези тарифи през 2009 г.

93. Комисията разреши редица мерки в подкрепа на икономиите на енергия, производството на енергия от възобновяеми източници и възстановяването на замърсени зони съгласно насоките за хоризонтална помощ за защита на околната среда[95]. По-специално Комисията разреши инвестиционна помощ за прилагането на иновативен производствен процес от един германски производител на стомана и инвестиционна помощ за друг германски производител на стомана с цел прилагане на способ за рециклиране на газа, който се освобождава в процеса за производство на стомана[96]. Комисията разреши инвестиционна помощ за изграждането на бойлер с биомаса във Франция[97] и за изграждането на високоефективен когенерационен агрегат в Австрия[98]. Комисията също така разреши помощ за възстановяване на две замърсени зони в Австрия[99].

94. Комисията проучи две мерки за индивидуална помощ за демонстрационни проекти за демонстрация в промишлен мащаб в областта на улавянето и съхранението на въглероден диоксид (CCS) . Комисията разреши инвестиционна помощ за такъв проект за CCS в Ротердам, където CO2 от електроцентрала се улавя и съхранява в изчерпано газово находище[100]. Освен това Комисията одобри инвестиционна помощ за нидерландски производител на електроенергия за проект, в който технология за CCS ексепериментално се прилага към метода на газификация на въглища[101].

95. В областта на сигурността на енергийните доставки Комисията одобри помощ за изграждането на топлоенергийна централа с мощност 400 MW в Латвия[102] въз основа на редица особени фактори, включително изолацията на латвийския енергиен пазар, увеличаващата се зависимост на Латвия от газ и закриването на литовската атомна електроцентрала Ignalina в края на 2009 г. Освен това Комисията разреши нидерландска схема за използване на данъчни облекчения с цел насърчаване на инвестиции в проучването и експлоатацията на малки газови находища в нидерландския континентален шелф в Северно море[103]. Тя разреши испанска схема за помощ, чиято цел беше да компенсира производителите на електроенергия за използването на местни въглища в част от своето производство като задължение за извършване на обществена услуга[104]. Макар че директивата за вътрешния пазар на електроенергия[105] позволява на държавите-членки да предприемат такива мерки по причини, свързани със сигурността на доставките, те подлежат на правилата за държавна помощ, по-специално рамката на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги[106]. Комисията не откри явни грешки в оценката на основанията, направени от Испания по отношение на определението на задължение за предоставяне на обществена услуга, и потвърди, че всички изисквания на рамката са спазени. Освен това, тъй като схемата е преходна, Испания се ангажира да не я удължава след 2014 г.; тя също така се ангажира да гарантира нейната съгласуваност с настоящите и бъдещите правила на ЕС относно държавна помощ за въгледобивната промишленост.

2.3. Електронни съобщения

96. Като част от стратегията „Европа 2020“ на 26 август 2010 г. Комисията постави начало на своята програма в областта на цифровите технологии за Европа[107]. В нея се определят приоритетите на Комисията в областта на цифровата икономика, сред които създаването на единен пазар за далекосъобщителни услуги. По-специално в нея се посочва намерението на Комисията да сведе почти до нула разликите между тарифите за роуминг и националните тарифи до 2015 г. В нея се определя и амбициозната цел за бърз и свръхбърз достъп до интернет в Европа.

97. През 2010 г. конкуренцията стана по-ефективна благодарение на прилагането на законите за защита на конкуренцията, регулирането на секторите, технологичните развития и нови бизнес модели доведоха до по-ниски цени на електронните съобщителни услуги и иновативни оферти за услуги. В доклада на Комисията, публикуван през юни 2010 г.[108], беше показано, че пазарите на далекосъобщения в ЕС стават по-конкурентни благодарение на насоките на Комисията в процеса на консултация и преглед в съответствие с регулаторната рамка на ЕС за електронни съобщения.

98. В делото Telekomunikacja Polska[109], на 1 март 2010 г. Комисията изпрати на историческия полски оператор изложение на възраженията, в което изрази предварителното заключение, че той е нарушил член 102, като е злоупотребил със своето господстващо положение чрез отказ да предостави платен достъп до своите широколентови услуги на едро.

99. Сливането на филиалите в Обединеното кралство на France Télécom и Deutsche Telekom[110], одобрено на 1 март 2010 г., показа колко е важно придобиването на голяма част от честотния спектър за развитието на 4G мрежи. Разследването показа, че комбинираният съседен радиочестотен спектър на страните би могъл да доведе до това новото дружество да се превърне в единствения оператор на мобилна мрежа в Обединеното кралство, който да е в състояние да предложи мобилни услуги за данни от следващо поколение чрез технологията Long Term Evolution с най-добрата възможна скорост в средносрочен план. Поради това решението за одобрение на сливането съдържаше условието inter alia за продажба на една четвърт от комбинирания честотен спектър на страните в обхвата на 1800 MHz.

100. С оглед да постигне своите цели за бързо широколентово покритие на всички европейски граждани и свръхбързи широколентови абонаменти за поне 50 % от европейските домакинства до 2020 г. Комисията оцени и одобри използването на държавна помощ и други видове държавно финансиране съгласно насоките за широколентови мрежи[111] на обща стойност от приблизително 1,8 млрд. EUR, които доведоха до инвестиции в широколентови мрежи на стойност над 3,5 млрд. EUR.

2.4. Информационни и комуникационни технологии (ИКТ)

101. Ефикасните продукти и услуги за ИКТ са от огромно значение за интелигентния растеж, установен като основна цел на стратегията „Европа 2020“. Запазването на възможности за навлизане на нови дружества на пазара и конкуренция със съществуващите участници е много важно за реализирането на пълния потенциал на цифровата икономика. Конкуренцията може да се насърчи чрез оперативна съвместимост и ефикасни стандарти, тъй като те обикновено благоприятстват навлизането на по-голям брой участници и намаляват разходите за иновации.

102. В този контекст Комисията направи опит да осигури повече съвети за споразуменията за стандартизация в своите насоки относно споразуменията за сътрудничество, приети на 14 декември 2010 г. За пълното осъществяване на положителните ефекти от стандартизацията процесът на установяване на стандарт трябва да е прозрачен и достъпен за всички заинтересовани участници на пазара. Освен това притежателите на права върху интелектуална собственост се насърчават да поемат ангажименти за лицензиране при справедливи, разумни и недискриминационни условия (ангажимента FRAND) и ефективно да ги спазват с оглед гарантиране на достъпност на стандарта.

103. През пролетта на 2010 г. Комисията предприе две паралелни предварителни разследвания на търговските практики на Apple, свързани с iPhone[112]. Гаранционните услуги за ремонт, предлагани от Apple, бяха достъпни само в държавата, в която е бил закупен съответният iPhone, което би могло да доведе до потенциално разпределяне на пазара на ЕИП. Освен това Apple беше ограничил условията на своето споразумение за лиценз с независими разработчици на приложения, за които е необходимо да бъдат използвани специфичните програмни инструменти и одобрените софтуерни езици на Apple в ущърб на софтуера на трети страни. Това в крайна сметка би могло да доведе до изтласкване на конкуренцията от приложения, разработени за използване на други мобилни платформи. След като през септември 2010 г. Apple взе решение да въведе трансгранични гаранционни услуги за ремонт на iPhone в цялото ЕИП и да облекчи ограниченията относно инструментите за разработване на приложения за iPhone, Комисията реши да закрие и двете разследвания.

104. На 26 юли 2010 г. Комисията започна официални разследвания във връзка с антитръстовите правила срещу IBM Corporation въз основа на две различни предполагаеми нарушения на антитръстовите правила на ЕС, свързани със злоупотреба с господстващо положение на пазара за централни процесорни блокове за обработка на информация[113]. Разследването беше насочено към предполагаемото обвързване от страна на IBM на централния процесорен хардуер за обработка на информация към неговата централна операционна система за обработка на информация и към предполагаемите практики на IBM за отстраняване на конкуренти по отношение на конкуриращи се доставчици на услуги за поддръжка на централни процесорни блокове за обработка на информация.

105. На 30 ноември 2010 г. Комисията започна официална процедура срещу Google[114] с оглед допълнително разследване на твърденията, че Google е злоупотребил с господстващо положение на пазара за търсене онлайн, онлайн реклами и посредничество при онлайн реклами след жалби от няколко доставчици на услуги за търсене.

106. Microsoft изпрати на Комисията първите два доклада относно внедряването на софтуера Choice Screen, който Microsoft се съгласи да разпространи сред потребителите на Windows в рамките на ЕИП с оглед осигуряване на непредубеден избор между най-широко разпространените уеб браузъри[115]. Към края на ноември 2010 г. Choice Screen беше разгледан над 270 милиона пъти и над 84 милиона уеб браузъра бяха свалени чрез него.

107. На 21 януари 2010 г. Комисията разреши планираното придобиване на Sun Microsystems от Oracle Corporation, водещият търговец на софтуер за „собственически“ бази данни[116]. Придобиването повдигна въпроса за конкурентния ефект на софтуерни продукти с отворен код, например базата данни MySQL на Sun. След втората фаза на разследването Комисията одобри придобиването без условия.

108. Комисията одобри придобиването на Tandberg от Cisco[117] при определени условия, тъй като разследването доведе до някои опасения относно пазара за висококачествени видеоконферентни продукти поради проблеми с оперативната съвместимост. Сред условията бяха продажба на Telepresence Interoperability Protocol, разработен от Cisco, на независим оператор от същия сектор, така че да се гарантира оперативна съвместимост и да се даде възможност на други търговци да участват в неговото разработване.

2.5. Медии

109. В контекста на прехода към цифровото радиоразпръскване, през ноември 2010 г. Комисията изпрати писмо с официално известие на френските власти във връзка с френския закон от 2007 г., който предоставя на настоящите аналогови телевизионни оператори възможност да се сдобият с допълнителен национален телевизионен канал при преминаването към цифрова телевизия. В отсъствието на убедителни доказателства, че тези телевизионни оператори са придобили допълнителните канали въз основа на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии, Комисията счете, че изглежда е налице нарушение на правото на ЕС[118].

110. През септември 2010 г. в рамките на текущата процедура за нарушение във връзка с италианското законодателство за радиоразпръскване, италианският орган за комуникации прие критерии и правила, предназначени да гарантират , че повече честоти, произтичащи от „цифровия дивидент“, се дават на нови участници и на по-малки съществуващи дружества. Тръжната процедура за тези честоти трябва да започне през 2011 г.

111. През декември 2010 г. Комисията разреши придобиването от News Corporation на оператора на платени телевизионни услуги от Обединеното кралство British Sky Broadcasting (BSkyB)[119]. Комисията заключи, че сделката няма да доведе до значително затрудняване на ефективната конкуренция, като това не засяга разследването от страна на компетентните органи на Обединеното кралство дали придобиването е съвместимо с интересите на Обединеното кралство за медиен плурализъм.

112. Комисията продължи да одобрява държавно финансиране на обществените радио- и телевизионни оператори, когато обхватът на задачата за обществени услуги и финансирането са определени напълно прозрачно и когато държавното финансиране не надхвърля необходимото за постигане на целта на задачата за обществени услуги. На 20 юли 2010 г. Комисията приключи с положително решение официалното разследване на новата система за финансиране на обществените радио- и телевизионните оператори във Франция и Испания с оглед постепенно преустановяване на рекламирането по тези телевизионни програми[120] и приключи разследването на съществуващия режим на финансиране за нидерландските обществени радио- и телевизионни оператори след изменения и официални ангажименти от Нидерландия[121].

2.6. Фармацевтичната индустрия

113. След приключване на проучването във фармацевтичния сектор през 2009 г.[122] Комисията обяви, че ще направи преглед на така наречената „директива за прозрачност“, в която се определят минималните правила за ценообразуване и процедури за възстановяване на здравни разходи[123]. При прегледа ще бъдат проучени начини за подобряване на прозрачността на такива мерки и за избягване на свързани с това забавяния в получаването на достъп до пазара, особено за генерични лекарства. Редица държави-членки (например Испания, Италия или Австрия) също така последваха някои препоръки от проучването на сектора за подобряване на достъпа до пазара за генерични лекарства.

114. Проучването на пазара също така допринесе за напредък към приемането на патента на Общността и на специализирана система за решаване на патентни спорове в Европа, както беше предложено и препоръчано от Комисията. На 10 декември 2010 г. Съветът заяви, че задълбоченото сътрудничество е единственият вариант за напредък по създаването на единна система за патенти на ЕС. Комисията представи такова предложение на 14 декември 2010 г.[124]

115. Освен това Комисията започна да следи патентните споразумения, сключени в ЕС[125]. Делът на патентните споразумениявъв фармацевтичния сектор, които са потенциално проблемни, спадна на 10 % в периода от юли 2008 г. до декември 2009 г. в сравнение с 22 % в периода, обхванат от проучването в сектора (януари 2000 г. — юни 2008 г.). Същевременното увеличаване на общия брой на патентипатентни споразумения показа, че дружествата не са възпрепятствани да сключват споразумения от текущите действия по правоприлагане на Комисията.

116. Предприемат се различни действия по правоприлагане като пряка последваща мярка от проучването в сектора. Комисията разследва споразумения за патентипатентни споразумения, сключени от Servier и редица генерични оператори за лекарството за хипертония Perindopril[126]. Освен това Комисията започна официална процедура по подобни въпроси срещу датското фармацевтично предприятие Lundbeck във връзка с неговия антидепресант Citalopram[127].

117. Освен това фармацевтичният сектор стана приоритет за редица национални органи за защита на конкуренцията (НОЗК). Например през февруари 2010 г. службата за лоялна търговия (OFT) в Обединеното кралство издаде изложения на възражения срещу Reckitt Benckiser, който призна нарушението и се съгласи да заплати глоба в размер на 10,2 млн. GBP[128]. Италианският НОЗК започна официално разследване срещу производителя Pfizer за евентуална злоупотреба с патентната система чрез изкуствено удължаване на патентната защита на лекарството Latanoprost.

118. Тенденцията към консолидиране във фармацевтичния сектор продължи както в пазарния сегмент за оригинални лекарства, така и в сегмента за генерични лекарства. Основните проучени случаи бяха Abbott/Solvay Pharmaceuticals, Teva/Ratiopharm и Novartis/Alcon[129]. Тези концентрации бяха одобрени в първата фаза с поемане на определени ангажименти. Предвид факта, че фармацевтичните компании често извършват дейност по целия свят, процедурите включваха сътрудничество с други органи за защита на конкуренцията от целия свят.

2.7. Услуги за здравни грижи

119. Комисията прие първото си решение във връзка с антитръстовите правила на пазара за здравни услуги, като наложи глоба в размер на 5 млн. EUR на френската асоциация на фармацевтите (ONP)[130]. Комисията осъди пазарното поведение на ONP на френския пазар за лабораторни изследвания. По-специално тя установи, че ONP ограничава възможните намаления на цените за клинични изследвания и ограничава развитието на определени групи от лаборатории с оглед защита на икономическите интереси на мнозинството от своите членове.

120. През 2010 г. Комисията проучи редица жалби, подадени от частни доставчици на здравни услуги, срещу предполагаемото им несправедливото третиране или срещу потенциални прекомерни компенсации на притежавани от държавата болници. Тези жалби обикновено се подават от оператори в държавите-членки, чиито пазари на здравни услуги са по-отворени за конкуренция (например Белгия, Франция, Германия и Нидерландия).

2.8. Транспорт

121. Икономическият спад през 2009 г. оказа значително въздействие върху почти всички транспортни сектори, но 2010 г. се оказа година на постепенно възстановяване. Към края на 2010 г. цените на въздушния и морския транспорт като цяло се бяха върнали до нивата преди кризата.

2.8.1. Въздушен транспорт

122. На 14 юли 2010 г. Комисията приключи голямо дело във връзка с антитръстовите правила съгласно член 101 в сектора на въздушния транспорт, като прие правно обвързващите ангажименти, предложени от British Airways, American Airlines и Iberia[131], в отговор на опасенията за конкуренцията, произтичащи от тяхното споразумение за координиране на цените, капацитета, графиците, маркетинга и продажбите и поделяне на приходите от трансатлантически дестинации. В отговор на установените опасения за конкуренцията трите компании за въздушен превоз се ангажираха да освободят седем двойки слотове на летище Хийтроу или Гетуик в Лондон за четири дестинации, да предлагат възможност за съвместяване на тарифите и специални разпределителни споразумения с конкуренти, както и да предоставят достъп на конкурентите до програмите на страните за редовни пътници. Това решение ще доведе до значителни ползи за европейските потребители, като гарантира, че се запазва достатъчна конкуренция по трансатлантическите полети, особено от Лондон.

123. През 2010 г. на концентрациите в сектора на въздушния транспорт бе обърнато особено внимания в рамките на контрола върху сливанията, което отразяваше текущата консолидация в този сектор. На 14 юли 2010 г. Комисията разреши сливането между British Airways и Iberia след допитване до участниците на пазара, което показа, че новото дружество ще продължи да бъде изправено пред сериозна конкуренция в сферата на въздушния превоз на пътници и товари, както и при наземното обслужване[132]. На 27 юли 2010 г. Комисията одобри сливането на United Airlines и Continental Airlines, превозвачи от САЩ, които предоставят редовни услуги за въздушен превоз на пътници и товар между държавите от ЕИП и САЩ[133]. Пазарното проучване потвърди допълващото се естество на техните трансатлантически мрежи. На 30 юли 2010 г. Комисията започна задълбочено разследване на планираното сливане между Olympic Air и Aegean Airlines след първоначални признаци, че предложената концентрация би довела до много големи пазарни дялове по редица маршрути[134].

124. Изригването на вулкана Eyjafjallajökull в Исландия през април 2010 г. създаде облак от вулканичен прах, който засегна по-голямата част от Европа с изключение на въздушното пространство над средиземноморския регион. На 4 май 2010 г. Съветът се съгласи да „припомни съществуващата правна рамка, приложима по отношение на потенциални мерки за помощ от държавите-членки“ (член 107, параграф 2, буква б) от ДФЕС) в своите заключения относно отговора на ЕС по отношение на последствията от облака от вулканичен прах върху въздушния транспорт. При все това през 2010 г. нито една държава-членка не изрази намерение да предостави държавна помощ на сектора за въздушен транспорт в горепосочения контекст.

125. Няколко държавни помощи за инвестиции в летищна инфраструктура бяха одобрени като съвместими с вътрешния пазар на летища в Обединеното кралство (летище Дери), във Финландия (летище Vaasa и летище Oulu) и в Латвия (летище Рига)[135]. Комисията също така приключи официалната процедура по разследване на споразумението, сключено между летище Братислава и Ryanair до 2016 г., като заключи, че на Ryanair не е предоставено предимство[136].

126. Освен това през февруари 2010 г. Комисията започна официални процедури по разследване на аспектите на държавна помощ на заем, предоставен на ČSA-Czech Airlines от притежавано от държавата предприятие (Osinek), както и последващо освобождаване на държавната гаранция за заема[137], и също така на няколко мерки, предоставени от унгарските власти в подкрепа на Malév, националният въздушен превозвач, в контекста на неговата приватизация и последващата ренационализация[138] през декември 2010 г. На последно място през ноември 2010 г. Комисията разреши помощ за оздравяване под формата на инструмент за заем на стойност 52 млн. EUR за националния малтийски превозвач[139] с цел справяне с проблеми с ликвидността на Air Malta до предаване на разумен план за преструктуриране на Комисията.

2.8.2. Железопътен и вътрешен транспорт

127. На 17 септември 2010 г. Комисията прие предложение за преработване на първия железопътен пакет[140]. Предложението е насочено към увеличаване на конкуренцията на железопътния пазар чрез подобряване на достъпа на свързани с железниците услуги като терминали и съоръжения за поддръжка и чрез укрепване на правомощията на националните регулаторни органи на железниците.

128. Що се отнася до областта на контрола върху държавната помощ, през февруари 2010 г. Комисията прие първото си решение, в което се прилага новият регламент относно обществените услуги за пътнически превоз, който влезе в сила на 3 декември 2009 г.[141] По този начин Комисията приключи официалната процедура по разследване, която започна през 2008 г. във връзка с договорите за обществени услуги на датската железопътна компания Danske Statsbaner (DSB)[142]. Тя констатира, че компенсацията, плащана от датското правителство всяка година на DSB за разходите, понесени за спазване на задълженията за извършване на обществена услуга, са ограничени до абсолютно необходимото за покриване на тези разходи. На 26 май 2010 г. Комисията одобри плана на Société nationale des chemins de fer belges (SNCB) за преструктуриране на своите товарно-транспортни дейности[143], а през декември 2010 г. разреши помощ за оздравяване в размер на около 128 млн. EUR за БДЖ ЕАД, държавната българска железопътна компания, която извършва дейност на пазарите за железопътен превоз както на товари, така и на пътници[144].

129. В областта на контрола на сливанията Комисията одобри няколко придобивания, при условие че бъдат продадени дейности в определени географски пазари, например предложеното придобиване на железопътния и автобусен оператор Arriva plc (Обединеното кралство) от Deutsche Bahn[145] или ангажименти за гарантиране на ефективен достъп на нови участници до пазара, например съвместното предприятие „New Eurostar“ между SNCF и London Continental Railways[146].

2.8.3. Морски транспорт

130. През 2010 г. Комисията продължи да полага усилия за популяризиране на антитръстови правила в трети държави в областта на морския транспорт . Нейното последователно послание беше в подкрепа на освобождаването от антитръстовите правила на някои консорциуми — оперативно сътрудничество между линейни превозвачи за съвместни услуги по превоз на товари — като същевременно се забранят всички форми на споразумения, в които се фиксират цени и се определя капацитет.

131. През януари 2010 г. Комисията започна процедура срещу схемата „Baltic Max Feeder“, съгласно която собственици на контейнеровози възнамеряваха заедно да покриват разходите за извеждане на плавателни съдове от експлоатация[147]. Впоследствие планираната схема беше оттеглена и случаят беше приключен.

132. Пак през януари Комисията одобри за първи път помощ за започване на проект за „морски магистрали“ въз основа на морските насоки и насоките за допълваща помощ[148]. Проектът е свързан с установяването на морска връзка между френското пристанище Nantes-Saint Nazaire и испанското пристанище Gijón[149] и целта му е да поеме между 3 % и 5 % от автомобилния трафик, който понастоящем преминава в Западните Пиринеи.

133. Що се отнася до държавната помощ за финансиране на пристанищна инфраструктура, Комисията взе решение да предприеме проучване за събиране на информация, за да разбере по-добре функционирането на пристанищата и държавното финансиране на тяхната инфраструктура. Въз основа на резултатите от него Комисията ще бъде в състояние да определи надежден подход за напредък в тази област.

2.9. Пощенски услуги

134. Съгласно третата директива за пощенските услуги[150] повечето държави-членки ще постигнат пълно отваряне на пазара чрез премахване на оставащите запазени сектори до 31 декември 2010 г., като на единадесет държави-членки беше разрешено двугодишно удължаване[151]. Процесът на либерализиране напредва бързо и определени държави-членки (Естония, Финландия, Германия, Нидерландия, Швеция и Обединеното кралство) вече напълно отвориха своите пазари за пощенски услуги преди крайния срок. Въпреки напредъка до настоящия момент действителната конкуренция, особено в сегмента с писма, едва сега започва да се появява. Важно е да се гарантира, че евентуалната компенсация, която получава доставчикът на универсална услуга за извършването на обществена услуга, е съгласувана с действителните разходи за услугите и не представлява неправомерно предимство с цел да се гарантират равни условия между конкурентите и да се насърчи конкуренция в областта на пощенските услуги.

135. В този контекст през 2010 г. Комисията продължи своето разследване, започнато през 2007 г. по предполагаемото свръхкомпенсиране на Deutsche Post AG[152] за извършване на своите задължения за универсална услуга в периода 1989—2007 г. След като Съдът на Европейския съюз потвърди анулирането на решението на Комисията от 2002 г.[153], настоящото разследване следва, както беше поискано от Съда, цялостен подход, който включва всички универсални услуги, предоставяни от Deutsche Post.

136. През 2010 г. Комисията продължи своята официална процедура по разследване, започната през 2009 г. с цел проучване дали определени мерки в полза на белгийския пощенски оператор De Post — La Poste са в съответствие с правилата на ЕС за държавна помощ[154]. Настоящото разследване на Комисията, което започна на 13 юли 2009 г., напредва бързо с активното съдействие на белгийските власти и е свързано с редица мерки, включително компенсацията, предоставена от Белгия, за задачи по обществени услуги, вливане на капитал, облекчаване от пенсионни задължения, прехвърляне на сгради и данъчни облекчения.

137. С окончателното си решение на 26 януари 2010 г.[155] Комисията приключи официалната процедура по разследване, в която проучи предполагаема държавна помощ, предоставена в полза на френската La Poste под формата на неограничена държавна гаранция в резултат на нейния публичноправен статут. Комисията не оспори нито задачата за обществена услуга на La Poste, нито притежаването и контрола ѝ от държавата в контекста на неутралността на европейските правила относно имуществените режими, приложими в държавите-членки. Тя обаче счете, че държавната гаранция, произтичаща от специалния статут на La Poste, представлява несъвместима държавна помощ и следва да бъде премахната, което беше постигнато чрез преобразуване на La Poste в акционерно дружество на 1 март 2010 г.[156]

2.10. Автомобилната промишленост

138. През 2010 г. секторът на моторни превозни средства започна да излиза от кризата, която го засегна особено тежко през 2008 и 2009 г. Освен запазване на това възстановяване бъдещите предизвикателства за този сектор включват започване на производство на по-икономични автомобили и адаптиране на производствените мрежи към нивата на търсене и нарастваща международна конкуренция. Сред потенциалните проблеми във връзка с конкуренцията са управление на необходимото преструктуриране на сектора и насърчаване на разработването на по-екологосъобразни автомобили, като същевременно се запазват равноправни условия на конкуренция.

139. На 27 май 2010 г. Комисията прие нови правила за конкуренция във връзка със споразумения между автомобилните производители и техните оторизирани дилъри, сервизи и дистрибутори на резервни части. С новата рамка се прилага регламента за групово освобождаване на вертикални споразумения, приет на 20 април 2010 г., по отношение на такива споразумения, считано от 2010 г. относно пазарите на следпродажбените услуги и считано от 2013 г. относно пазарите за продажба на нови превозни средства. Освен това Комисията прие Регламент 461/2010[157], в който се определят три допълнителни типични ограничителни клаузи, свързани с дистрибуцията на резервни части, и подробен набор от допълнителни насоки за оценка на вертикалните споразумения в сектора[158]. Новите правила представляват гъвкав и пропорционален отговор на различния интензитет на конкуренцията на първичния пазар и пазарите на следпродажбени услуги и съгласуват до голяма степен с общия режим правилата, приложими по отношение на споразумения между автомобилните производители и техните оторизирани дилъри, сервизи и дистрибутори на резервни части, с общия режим.

140. През 2010 г. Комисията беше уведомена за 15 сливания в автомобилната промишленост и разреши всички в първата фаза без ангажименти. Придобиването на Volvo Cars от китайските компании Geely и Daqing[159] беше единственият случай, свързан с автомобилни производители.

141. Автомобилният сектор получи възможност да използва извънредни мерки за помощ, съдържащи се във временната рамка за държавна помощ, при условие че одобрените схеми не са ограничени само до тази дейност, а са отворени за всички сектори от икономиката. По-специално през февруари 2010 г. Комисията одобри плановете, за които бе уведомена от Швеция, за предоставяне на гаранция, която ще осигури достъп на Saab Automobile AB[160] до заем от Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) за инвестиционен проект на стойност 1 млрд. EUR, свързан inter alia с ефективността на горивата и автомобилната безопасност. На 16 декември Комисията разреши сравнима гаранция от Швеция, която ще осигури достъп на Volvo Cars Corporation до заем в размер на 500 млн. EUR от ЕИБ за финансиране на научноизследователски и инженерни дейности, свързани с ефективност на горивата и пътна безопасност [161].

2.11. Верига на предлагането на храни

142. През юли 2010 г. Комисията създаде форум на високо равнище за по-добре функционираща верига на предлагането на храни[162]. Форумът ще проучи по-специално нелоялните търговски практики в резултат на неравни условия по договорите и различните възможности за преговаряне на купувачи и продавачи. Тези практики, които трябва да се разграничават от антиконкурентните практики, обикновено попадат под националното договорно или търговско право.

143. Независимо от това няколко потенциални предизвикателства във връзка с конкуренцията засягат веригата на предлагането на храни в Европа. Подгрупата за хранителните стоки към Европейската мрежа по конкуренция продължи да функционира като оперативна мрежа за обсъждане и координация сред националните органи за защита на конкуренцията (НОЗК) във връзка с тези въпроси. Значителен брой НОЗК активно предприемат проучвания в секторите за хранителни стоки и търговия на дребно.

144. Беше отделено специално внимание на сектора на млечните продукти в контекста на трудностите, пред които бяха изправени млекопроизводителите по време на неотдавнашната криза в млекопроизводството. Следвайки препоръките на групата на високо равнище за млякото, през декември 2010 г. Комисията прие законодателно предложение[163] относно договорните отношения в сектора на млякото. В предложението се разрешават преговори за колективно договаряне от организациите на млекопроизводителите, подлежащи на определени ограничения въз основа на техния дял от общия за ЕС и националния обем произведено мляко. Освен това в предложението се предвижда „предпазна клауза“, която позволява на компетентния НОЗК или Комисията да вземе решение да не се провеждат преговори от организация на производителите, когато те биха ограничили сериозно конкуренцията или биха довели до сериозна вреда за млекопреработвателите, по-специално МСП.

3. Европейската мрежа по конкуренция и сътрудничество с националните съдилища

145. През 2010 г. Европейската мрежа по конкуренция (ЕМК) продължи да е изключително активен форум за дебати и обмен на добри практики относно прилагането на антитръстовите правила на ЕС в 27-те държави-членки. Комисията беше уведомена съгласно член 11, параграф 3 от Регламент 1/2003[164] за 158 нови разследвания на случаи, започнати от националните органи за защита на конкуренцията (НОЗК) през 2010 г., inter alia в секторите на транспорта, енергетиката, производството, медиите и далекосъобщенията. Освен това броят на решенията за прилагане, за които са докладвали НОЗК и които са разгледани от Комисията, се увеличи с 36 % в сравнение с 2009 г. Както и в предишни години, през 2010 г. Комисията не започна нови процедури, за да гарантира последователност при вземането на решения.

146. Комисията отговори на две запитвания от национални съдилища (Испания и Белгия) съгласно член 15, параграф 1 от Регламент 1/2003, който позволява на националните съдии да отправят искания до Комисията за информация, с която тя разполага, или за становище по въпроси относно прилагането на правилата на ЕС относно конкуренцията.

147. Комисията представи писмени становища в три случая съгласно член 15, параграф 3 от Регламент 1/2003. Становищата бяха представени на Висшия съд на Ирландия във връзка с условията на член 101, параграф 3 от ДФЕС с конкретна насоченост към споразумения за преструктуриране, при които се намалява капацитетът, на Върховния съд на Словашката република във връзка с прилагането на принципа на икономическата приемственост между предприятия и ефективността на глобите и на последно място на Върховния съд на Нидерландия във връзка с невъзможността за данъчно приспадане на глоби.

148. Работните групи относно хоризонталните споразумения и вертикалните ограничения бяха особено активни през тази година в контекста на прегледа на съответните регламенти за групово освобождаване и придружаващите ги насоки. Беше създадена и работна група по сливанията.

149. През 2010 г. ЕМК изготви публикация на вниманието на правните и деловите среди, както и организациите на потребителите и академичните кръгове, така наречените „Инструкции на ЕМК“, чиято цел беше повишаване на обществената осведоменост за дейностите, извършвани от ЕМК.

4. Международни дейности

150. Комисията продължи да играе водеща роля в Международната мрежа по конкуренцията (ММК), по-специално чрез своето участие в „Проекта за второто десетилетие“ на ръководната група, който отразява ролята на ММК в глобализираната икономика. Комисията допринесе за дейността на Комитета на ОИСР по конкуренция и взе участие в трите заседания, проведени през 2010 г. Освен това тя взе участие в Шестата конференция за преразглеждане на Конференцията на Организацията на обединените нации за търговия и развитие.

151. Както и в предишни години, сътрудничеството с органите