BG Официален вестник на Европейския съюз C 277/102

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Директива 92/85/ЕИО на Съвета за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки“

COM(2008) 637 окончателен – 2008/0193 (COD)

(2009/C 277/22)

Докладчик: г-жа HERCZOG

На 7 ноември 2008 г. Съветът реши, в съответствие с член 262 от Договора за създаване на Европейската общност, да се консултира с Европейския икономически и социален комитет относно:

Предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Директива 92/85/ЕИО на Съвета за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки

COM(2008) 637 окончателен – 2008/0193 (COD).

Специализирана секция „Заетост, социални въпроси и гражданство“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 6 април 2009 г. (докладчик: г-жа Herczog).

На 453-ата си пленарна сесия, проведена на 13 и 14 май 2009 г. (заседание от 13 май 2009 г.), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище с 82 гласа „за“, 37 гласа „против“ и 2 гласа „въздържал се“.

1. Заключения и препоръки

1.1. Комитетът подкрепя предложението на Комисията за нова директива, която да подобри защитата на бременните работнички и на работничките родилки и/или кърмачки.

1.2. Комитетът разглежда тази инициатива като възможност за укрепване на законодателството, което не само да позволи на жените да се възстановят в достатъчна степен след раждане, но също така и да ги насърчи да кърмят и да им помага да установят силна връзка с тяхното новородено.

1.3. Условия на труд по време на бременност и кърмене, които не са безопасни, са неприемливи за Комитета. В този смисъл, жените следва да бъдат насърчавани да уведомяват за своята бременност от момента, в който им е известно за това, за да може да бъде оценен и елиминиран всякакъв риск, свързан със здравето и безопасността. Следва да се обръща специално внимание на рисковете за плодовитостта както при жените, така и при мъжете, а също така и на рисковете за плода.

1.4. Също така Комитетът призовава за допълнителна подкрепа за родителите и децата със специални нужди или живеещи при специални условия, като преждевременно родени бебета или бебета с увреждания или болести, раждания на повече от едно дете или хоспитализация, както и осиновяване и отглеждане.

1.5. Комитетът е съгласен с Комисията, че следва да се гарантира минимален отпуск по майчинство от 18 седмици за всички бременни работнички. Въпреки това, Комитетът апелира Комисията да вземе под внимание препоръките на Социалната платформа (1) – включително препоръките на Европейското женско лоби, на СЗО (2) и УНИЦЕФ (3), които се основават на ползата за децата да бъдат изцяло кърмени през първите шест месеца от живота си като превантивна здравна мярка както за майката, така и за детето. Ето защо Комитетът препоръчва да се потърсят допълнителни законови и практически решения, които могат да улеснят мястото и времето на кърменето.

1.6. От друга страна, Комитетът счита, че отпускът поради заболяване по време на бременност не бива да се отразява по никакъв начин на продължителността на отпуска по майчинство, но настоява Комисията да определи точно за какъв период от време преди раждането става въпрос.

1.7. Комитетът приветства предложението държавите-членки да вземат необходимите мерки, за да защитят, по смисъла на член 2 (4) от първоначалната директива, бременните работнички или работничките кърмачки от последствията, произтичащи от незаконно уволнение.

1.8. Комитетът е съгласен, че жените имат право да се завърнат на работа, заемайки същата или равностойна длъжност и при същите условия, като се възползват от всякакви подобрения в условията на труд, на които са щели да имат право по време на тяхното отсъствие.

1.9. Комитетът силно подкрепя това заплащането по време на отпуска по майчинство да бъде равно на предишната заплата. Такава разпоредба е не само необходимост, но и начин да се признае стойността на майчинството.

1.10. В съответствие с общите принципи на гъвкавата сигурност и основаващия се на жизнения цикъл подход, Комитетът счита, че предложението трябва да се разглежда в контекста на трудностите, свързани с отглеждането на деца на възраст под две години (5). С доказана стойност в този контекст е използването на гъвкаво работно време за родителите, договорено от всички партньори.

1.11. Отпускът по майчинство като средство за защита на бременността и майчинството следва да бъде ясно разграничен от родителския отпуск. Предложеният период от 18 седмици има за цел основно да позволи възстановяването на жените след раждане и да гарантира минимален период на кърмене и укрепване на връзката между майката и новороденото. Комитетът подчертава важността на родителския отпуск като възможност за двамата родители да прекарват достатъчно време с техните деца, но смята, че родителският отпуск трябва да следва отпуска по майчинство и да позволява и на бащите да се възползват от тази възможност.

1.12. Комитетът използва възможността, за да предложи предприемането на инициативи, които да позволяват бабите и дядовците и други близки членове на семейството да се грижат за децата, ако работещите родители също желаят това и то е в интерес на детето. Подобна мярка би спомогнала за задоволяване на нуждите на пазара на труда, както и за съчетаване на професионалния със семейния и личния живот. Тази допълнителна временна грижа, предоставяна от членовете на семейството, не отменя отговорността на държавата за предоставяне на подходящи дневни грижи, в количествено и качествено отношение.

1.13. Комитетът признава важността на цялостен и всеобхватен подход към тези въпроси, за да се види ситуацията като цяло и да се постигне икономически и социален напредък. В този контекст политиците следва да отчетат различните нужди, конкуриращите се стойности и конфликтите на интереси в следните области:

— демографски въпроси (включително ниската раждаемост и бързорастящият брой пенсионери);

— нуждите на пазара на труда;

— образование и учене през целия живот;

— равни възможности за мъжете и за жените;

— съчетаване на работата, семейството и личния живот;

— достъпни и висококачествени детски заведения на разумни цени;

— активно гражданство;

— солидарност между поколенията;

— борба с бедността и социалното изключване;

— и най-доброто за детето (6).

Ето защо Комитетът настоява европейските институции и държавите-членки да отчетат необходимостта от интегриран подход към това законодателно предложение и да не допускат ограничаване на обхвата и ефекта му.

1.14. Комитетът счита, че ако целта на предложението е да се подпомогне съчетаването на професионалния и личния живот, отпускът по майчинство не може да бъде разглеждан отделно от всички други съществуващи инструменти в горепосочените области.

1.15. В този смисъл, ролята на социалните партньори като основни участници на пазара на труда е от решаващо значение. От гледна точка на Комитета, гражданското общество също следва да играе активна роля в процеса, като гарантира че държавите-членки прилагат директивата и като подкрепя с всички средства горепосочения цялостен подход.

2. Контекст

2.1. Предложението за директива за изменение на Директива 92/85/ЕИО цели да подобри защитата, която се предлага на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки. Защита е необходима по няколко причини. Продължителността на отпуска по майчинство е повлияна от много фактори, които следва да бъдат отчитани при изготвянето на разпоредбите. В предходната директива се предвижда минимална отпуска по майчинство от минимум 14 последователни седмици и също така се определят изисквания за здравословните и безопасни условия на работното място, за да бъдат защитени бременните жени и жените родилки или кърмачки. Една жена не може да бъде уволнена по време на отпуск по майчинство. Съгласно член 2, параграф 7 на предходния правен инструмент – Директива 76/207/EИО - след отпуск по майчинство жените имат право да се върнат на същата или на равностойна длъжност. Всяко по-малко благоприятно третиране на една жена представлява дискриминация.

В „Пътната карта за равенство между жените и мъжете 2006-2010 г“ (7). беше поет ангажимент за преразглеждане на съществуващото законодателство на ЕС. Директива 92/85/EИО не беше включена в преразглеждането и следователно трябва да бъде преразгледана сега.

2.2. През март 2006 г. Европейският съвет подчерта необходимостта от по-добър баланс между професионалния и личния живот, с цел постигане на икономически растеж, просперитет и конкурентоспособност, и одобри Европейския пакт за равенство между половете (8). В няколко случая Европейският парламент призова за подобряване на съществуващото законодателство относно бременните работнички и предоставянето на родителски отпуск, както и за мерки за подобряване на съчетаването на работата, семейството и личния живот. На 21 февруари 2008 г. в своята Резолюция за демографското бъдеще на Европа (9), Парламентът призова държавите-членки да приемат най-добрите практики по отношение на продължителността на отпуска по майчинство и неговото евентуално влияние върху раждаемостта чрез координирани публични политики, чрез създаване на материална и емоционална среда, благоприятна за семейството и децата. В по-раншна резолюция от 27 септември 2007 г. (10), Парламентът вече беше призовал държавите-членки да уеднаквят разходите за отпуск по майчинство и родителски отпуск и приветства консултациите със социалните партньори. Парламентът призова държавите-членки да водят борба срещу дискриминацията на бременните жени на пазара на труда и да осигурят високо ниво на защита за майките. През март 2008 г. Европейският съвет отново подчерта, че следва да се положат по-нататъшни усилия за съчетаване на работата, семейството и личния живот, както за жените, така и за мъжете (11).

Директивата е десетата отделна директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Рамкова директива 89/391/ЕИО относно здравето и безопасността на работното място. Преразглеждането ѝ, предлагано понастоящем, включва разширяване на правното основание до член 141 от Договора за създаване на ЕО относно равнопоставеното третиране.

2.3. Гражданите и представителите на гражданското общество, с които Комисията се консултира, изразиха своята загриженост от факта, че раждането на дете има значително по-силно отражение върху професионалната перспектива на жените отколкото на мъжете. Процентът на заетост на жени с зависими от тях деца е само 65 %, в сравнение с 91,7 % за мъжете. Жените са изправени пред последиците от стереотипните възгледи за задълженията им в домакинството и пригодността им за трудова заетост (12). Това може да доведе до завръщането на по-малко жени на пазара на труда след раждането на дете.

3. Общи бележки

3.1. В съобщението си от 2006 г (13). Комисията заяви, че правата на детето са приоритет за ЕС и държавите-членки са задължени да зачитат Конвенцията на ООН за правата на детето (UNCRC) и факултативните ѝ протоколи, както и Целите на хилядолетието за развитие. През март 2006 г. Европейският съвет поиска държавите-членки „да предприемат необходимите мерки за бързо и значително намаляване на детската бедност, като на всички деца се дадат еднакви възможности, независимо от техния социален произход“ (14). В контекста на настоящата тема това означава на всички деца да се предостави възможността да бъдат кърмени и за тях да се полагат добри грижи от основното полагащо грижи за тях лице в съответствие с нуждите на тяхното развитие и, където това е подходящо, да имат достъп до достъпни, гъвкави, висококачествени дневни грижи на достъпна цена.

3.2. Политиката в областта на заетостта на ЕС насърчава основаващия се на жизнения цикъл подход към труда, като признава, че на различен етап от живота си работниците имат различни нужди и приоритети. Директивата за защита по време на бременност, отпуск по майчинство и кърмене трябва да отразява този основан на жизнения цикъл подход.

3.3. Както посочва Европейското женско лоби „Разпоредбите за майчинството са специфични за жените. Необходимо е политиците, работодателите и обществото като цяло да признаят и подкрепят физическите аспекти на раждането, на последващия следродилен процес и процеса на кърмене“ (15). Както беше посочено по-горе, в Европа действително съществува правна рамка, която забранява дискриминацията въз основа на пола чрез поредица законодателни мерки. Въпреки това жените често намаляват работното си време или вземат по-дълги отпуски, за да се грижат за децата си, което води до по-ниско заплащане и по-ниски пенсии. Поради това се изисква по-добро прилагане на сегашното законодателство в областта на равнопоставеността.

3.4. Жените следва да разполагат с гъвкавостта да избират в кой момент да излязат в отпуск по майчинство. От друга страна, работодателите следва да могат да планират нуждите си от човешки ресурси, които компенсират отсъствията. При това планиране следва да се отчита минимален период на отпуск (от поне шест седмици след раждане) (16).

3.5. Предложението би дало на жените, завръщащи се от отпуск по майчинство, правото да поискат гъвкаво работно време, с изискването работодателят да разгледа искането, като вземе предвид нуждите както на работодателя, така и на работника. Комитетът е съгласен с тази разпоредба.

3.6. За да бъдат постигнати, различните цели на стратегиите на ЕС за прилагане на Лисабонската стратегия, за целите от Барселона, но и за демографската ситуация, за солидарността между поколенията, за равните възможности за мъжете и жените и за по-добрия баланс между професионалния и личния живот се нуждаят от по-нататъшно изясняване и хармонизация.

3.7. В опита си да увеличи броя на работещите жени (17) ЕС следва да насърчава възможностите за съчетаване на работата, семейството и личния живот, така че различните нужди, конкуриращите се ценности и конфликтите на интереси да бъдат разглеждани и наблюдавани по прозрачен начин.

3.8. Голяма част от държавите-членки са разработили мерки за насърчаване на по-доброто съвместяване на професионалния, личния и семейния живот, които отразяват различните нужди на националните пазари на труда и многообразието от традиции и култури в Европа. Ако целта на предложението е да се подкрепи това съвместяване, отпускът по майчинство не може да се разглежда изолирано от останалите съществуващи инструменти в тази област. Те включват грижи за децата, гъвкаво работно време, родителски отпуск и други видове отпуск, които в много случаи са по-приложими за осигуряване на по-добро съвместяване на професионалния и семейния живот.

4. Специфични бележки

4.1. Основната правна база на това предложение са здравословните и безопасни условия за бременните и кърмещи жени. Съществува обаче логична връзка между въпросите, свързани със здравословните и безопасните условия и i) правото на детето на подходящи грижи, ii) съчетаването на работата и семейството и iii) заетостта и възможностите за кариера. Заедно с това демографската ситуация в Европа изисква политика, която насърчава и подкрепя по-високата раждаемост. Въпросите, които се разискват в това предложение за директива, не могат да бъдат отделени един от друг. Те трябва да се разглеждат като сложна материя така, както са представени в препоръките.

4.2. Трябва да се обърне особено внимание на рисковете за плодовитостта както на жените, така и на мъжете. И мъжете, и жените следва да бъдат защитени от факторите, свързани с генетичните промени, които водят до безплодие и - още по-лошо - които могат да причинят малформации на плода.

4.3. Отпускът по майчинство като средство за защита на бременността и майчинството трябва да бъде ясно разграничен от родителския отпуск. Предложеният период от 18 седмици цели най-вече да позволи на жените да се възстановят след раждането и да гарантира минимален период на кърмене. Въпреки че подкрепя този подход, Комитетът препоръчва да се търсят други законови и практически решения, чрез които може да се предостави на майките достатъчно време за изключително кърмене или изпомпване (Б.пр.: хранене на бебето само с майчино мляко), в съответствие с препоръките на СЗО и УНИЦЕФ (18) (например: правото почивките за кърмене да се отчитат като работно време).

4.4. В специфични случаи – на преждевременно родени деца, деца с увреждания или болни деца, едновременно раждане на повече от едно дете или хоспитализация на детето, Комисията препоръчва държавите-членки да могат да предлагат по-дълъг платен отпуск, като се има предвид необходимостта от специални грижи. Комитетът счита, че изброените случаи не следва да се приемат като затворен списък; вместо това на държавите-членки следва да се даде възможност да вземат предвид и други случаи, като напр. раждане с цезарово сечение (секцио) или следродови усложнения. В случай на осиновяване или отглеждане на новородени деца като приемен родител, следва също да се гарантира родителски отпуск.

4.5. В съответствие с конвенция № 183 на МОТ (19), Комитетът приема предложението да се вземат поне шест седмици отпуск след раждането, но би желал да подчертае, че това следва да бъде минималният период. Този минимален период е от ключово значение за възстановяването в достатъчна степен на жената след раждане, за насърчаване на кърменето и за подпомагане изграждането на силна връзка между майката и детето.

4.6. Като има предвид Конвенцията на ООН за правата на детето (20), Комисията следва да проведе паралелно проучване, в рамките на което се разглежда въздействието на предложените мерки върху децата. Децата трябва да бъдат хранени добре и да се гарантира тяхното лично благосъстояние. Благосъстоянието на децата и ценността на детството по време на този изключително важен етап от живота са решаващи сами по себе си, но едновременно с това децата представляват работната сила на бъдещето и липсата на грижи и подкрепа на този ранен етап от живота може да доведе до неуспех в училище и до по-късна интеграция в обществото.

4.7. Комитетът изразява съгласие с новата разпоредба, според която отпускът по болест по време на бременност поради заболяване или усложнения на бременността не следва да има отражение върху продължителността на отпуска по майчинство, но призовава Комисията да определи точно за какъв период от време преди раждането става въпрос. Разпоредбата, регламентираща този въпрос в директивата, не трябва да бъде неясна (21).

4.8. Комитетът е съгласен, че държавите-членки следва да вземат необходимите мерки, за да защитят, по смисъла на член 2 (22) от предложението, бременните работнички или работничките кърмачки от последствията, произтичащи от незаконно уволнение.

4.9. Съзнавайки факта, че в някои страни съществува таван за плащанията по време на отпуск по майчинство, съответстващ на този за плащанията при отпуск по болест, Комитетът би желал да подчертае, че по-ниско заплащане в сравнение с предишната заплата има значително негативно отражение и наказва жените заради биологическата им роля на майки и не взема предвид ценността на майчинството. По-ниското заплащане също така оказва влияние в дългосрочен план, а именно върху техните пенсионни права.

4.10. Запазването на работното място е възможност да се гарантира по-висока раждаемост, достатъчна продължителност на отпуската и увеличено участие на жените на пазара на труда. Във връзка с това са необходими възможности за гъвкаво работно време. Съгласно обяснителния меморандум на Директивата: „… е възможно да се повлияе благоприятно на раждаемостта посредством координирани обществени политики, като се създава материална и емоционална среда, благоприятна за семейството и децата“ (23).

4.11. Следва да се обърне по-голямо внимание на ролята на бабите и дядовците и по-широкия кръг членове на семейството като лица, полагащи грижи и детегледачи, които подкрепят работещите родители. Ролята на другите членове на семейството би могла да помогне за запазване на семейните структури, за включване на възрастните хора, за намаляване на стреса на работещите родители, а така също и за задоволяване на нуждите на пазара на труда и за съчетаването на професионалния със семейния и личния живот. Положителните инициативи и програми за родителските грижи, подкрепяни от всички държави-членки, също както и многото предлагани национални програми (24), следва също да бъдат взети предвид в това отношение. Тази допълнителна временна грижа, предоставяна от членовете на семейството, не отменя отговорността на държавата за предоставяне на подходящи дневни грижи, в количествено и качествено отношение.

4.12. Полагането на грижи за деца е възможност за заетост за жените, но качеството на тези грижи и стандарти за тях трябва да бъдат гарантирани. Съгласно целите от Барселона до 2010 г. трябва да се осигурят места в заведения за дневни грижи на поне 33 % от децата на възраст под 3 години и за 90 % от децата на възраст между 3 години и задължителната възраст за започване на училище, но не съществуват специални разпоредби за различните видове детски грижи. Освен това, дори ако биха могли да се осигурят места за 33 % в заведенията за дневни грижи, какво ще стане с другите 2/3?

4.13. Що се отнася до качеството на детските грижи, няма достатъчно информация относно неформалните детски грижи, осигурявани в домашни условия от детегледачки, „бейбиситър“ и „au-pair“, много от които са неквалифицирани, не са официално регистрирани и остават извън обсега на оторизираните системи за наблюдение. Тези работници не са включени в официалните форми на заетост и поради това не разполагат с необходимата защита на работното място. Държавите-членки и местните власти следва да се ангажират да осигурят качествени грижи във всичките им форми. Социалните партньори следва да се застъпват за разпоредби и прозрачност не само в областта на професионалните грижи за деца, но и по отношение на всички видове домашни и неформални грижи, като подкрепят и изискват професионално обучение и контрол. Данъчните облекчения биха могли да допринесат за създаване на по-висококачествени детски заведения. С оглед на големия брой жени, работещи в сектора на полагане на грижи, подобряването на условията на труд и квалификацията в този сектор би допринесло за цялостната стратегия на ЕС в тази област.

Брюксел, 13 май 2009 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Mario SEPI

(1) Обща позиция на ръководната група на социалната платформа относно измененията в директивата за изменение на Директива 92/85/EЕО за отпуска по майчинство, 19 февруари 2009 г.

(2) „Като обща препоръка в областта на общественото здраве, децата следва да бъдат кърмени изцяло през първите шест месеца от живота си, за да постигнат оптимални ръст, развитие и здраве“ (Global Strategy on Infant and Young Child Feeding – „Глобална стратегия за хранене на новородените и малките деца“ - A55/15, параграф 10) в: http://www.who.int/nutrition/topics/infantfeeding_recommendation/en/index.html. Вж. също Michael S. Kramer, Ritsuko Kakuma: The optimal duration of exclusive breastfeeding - A systematic review („Оптималната продължителност на изключителното кърмене“), Световна здравна организация, 2002 г., в: http://www.who.int/nutrition/topics/optimal_duration_of_exc_bfeeding_review_eng.pdf.

(3) Вж. http://www.unicеf.org

(4) Вж. Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 г., член 2, „Определения“: „За целите на настоящата директива“:

а) „бременна работничка“ е тази бременна работничка, която уведомява работодателя си за своето състояние, в съответствие с националното законодателство и/или установената в страната практика;

б) „работничка родилка“ е тази работничка, която по смисъла на националното законодателство и/или установената в страната практика, наскоро е родила и уведомява работодателя си за своето състояние, в съответствие с това законодателство и/или практика;

в) „работничка кърмачка“ е тази работничка, която по смисъла на националното законодателство и/или установената в страната практика е кърмачка и уведомява работодателя си за своето състояние, в съответствие с това законодателство и/или практика.

(5) Вж. Lamb, M.E. Ahnert, L (2006): Nonparental child care: Context, concepts, correlates and consequences („Предоставяне на грижи за деца от лица, различни от родителите: контекст, концепции, връзки и последици“), в: W. Damon, R.M. lerner, K.A. Renninger, T.E. Sigel (eds): Handbook of Child Psychology (Vol.4) Child Psychology in Practice („Ръководство по детска психология, том 4: Практическа детска психология“), стр. 950-1016, Hoboken, N.J. и Chichester, Willey.

(6) В контекста на стратегията на Комисията „Към стратегия за правата на детето“ (Towards a Strategy on the Rights of the Child), стартирала на 4 юли 2006 г. (в: http://europa.eu/scadplus/leg/en/lvb/r12555.htm).

(7) „Пътна карта за равенство между жените и мъжете 2006-2010 г.“ (COM(2006) 92 окончателен).

(8) Вж. приложение II към Заключенията на председателството на Европейския съвет в Брюксел – 23-24 март 2006 г. в: http://ue.eu.int/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ec/89013.pdf.

(9) Резолюция на Европейския парламент от 21 февруари 2008 г. за демографското бъдеще на Европа (2007/2156 (INI) (A6-0024/2008), в: http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do? type = TA&reference = P6-TA-2008-0066 & language = EN.

(10) Резолюция на Европейския парламент от 27 септември 2007 г. относно равенството между жените и мъжете в Европейския съюз. 2007 г. (2007/2065(INI) (P6_TA(2007)0423) в: http://www.europarl.europa.eu/oeil/FindByProcnum.do? lang = 2 & procnum = INI/2007/2065.

(11) Вж. Заключения на председателството на Европейския съвет в Брюксел от 13-14 март 2008 г. в: http://www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ec/99410.pdf.

(12) Съобщение на Комисията относно „Обобщение за гражданите - По-добри разпоредби за майчинство, насочени към насърчаване на съчетаването на семейния и професионалния живот“ (ec.europa.eu/social/BlobServlet? docId = 611 & langId = en); Обща позиция на Социалната платформа относно преразглеждането на Директива на Съвета 96/34/ЕО от 3 юни 1996 г. за рамковото споразумение за родителския отпуск, януари 2009 г.

(13) „Към стратегия на ЕС за правата на детето“ COM(2006) 367 окончателен.

(14) Вж. параграф 72 от Заключенията на председателството – 23-24 март 2006 г. (вж. бележка под линия 6 по-горе).

(15) Предложения на Европейското женско лоби по отношение на Предложението за Директива на Комисията за изменение на Директива 92/85/ЕИО, януари 2009 г., стр. 2.

(16) Вж. параграф 4.5 от Специфичните бележки.

(17) Именно посредством гореспоменатата Лисабонска стратегия за растеж и работни места.

(18) Вж. бележки под линия 2 и 3.

(19) http://www.ilo.org/ilolex/cgi-lex/convde.pl? C183.

(20) Конвенция на ООН за правата на детето, приета с Резолюция на общото събрание 44/25 от 20 ноември 1989 г. и влязла в сила на 2 септември 1990 г., в съответствие с член 49. В: http://www2.ohchr.org/english/law/crc.htm.

(21) В параграф 5 от новия член 8 се говори за „четири или повече седмици“ (COM(2008) 637 окончателен, стр. 15).

(22) Вж. бележка под линия 4.

(23) COM(2008) 637 окончателен, стр. 1.

(24) Вж. http://www.coe.int/t/dg3/youthfamily/enfance/parenting_en.asp.