ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

Контекст на предложения акт

Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции съдържа разпоредби, които са тясно свързани със съгласуваността на националните разпоредби относно лицензирането и осъществяването дейността на кредитните институции и тяхната надзорна рамка (като например разпоредби относно лицензирането на дейността, свободата на установяване, също така и относно правомощията на надзорните органи на изпращащите и на приемащите държави-членки в това отношение и надзорният преглед на кредитните институции). При все това, посочената директива, Директива 2006/49/ЕО и в частност приложенията към тях също така определят пруденциалните правила. За да се постигне допълнително сближаване на законодателните разпоредби, които произтичат от транспонирането в национално законодателство на Директиви 2006/48/EО и 2006/49/EО и за да се гарантира, че за тях важат еднакви пруденциални правила, което е от съществено значение за доброто функциониране на вътрешния пазар, тези пруденциални правила са предмет на предложение за регламент [да се впише от Службата за публикации], който е в комплект с настоящото предложение.

Настоящото предложение съдържа следните нови елементи: разпоредби относно санкциите, ефективното корпоративно управление и разпоредби, които възпрепятстват прекомерното разчитане на външните кредитни оценки. Следователно, този меморандум ще се занимава единствено с тези нови елементи. Oстаналиte елементи на настоящата директива се повтарят със съществуващото законодателство или представляват съобразяване с предложения регламент. С цел постигане на по-голяма яснота, настоящото предложение обединява разпоредбите, отнасящи се до кредитните институции и инвестиционните посредници, визирани от Директива 2006/49/EC. Това е описано по-подробно в глава 5 по-долу. Промените, свързани със споразумението „Базел III“, са включени в предложението за регламент, с изключение на разпоредбите относно капиталовите маржове, които са включени в настоящото предложение за директива. Следователно, само целите и правните елементи, отнасящи се до капиталовите маржове са част от настоящия обяснителен меморандум. Общият контекст на споразумението „Базел III“, включително и резултатите от оценката на въздействието и общественото допитване, са обяснени в детайли в предложението за регламент.

Основания и цели на предложението

Санкции

С цел да се осигури съответствие с правилата за банките в ЕС, защита на потребителите на банковите услуги и осигуряване на безопасността, стабилността и почтеността на банковите пазари, ефективните, пропорционални и възпиращи режими за санкции са от ключово значение.

Анализът на националните режими за санкции в сферите, уредени с настоящата директива и с регламента, показа различия и слабости в правната рамка по отношение на правомощията за налагане на санкции и за разследване, с които разполагат националните органи.

Разнопосочните и твърде слаби санкции рискуват да бъдат недостатъчни за ефективното предотвратяване на нарушенията на настоящата директива и на регламента и за осигуряването на ефективен надзор и развитието на равнопоставени условия на конкуренция. Поради това, Комисията предлага правните рамки на държавите-членки, по отношение на административните наказания и мерки, да се засилят и сближат, като се предвидят достатъчно възпиращи административни наказания, приложими към основните нарушения на настоящата директива и на регламента, подходящо приложно поле на административните наказания, публикуването им, както и механизми за насърчаване на подаването на сигнал за нарушения.

Корпоративно управление

Сривът на финансовите пазари през есента на 2008 г. и последвалата кредитна криза, която последва, могат да се дължат на многобройни, често взаимно свързани фактори, едновременно на макроикономическо и микроикономическо равнище, както е посочено в Доклада на Групата на високо равнище относно финансовия надзор в ЕС, публикуван на 25 февруари 2009 г., и по-специално на натрупването на прекомерен риск във финансовата система. Това натрупване на прекомерен риск отчасти се дължи на слабости в корпоративното управление на финансовите институции, особено на банките. Въпреки че не всички банки пострадаха от системните слабости в правилата за управление, Базелският комитет по банков надзор (БКБН) спомена „редица корпоративни управленски неуспехи и пропуски“.

Необходимостта от промяна в тази област е всеобщо приета. Предприятията, компетентните органи и международните организации [ОИСР, Съветът за финансова стабилност (СФС) и БКБН] преразгледаха своите съществуващи практики и насоки или са в процес на преразглеждането им. Укрепването на корпоративното управление е приоритет за Комисията, особено в контекста на програмата за реформиране на финансовите пазари и за предотвратяването на кризи.

Прекомерно разчитане на външните оценки

Прекомерно разчитане на външните кредитни оценки е налице, когато финансовите институции и институционалните инвеститори разчитат единствено или механично на оценките, присъдени от агенциите за кредитна оценка, пренебрегвайки извършването на собствена комплексна проверка и задълженията за вътрешното управление на риска. Прекомерното разчитане на кредитните оценки може да доведе до „групово поведение“ на финансовите оператори, като например паралелна продажба на дългови инструменти, след като те се понижат под инвестиционния рейтинг, което може да засегне финансовата стабилност —по-специално, когато едновременно няколко големи агенции за кредитна оценка допускат грешки в оценките си.

Процикличност при предоставяне на заеми от страна на институциите

Процикличните ефекти са тези, които като тенденция следват движението на икономическия цикъл и го усилват. Една от характеристиките на капиталовите изисквания, основани на текущия риск е, че те варират през икономическия цикъл. При положение, че кредитните институции могат да ги изпълнят, няма изрични регулаторни ограничения относно риска, който те могат да поемат и, следователно, относно техния ливъридж.

Общ контекст

Санкции

В съобщението си от 2010 г. „По-строги наказателни разпоредби за сектора на финансовите услуги“[1], Комисията предвиди законодателни действия на ЕС, които да определят минимални общи стандарти за определени ключови области на режимите за санкциониране, които да бъдат адаптирани към особеностите на различните сектори.

На първо място, санкциите, приложими за основните нарушения на ДКИ, като например изискванията за лицензите, пруденциалните изисквания и изискванията за докладването, се различават в отделните държави-членки и не винаги гарантират, че те са достатъчно ефективни, пропорционални и възпиращи.

На второ място, известни различия са налице и при прилагането на санкциите в отделните държави-членки, включително и в тези, чиито банкови сектори са със сходен размер, като също така в някои държави-членки в продължение на повече от една година не са били прилагани никакви санкции, което би могло да бъде показателно за слабото правоприлагане на нормите на ЕС.

Корпоративно управление

В своето съобщение от 4 март 2009 г.[2], Европейската комисия обяви, че i) в контекста на финансовата криза ще проучи правилата и практиката на финансовите институции в сферата на корпоративното управление, и ii) в зависимост от случая ще формулира препоръки или ще предложи регулаторни мерки за справяне с евентуалните слабости на системата за корпоративно управление в този важен икономически сектор.

През месец юни 2010 г., Комисията публикува Зелена книга относно корпоративното управление във финансовите институции и политиката за възнагражденията[3], придружена от работен документ[4], който анализира слабостите в правилата за корпоративно управление в сектора на финансовите услуги и предлага възможни бъдещи действия.

Резултатите от това обществено допитване показаха широк консенсус по отношение на установените слабости, като получиха подкрепа от различни обществени органи и от държави-членки. В доклада си относно възнаграждението на директорите на предприятията, чиито ценни книжа са допуснати до търговия на регулиран пазар и политиката за възнагражденията в сектора на финансовите услуги[5], Европейският парламент също признава значението на укрепването на стандартите за корпоративно управление и практиките във финансовите институции. В своето становище, Икономическият и социален комитет приветства Зелената книга на Комисията относно корпоративното управление във финансовите институции и политиките на възнаграждения[6]и подкрепя предложеното действие.

Прекомерно разчитане на външните оценки

На международно равнище, СФС наскоро издаде „Принципи за намаляване на разчитането на оценките, присъждани от агенциите за кредитна оценка“[7]. Принципите призовават за премахването или подмяната в законодателството на препратки към оценки, в случаите когато има подходящи алтернативни стандарти за кредитоспособност и за задължаване на банките да правят свои собствени кредитни оценки. Предложените разпоредби са в съответствие с принципите на СФС.

Капиталови маржове:

Предпазните маржове за запазване на капитала и особено антицикличните маржове са предназначени да намалят риска от процикличност и риска от прекомерен ливъридж, посочен в точка 1.1.4 по-горе.

Съществуващи разпоредби на Общността в тази област

В Директива 2006/48/ЕО относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции се поставя изискването кредитните институции да разполагат с надеждни управленски правила. Посочената директива обаче не уточнява в детайли какви трябва да бъдат те.

С цел да се намали прекомерното разчитане на външните оценки, Директива 2006/48/ЕО въвежда изискването банките да осъществяват собствена комплексна проверка по отношение на основните активи на секюритизиращите експозиции.

Съвместимост с други политики

В контекста на реформата на европейската структура за надзор, подобряването на капиталовите изисквания и на управлението и преодоляването на кризи, предложената реформа на корпоративното управление на кредитните институции представлява неразделна част от цялостната реформа на сектора на финансовите услуги. Реформата на корпоративното управление следва да бъде разглеждана и в контекста на неотдавнашното съобщение на Комисията относно по-строгите наказателни разпоредби за сектора на финансовите услуги.

Комисията положи началото на хоризонтална инициатива за насърчаване на отрасъла да увеличи представителството на жените в бордовете, като след една година ще бъде оценено дали тези инициативи за саморегулиране са имали желания ефект и, ако не са имали такъв ефект, тя ще предприеме законодателни подходи. Като се има предвид, че оценката на въздействието показва, че този въпрос е уместен за банковия сектор, подходът, предприет на този етап, е в съответствие с подхода „отдолу нагоре“. Въпреки това, ако при по-широкообхватната оценка след една година се установи, че има нужда да се приемат законови мерки, подходът, възприет в този сектор, ще трябва да бъде адаптиран.

Резултати от консултациите със заинтересованите страни и от оценките на въздействието

Консултация със заинтересованите страни

Санкции

Комисията проведе обществено допитване, което приключи на 19 февруари 2011 г., относно предвидените мерки за засилването и сближаването на наказателните разпоредби за финансовия сектор[8], включително и по въпроси, свързани с банковия сектор, определени въз основа на проучване проведено от Комитета на европейските банкови надзорници за националните санкционни режими в този сектор[9].

Комисията получи мнения от различни респонденти, включително и от значителен брой участници в банковия сектор (надзорни органи, централни банки, банки и сдружения на банкери), които са предоставили коментари относно необходимостта от действие на ЕС в тази област, обоснованото ниво на хармонизиране, конкретните предложени действия и техните потенциални предимства или недостатъци.

Предвидените действия за сближаване и засилване на режимите за санкции бяха обсъдени с държавите-членки на заседанието на Комитета по финансови услуги, проведено на 17 януари 2011 г.

Корпоративно управление

Инициативата и оценката на въздействието са резултат от широкообхватен и продължителен диалог и консултация с всички основни заинтересовани страни, в т.ч. регулатори на пазарите на ценни книжа, участници на пазара (емитенти, посредници и инвеститори) и потребители.

Въпросници относно практиките на корпоративно управление бяха изпратени на отразяваща многообразието извадка от 10 големи банки или застрахователни дружества, установени в ЕС и чиито ценни книжа са допуснати до търговия на регулиран пазар. Въпросниците бяха допълнени с 30 последващи интервюта с членове на съвети на директорите, секретари на дружества, главни финансови директори, директори по управление на риска, вътрешни контрольори.

Също така, до европейските банкови надзорници бе изпратен въпросник за техните възгледи и роля по отношение на корпоративното управление на финансовите институции. По същия начин, представителни групи на големите европейски институционални инвеститори и сдружения на акционерите получиха въпросници относно практиките и очакванията им по отношение на корпоративното управление на финансовите институции. На 2 февруари 2010 г. бе организирана последваща среща с около 30 инвеститора.

Накрая, посредством Зелената книга, от 2 юни 2010 г. до 1 септември 2010 г. се проведе обществено допитване относно възможните начини за преодоляване на възникнали сривове в корпоративното управление във финансовите институции. Отговорите и техният анализ могат да бъдат намерени на уебсайта на Комисията[10].

Прекомерно разчитане на външните оценки

Комисията проведе обществено допитване по въпроси, свързани с външните оценки, което включи и прекомерното разчитане на тези оценки. Допитването приключи на 7 януари 2011 г. и привлече 93 отговора. Бяха предложени няколко варианта, като се започне от стимулирането на използването на вътрешни модели, до това да се изиска от предприятията да извършват самостоятелно управление на риска, без да разчитат единствено или механично на външните оценки. Отговорите и техният анализ могат да бъдат намерени на уебсайта на Комисията[11].

Капиталови маржове

Капиталовите маржове са част от споразумението с БКБН от 2010 г. и като такива бяха обсъдени обширно не само в рамките на Базелското споразумение, но и в рамките на специалните консултации на Комисията.

Събиране и използване на експертни становища

Санкции

Проучването, проведено от Комитета на европейските банкови надзорници през 2008 г.[12] предостави информация относно административните наказания, предвидени в националното законодателство и относно действителното използване на санкции от страна на органите за банков надзор. През 2011 г. Комисията събра допълнителна информация по отношение на санкциите, предвидени в националното законодателство за ключовите нарушения на ДКИ.

Предложените мерки се основават на тази информация и отговорите на общественото допитване.

Корпоративно управление

Също така като част от процеса на консултации, и в хода на подготовката на Зелената книга, на 12 октомври 2009 г. службите на Комисията организираха публична конференция, в която участваха редица заинтересовани страни. Бяха обсъдени ролята и компетенциите на съвета на директорите, теми, свързани с управлението на вътрешния контрол и на риска, ролята на акционерите, надзорните органи и законово установените одитори.

Зелената книга се основава и на анализ и проучвания, които са извършени или продължават да се извършват от публични или частни организации на международно, европейско и национално ниво. В работата си службите на Комисията ползваха съветите на Европейския форум по корпоративно управление (EФКУ) и на специалната консултативна група по корпоративно управление, съставена от членове на EФКУ и други известни специалисти по корпоративно управление.

Прекомерно разчитане на външните оценки

Комисията участва активно в горепосочения работен процес на СФС. Освен това, тя участва в БКБН, който също така се занимава с ограничаването на разчитането на оценки посредством Работните групи по ликвидността и по оценките и секюритизацията.

Капиталови маржове

Подгрупите на работната група към Директивата за капиталовите изисквания, чиито членове се номинират от Европейския банков комитет, също така работиха по техническите въпроси относно капиталовите маржове.

Оценка на въздействието

Санкции

Съобщението „По-строги наказателни разпоредби за сектора на финансовите услуги“ бе придружено от оценка на въздействието, която анализира основните възможности по отношение на политиката, свързани със сближаването и засилването на санкциите при нарушаване на правилата за финансовите услуги, включително в банковия сектор. Настоящото предложение е придружено от втора оценка на въздействието, която разглежда по-подробно специфичните проблеми в областта на капиталовите изисквания.

Основната цел на предложените мерки е да се осигури по-добро съответствие с банковите правила в ЕС чрез увеличаване на ефективността и възпиращия характер на санкциите на националните режими. Това изисква постигането на следните оперативни цели:

- Засилване и сближаване на нормативната уредба във връзка със санкциите, като се гарантират

- Подходящи административни наказания за основните нарушения на ДКИ

- Подходящо приложно поле на административните наказания

- Публично разгласяване на санкциите

- Засилване и сближаване на механизмите за улесняване разкриването на нарушения, като се гарантират

- Ефективни механизми за насърчаване на докладването на нарушения

Корпоративно управление

Първостепенната цел на тази инициатива е да гарантира подобряване на ефективността на управлението на риска в европейските кредитни институции и инвестиционни посредници. Предвидените мерки следва да помогнат да се избегнат прекомерното поемане на риск от страна на отделните кредитни институции и, в крайна сметка, натрупването на прекомерен риск във финансовата система. За да се достигне тази цел, инициативата е съсредоточена върху постигането на следните оперативни цели:

- повишаване на ефективността на съветите на на директорите при надзора върху риска;

- повишаване на статута на звеното по управление на риска и

- гарантиране на ефективно наблюдение на управлението на риска от страна на надзорните органи.

За постигането на тези цели Комисията избра да подобри съществуващата правна рамка.

Изискванията по отношение на състава и избора на членовете на съвета на директорите ще осигурят по-подходящо поведение, правомощия, отделено време и по-голяма отговорност. Способността на кредитните институции да идентифицират и управляват възникващите рискове и, следователно, да намалят прекомерното поемане на риск, ще се увеличи посредством добре информирани и компетентни съвети на директорите и силно звено по управление на риска. Изискванията за разкриване на информация ще насърчат по-голяма прозрачност, която води до по-информиран пазар и подобряване на пазарната дисциплина.

Отварянето на съвета на директорите към по-разнообразни кандидати може да даде възможност на тези, които за момента не са я имали, да станат негови членове. Това би разширило набора от подходящи кандидати за членство в съвета и би подобрило компетентността. Поради тази причина, потенциалното отрицателно въздействие на предложението върху набора от подходящи кандидати следва да бъде незначително.

По-строгите изисквания на европейско равнище биха могли да имат отрицателно въздействие върху конкурентоспособността на европейските кредитни институции на международно ниво. Въпреки това, възможното намаляване на конкурентоспособността поради по-строги изисквания следва да бъде ограничено от положително въздействие върху инвеститорите, вложителите и другите заинтересовани страни. Подобряването на управлението на риска би допринесло за устойчивостта на банковия сектор.

Предложението няма да доведе нито до значителни разходи за кредитните институции, нито до значително въздействие върху кредитните операции.

Прекомерно разчитане на външните оценки

В предстоящата оценка на въздействието на новата инициатива върху агенциите за кредитна оценка (която се очаква в началото на месец юли 2011 г.) ще бъде включена обща част относно прекомерното разчитане, обхващаща предложените елементи.

Капиталови маржове

Капиталовите маржове са част от Базелското споразумение и поради тази причина оценката на въздействието им се прави заедно с всички останали мерки и е подробно описано в Регламента, съпровождащ настоящата директива.

Отражение върху бюджета

Предложението няма отражение върху бюджета на ЕС.

Правни елементи на предложението

Правно основание

Правното основание за това предложение е член 53, параграф 1 от ДФЕС. Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/EО, които ще бъдат заменени с настоящата директива и предложението за регламент [да се впише от Службата за публикации], представляват основно средство за изграждането на вътрешния пазар от гледна точка на свободата на установяване и свободното предоставяне на финансови услуги по отношение на кредитните институции и инвестиционните посредници. Настоящото предложение заменя Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО с оглед на съгласуваността на националните разпоредби относно лицензирането на дейността, придобиването на квалифицирано дялово участие, свободата на установяване и на предоставяне на услуги, правомощията на надзорните органи на изпращащите и на приемащите държави-членки в това отношение, както и разпоредбите, уреждащи началния капитал и надзорния преглед на кредитните институции и инвестиционните посредници. Основната цел и тематика на настоящото предложение е да се съгласуват националните разпоредби относно лицензирането и осъществяването на дейността на кредитните институции и инвестиционните посредници, условията за тяхното управление и надзорната им рамка. Следователно, предложението се основава на член 53, параграф 1 от ДФЕС.

Настоящото предложение е в допълнение към предложението за регламент [да се впише от Службата за публикации], установяващо единни и пряко приложими пруденциални изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници, тъй като тези изисквания са тясно свързани с функционирането на финансовите пазари по отношение на редица активи, държани от кредитните институции и инвестиционните посредници, и се основава на член 114 от ДФЕС.

Субсидиарност

В съответствие с принципите за субсидиарност и пропорционалност, предвидени в член 5 от ДФЕС, целите на предложеното действие не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно могат да бъдат по-добре постигнати от ЕС. Неговите разпоредби не надхвърлят необходимото за постигането на набелязаните цели. Единствено с мерки на равнище ЕС може да се гарантира, че кредитните институции и инвестиционните посредници, извършващи дейност в повече от една държава-членка, изпълняват същите изисквания, и по този начин да се осигурят равнопоставени условия на конкуренция, да се намали сложността на нормативната уредба, да се избегнат ненужните разходи за привеждане в съответствие при презграничните дейности, да се насърчи по-нататъшната интеграция на пазара на ЕС и да се допринесе за премахването на възможностите за регулаторен арбитраж. Мерките на равнище ЕС осигуряват и висока степен на финансова стабилност в Съюза.

Съответствие с член 290 и 291 от ДФЕС

На 23 септември 2009 г. Комисията прие предложения за регламенти за създаването на ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦПК[13]. В тази връзка Комисията желае да припомни декларациите относно членове 290 и 291 от ДФЕС, направени от нея при приемането на регламентите за създаване на европейските надзорни органи: „По отношение на процедурата за приемане на регулаторни стандарти, Комисията подчертава уникалния характер на сектора на финансовите услуги, който произтича от структурата Ламфалуси и е изрично признат в Декларация 39 към ДФЕС. Комисията има сериозни съмнения обаче дали ограничаването на ролята ѝ при приемане на делегирани актове и мерки за изпълнение е в съответствие с членове 290 и 291 от ДФЕС.“

Подробно обяснение

Взаимодействие и съгласуваност между елементите на пакета

Настоящата директива и предложеният регламент [да се впише от Службата за публикации] представляват пакет. Този пакет ще замени Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/EО. Това означава, че и директивата, и регламентът ще се отнасят до кредитните институции и инвестиционните посредници. Понастоящем последните са само „приложение“ към Директива 2006/48/ЕО посредством Директива 2006/49/ЕО. Голяма част от нея съдържа само препратки към Директива 2006/48/ЕО. Следователно, обединяването на приложимите за тези две сфери разпоредби в един пакет би подобрило разбираемостта им. Освен това, обширните приложения към двете директиви ще бъдат обединени в постановителната част, като по този начин допълнително ще се опрости прилагането им.

В предложението за регламент са изложени пруденциалните разпоредби, които са директно приложими за банки и инвестиционни посредници. В предложението за директива остават разпоредбите за лицензиране на кредитните институции и упражняването на свободата на установяване и свободното движение на услуги. Това не се отнася до инвестиционните посредници, тъй като съответните им права и задължения са регламентирани в Директива 2004/39/ЕО („ДПФИ“). Общите принципи за надзора над кредитните институции и инвестиционните посредници, които са адресирани до държавите-членки и техните компетентни органи, също ще останат в Директивата. Това включва по-специално обмена на информация, разпределението на задачите между надзорните органи в изпращащите и приемащите държави и упражняването на (нововъведените) правомощия за налагане на санкции. Директивата ще съдържа разпоредбите, уреждащи надзорния преглед над кредитните институции и инвестиционните посредници от компетентните органи на държавите-членки. Тези разпоредби допълват общите пруденциални изисквания, посочени в Регламента за кредитните институции и инвестиционните посредници, чрез отделни споразумения, които се определят от компетентните органи в резултат на текущия надзорен преглед над всяка отделна кредитна институция и инвестиционен посредник. Обхватът на подобни разпоредби относно надзора ще бъдат изложени в директивата, тъй като компетентните органи следва да могат да упражнят по собствена преценка кои разпоредби да бъдат наложени. Това включва вътрешни процеси в рамките на дадена кредитна институция или инвестиционен посредник, особено по отношение на управлението на рисковете и (нововъведените) изисквания за корпоративно управление.

Санкции

Държавите-членки следва да предвидят подходящи административни наказания и мерки, които да се прилагат при нарушения на банковото законодателство. За тази цел директивата ще изисква от тях да отговарят на следните минимални правила.

Първо, административните наказания и мерки следва да се прилагат за физически и юридически лица, кредитни институции и лица, отговорни за дадено нарушение. Това включва кредитни институции, инвестиционни посредници и физически лица, когато това е уместно.

Второ, в случай на нарушение на основните разпоредби на настоящата директива и регламент, следва да има набор от минимални административни наказания и мерки, с който разполагат компетентните органи. Tой включва отнемане на лиценз, разпореждания за преустановяване, изявление, което се отправя към обществеността, уволнение на ръководството, административно наложени имуществени санкции.

Трето, максималното ниво на административно наложените имуществени санкции, предвидени в националното законодателство, следва да надхвърля облагите от нарушението, при положение, че могат да бъдат определени, и в никакъв случай не трябва да бъдат по-ниски от нивото, предвидено от директивата (10 % от общия годишен оборот на съответната институция, в случай на юридическо лице, 5 милиона евро или 10 % от годишния доход на частното лице, в случай на физическо лице).

Четвърто, критериите, взети предвид от компетентните органи при определяне на вида и размера на санкциите, които да се приложат в даден случай, следва да включват най-малко критериите, изброени в директивата (напр. облагите от нарушението или загубите, причинени на трети страни, поведението на сътрудничество на отговорното лице и т.н.).

Пето, санкциите и прилаганите мерки следва да се публикуват, както е предвидено в настоящата директива.

И накрая, трябва да бъде въведен подходящ механизъм за насърчаване на докладването на нарушения в рамките на кредитните институции и инвестиционните посредници.

Настоящото предложение не обхваща наказателноправните санкции.

Корпоративно управление

Управителният орган на дадена кредитна институция или инвестиционен посредник следва винаги да посвещава достатъчно време и да притежава необходимите знания, умения и опит, за да може да разбере дейността на кредитната институция и нейните основни рискови експозиции. Всички членове на управителния орган следва да бъдат с достатъчно добра репутация и да притежават индивидуални качества и независимо мнение, които да им позволяват да отправят конструктивни критики и да контролират решенията на ръководството. За да се избегне „груповото мислене“ и да се улесни конструктивната критика, управителните съвети на кредитните институции следва да бъдат достатъчно разнообразни по отношение на възраст, пол, географски произход, образование и професионален опит, за да представят разнообразие от мнения и опит. Равнопоставеността между половете е от особена важност за осигуряването на адекватно представяне на демографската реалност.

За да има ефективен надзор и контрол на риска, управителният орган следва да бъде отговорен и подотчетен за общата стратегия за риска на кредитната институция или инвестиционния посредник и за адекватността на системите за управление на риска, като се взема предвид рисковият профил на кредитната институция. Предвид важността на разумното управление на риска в кредитните институции, управителният орган, в контролната си функция, следва да създаде отделен комитет за управление на риска, който да се занимава най-вече с въпросите, свързани с риска и да подготвя решенията на управителния орган по тези въпроси. Комитетът за управление на риска следва да подпомага управителния орган в надзорната му роля по отношение на риска, но, в крайна сметка, управителният орган остава отговорен за стратегията в областта на риска.

За представяне на пълна представа на висшето ръководство и на управителния орган относно риска, кредитните институции и инвестиционните посредници следва да разполагат с независимо звено по управление на риска, което да може да си състави ефективна и цялостна представа за целия спектър от видове риск в кредитната институция. Звеното по управление на риска трябва да притежава достатъчно авторитет и власт, за да влияе върху стратегическите решения за управление на риска и да има пряк достъп до управителния орган.

Прекомерно разчитане на външните оценки

Кредитните институции и инвестиционните посредници са длъжни да имат свои собствени добре обосновани критерии за предоставяне на кредити, както и въведени процедури за вземане на решения за кредит. Това важи независимо дали институциите отпускат кредити на клиенти или поемат секюритизиращи експозиции. Външните оценки могат да бъдат един от факторите в този процес, но не трябва да преобладават. По-специално, вътрешната методология не трябва да разчита единствено или механично на външните оценки.

За конкретните цели на изчисляването на регулаторните капиталови изисквания за банките, в някои случаи оценките на агенцията за кредитна оценка се прилагат като основа за разграничаване на капиталовите изисквания според рисковете, а не за определяне на самия минимален разполагаем капитал. Като цяло, правната рамка на ДКИ стимулира банките да предпочитат използването на вътрешни, отколкото външни кредитни оценки, дори и за целите на изчисляването на регулаторните изисквания за капитал.

Предложената разпоредба ще изисква от кредитните институции и инвестиционните посредници със съществени експозиции с кредитен риск, или със значителен брой контрагенти, да разработят и да предпочитат използването на вътрешни модели, а не на стандартизирания подход, разчитащ на външни оценки.

Също така се предлага всяка година ЕБО публично да разкрива информация за стъпките, предприети от институциите и от надзорните органи за намаляване на прекомерното разчитане на външните оценки, както и да докладва за степента на сближаване на надзорните практики в това отношение.

Капиталови маржове:

Базирайки се на споразумението „Базел III”, в допълнение към изискванията, настоящото предложение въвежда два капиталови маржа: предпазен марж за запазване на капитала и антицикличен капиталов марж.

Предпазният марж за запазване на капитала възлиза на 2,5 % от рисково претеглените активи, прилага се по всяко време и трябва да бъде покрит с капитал с най-високо качество.

Целта му е да гарантира капацитета на институциите да поемат загуби в кризисни периоди, които биха могли да продължат няколко години. Очаква се институциите да натрупат такъв капитал по време на благоприятна икономическа обстановка. Тези кредитни институции, които попадат под маржовата цел, ще бъдат изправени пред ограничения при дискреционното разпределение на доходите, докато не се достигне целта.

Антицикличният капиталов марж определя постигането на по-широка макропруденциална цел за защита на банковия сектор и реалната икономика от системни рискове, произтичащи от циклите на бърз растеж и силен спад в ръста на в съвкупното кредитиране и като цяло от всякакви други структурни променливи и всякакви други свързани с рисковете за финансовата стабилност рискови фактори, на които е подложен банковият сектор. Той се прилага като се коригира маржа, установен от консервационния марж, най-много с 2,5 %.

Антицикличният капиталов марж се определя от националните органи по отношение на заеми, предоставяни на физически и юридически лица в рамките на тяхната държава-членка. Той се определя на стойност между 0 % и 2,5 % от рисково претегления размер на активите и също така трябва да бъде покрит с капитал с най-високо качество. След съответна обосновка органите могат да определят марж, надхвърлящ 2,5 %. Антицикличният капиталов марж ще се изисква при периоди на прекомерен кредитен ръст и ще се освобождава при спад. Европейският съвет за системен риск може да издава препоръки за определянето на маржа от страна на националните органи и наблюдението му, включително в случаите, когато маржът надхвърля 2,5 %. Когато антицикличният капиталов марж е под 2,5 %, държавите-членки трябва да взаимно да признават и да прилагат капиталовото изискване за банките в съответната държава-членка. За части от маржа, които са над 2,5 %, органите могат да изберат дали да приемат решението на техните партньори и да прилагат по-високия коефициент, или да го оставят на 2,5 % за институциите, лицензирани в тяхната държава-членка.

Кредитните институции и инвестиционните посредници, чийто капитал е под маржа, ще подлежат на ограничения по отношение на разпределението на печалбите, плащанията по инструментите, влизащи в състава на допълнителния собствен капитал от първи ред и даването на променливи възнаграждения и пенсионни права по преценка на работодателя. Също така, тези институции ще трябва да представят на надзорните органи планове за запазване на капитала, за да гарантират бързото достигане на маржовете.

2011/0203 (COD)

Предложение за

ДИРЕКТИВА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

относно лицензирането и осъществяването на дейността на кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на директива 2002/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат

(текст от значение за ЕИП)

ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 53, параграф 1 от него,

като взеха предвид предложението на Европейската комисия,

след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,

като взеха предвид становището на Европейската централна банка[14],

като взеха предвид становището на Европейския надзорен орган по защита на данните[15],

в съответствие с обикновената законодателна процедура,

като имат предвид, че:

1. Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г [16] . относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции и Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. [17] относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (наричани оттук нататък „институции”) бяха значително изменяни няколко пъти. Много от разпоредбите на Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО са приложими както за кредитните институции, така и за инвестиционните посредници. С цел по-голяма яснота и за да се осигури последователното прилагане на тези разпоредби, е желателно те да се обединят в една директива. Така, с цел постигане на по-голяма яснота и за да се осигури последователното прилагане на тези разпоредби, е желателно те да се обединят в ново законодателство, което да се прилага както за кредитните институции, така и за инвестиционните посредници. Разпоредбите в приложенията към тези директиви следва да бъдат обединени в постановителната част на това ново законодателство, за по-голяма достъпност.

2. Новото законодателство се състои от два различни правни инструмента. Настоящата директива съдържа разпоредбите относно лицензирането на дейността, придобиването на квалифицирано дялово участие, свободата на установяване и на предоставяне на услуги, правомощията в това отношение на надзорните органи на изпращащите и на приемащите държави-членки, както и разпоредбите, уреждащи началния капитал и надзорния преглед върху кредитните институции и инвестиционните посредници. Основната цел и тематика на настоящата директива е да се съгласуват националните разпоредби относно лицензирането и осъществяването на дейността на кредитните институции и инвестиционните посредници, условията за тяхното управление и тяхната надзорна рамка. Освен тези разпоредби, в директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО също се съдържат пруденциални изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници. Тези изисквания следва да бъдат предвидени в регламент, установяващ единни и пряко приложими пруденциални изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници, тъй като тези изисквания са тясно свързани с функционирането на финансовите пазари по отношение на редица активи, държани от кредитните институции и инвестиционните посредници. Следователно, настоящата директива следва да се разглежда съвместно с посочения регламент. Двата правни инструмента съвместно формират правната рамка, уреждаща банковите дейности и пруденциалните правила по отношение на кредитните институции и инвестиционните посредници.

3. Общите пруденциални изисквания, посочени в регламент [да се впише от Службата за публикации] се допълват от отделни правила, които се определят от компетентните органи в резултат на текущия им надзорен преглед върху всяка отделна кредитна институция и инвестиционен посредник. Обхватът на подобни правила относно надзора следва да бъде определен в настоящата директива и компетентните органи следва да могат да упражнят собствената си преценка кои правила да бъдат наложени. Що се отнася до тези отделни правила относно ликвидността, компетентните органи следва да вземат предвид принципите, заложени в насоките за ликвидност, публикувани от Комитета на европейските банкови надзорници[18].

4. Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти[19] позволява на инвестиционните посредници, които са получили разрешение от компетентните органи на тяхната изпращаща държава-членка и върху които се осъществява надзор от същите органи, свободно да установяват клонове и да предоставят услуги в други държави-членки. Посочената директива съответно предвижда координиране на правилата, регулиращи лицензирането и извършването на дейност от страна на инвестиционните посредници. Тя обаче не установява размера на началния капитал на такива посредници или общата рамка за наблюдение на рисковете, поети от тях, които следва да бъдат предвидени в настоящата директива.

5. Настоящата директива представлява основно средство за изграждането на вътрешния пазар от гледна точка на свободата на установяване и свободното предоставяне на финансови услуги по отношение на кредитните институции.

6. Безпроблемното функциониране на вътрешния пазар изисква не само правни норми, но също така и тясно и редовно сътрудничество и значително засилено сближаване на регулативните и надзорните практики между компетентните органи на държавите-членки.

7. Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган)[20] създаде ЕБО. Настоящата директива следва да вземе предвид ролята и функцията на ЕБО, изложени в посочения регламент, както и процедурите, които трябва да бъдат следвани при възлагане на задачи на ЕБО.

8. Мерките за координиране на надзора върху кредитните институции трябва да се прилагат спрямо всички тях, както за да се защитят спестяванията, така и за създаването на еднакви условия на конкуренция между тези институции. Трябва обаче да се имат предвид обективните различия между техните устави и съответни цели, предвидени в националното законодателство.

9. Следователно обхватът на мерките трябва да бъде максимално широко и да обхваща всички институции, чиято дейност е да приемат възстановими средства от населението, под формата на влогове или под други форми, като например постоянна емисия на облигации и други подобни ценни книжа, и да отпускат кредити за собствена сметка. Трябва да бъдат предвидени изключения по отношение на някои кредитни институции, спрямо които настоящата директива не се прилага. Разпоредбите на настоящата директива не следва да засягат прилагането на националните закони, които предвиждат специални допълнителни лицензи, позволяващи на кредитните институции да извършват специфични дейности или да предприемат специфични видове операции.

10. Уместно е да се извърши само хармонизация, която е необходима и достатъчна за осигуряването на взаимното признаване на лицензите и на системите за пруденциален надзор и която позволява издаването на единствен лиценз, признат в целия ЕС, и прилагането на принципа за пруденциален надзор на изпращащата държава-членка.

11. Принципите на взаимно признаване и надзор от изпращащата държава-членка изискват компетентните органи на държавите-членки да не издават или отнемат лиценз, когато фактори като съдържанието на програмите за дейност, географското разпределение на дейностите или реално извършваната дейност показват ясно, че кредитната институция е избрала правната система на дадена държава-членка с цел да заобиколи по-строгите действащи стандарти в друга държава-членка, на чиято територия осъществява или възнамерява да осъществява по-голямата част от своята дейност. Когато няма такава ясна индикация, а по-голямата част от общите активи на тези образувания в рамките на една банкова група се намират в друга държава-членка, чиито компетентни органи отговарят за извършването на надзор на консолидирана основа, отговорността за осъществяването на надзора на консолидирана основа се променя само със съгласието на тези компетентни органи.

12. Компетентните органи не следва да издават или продължават срока на лиценза на кредитната институция, когато не могат да упражняват ефективно контролните си функции поради тесните връзки между тази институция и други физически или юридически лица. Вече лицензираните кредитни институции също следва да отговарят на изискванията на компетентните органи по отношение на посочените тесни връзки.

13. Посочването на ефективно упражняване на надзорните функции на надзорните органи обхваща надзор на консолидирана основа, който трябва да се упражнява върху дадена кредитна институция или инвестиционен посредник, когато разпоредбите на законодателството на Съюза предвиждат това. В тези случаи органите, приемащи заявленията за издаване на лиценз, следва да могат да идентифицират органите, които са компетентни да упражняват надзор на консолидирана основа върху тази кредитна институция или инвестиционен посредник.

14. Следва да бъде разрешено на кредитните институции, които са лицензирани в изпращащите държави-членки, да извършват на цялата територия на Съюза всяка или всички дейности, изброени в приложение I към настоящата директива, чрез установяване на клонове или предоставяне на услуги.

15. Подходящо е принципът на взаимно признаване да се разшири и да обхване дейностите, посочени в приложение I към настоящата директива, когато се извършват от финансови институции, които са дъщерни предприятия на кредитни институции, при условие че тези дъщерни предприятия подлежат на надзор на консолидирана основа, упражняван върху предприятието майка, и отговарят на строго определени условия.

16. Във връзка с упражняването на правото на установяване и свободното предоставяне на услуги, приемащата държава-членка следва да може да изисква спазването на определени разпоредби от националните ѝ закони или регламенти от страна на институциите, които не са лицензирани да извършват дейност като кредитни институции в изпращащите държави-членки, както и по отношение на дейностите, които не са посочени в приложение I към настоящата директива, при условие че, от една страна, тези разпоредби не са обхванати от Регламент [да се впише от Службата за публикации], съвместими са със законодателството на Съюза и имат за цел да защитават общото благо и, от друга страна, че тези институции или тези дейности не попадат под действието на еквивалентни правила по посоченото законодателство или регламенти на техните изпращащи държави-членки.

17. Освен Регламент [да се впише от Службата за публикации], който установява пряко приложими пруденциални правила по отношение на кредитните институции и инвестиционните посредници, държавите-членки следва да гарантират, че не съществуват пречки за извършването на дейности, получаващи взаимно признаване по същия начин, както в изпращащата държава-членка, доколкото последните не противоречат на правните разпоредби, защитаващи общото благо в приемащата държава-членка.

18. Нормите, които регулират клоновете на кредитни институции, чиито главни управления се намират извън Съюза, следва да бъдат аналогични във всички държави-членки. Важно е да се предвиди посочените норми да не бъдат по-благоприятни от тези за клоновете на кредитни институции от друга държава-членка. Съюзът следва да може да сключва споразумения с трети държави, предвиждащи прилагането на норми, които предоставят на тези клонове еднакво третиране на цялата му територия. Клоновете на кредитни институции, лицензирани в трети държави, не трябва да се ползват от свободното предоставяне на услуги или от свободата на установяване в държави-членки, различни от тези, в които са установени.

19. Трябва да се постигне споразумение между Съюза и трети държави, с оглед да се позволи практическото упражняване на надзор на консолидирана основа във възможно най-широк географски обхват.

20. Отговорността за надзора за финансовата стабилност на дадена кредитна институция и в частност на нейната платежоспособност следва да се носи от нейната изпращаща държава-членка. Надзорът върху пазарния риск следва да бъде обект на тясно сътрудничество между компетентните органи на изпращащата и приемащата държава-членка.

21. Органите на приемащата държава-членка следва да получават информация за дейностите, извършвани на тяхната територия. Трябва да бъдат взети надзорни мерки от страна на компетентните органи на изпращащата държава-членка, освен ако органите на приемащата не трябва да вземат извънредни предпазни мерки.

22. Хармоничното функциониране на вътрешния банков пазар изисква не само правни норми, но също така и тясно и постоянно сътрудничество и засилено сближаване на регулаторните и надзорните практики между компетентните органи на държавите-членки. За тази цел следва да се имат предвид проблемите, отнасящи се до отделни кредитни институции, и ддо взаимния обмен на информация посредством ЕБО. Тази процедура за взаимен обмен на информация в никакъв случай не следва да заменя двустранното сътрудничество. Kомпетентните органи на приемащите държави-членки следва винаги да могат в спешни случаи, по своя собствена инициатива или по инициатива на компетентните органи на изпращащата държава-членка, да проверяват дали дейностите на кредитната институция, установена на тяхна територия, са в съответствие със съответните закони и с принципите за надеждни административни и счетоводни процедури и подходящ вътрешен контрол.

23. Уместно е да се позволи обменът на информация между компетентните органи и властите или органите, които по силата на своята функция спомагат за укрепване на стабилността на финансовата система. С оглед да се запази поверителният характер на предоставяната информация, списъкът на адресатите следва да остане строго ограничен.

24. Определено поведение, като например измама или злоупотреба с вътрешна информация, може да засегне стабилността, включително и почтеността на финансовата система. Необходимо е да се определят условията, при които се разрешава обмен на информация в такива случаи.

25. Когато е поставено като условие, че информацията може да бъде разкрита само с изричното съгласие на компетентните органи, същите следва да могат да дадат съгласието си при спазването на строги условия.

26. Обменът на информация следва да бъде разрешен също между компетентните органи и централните банки и други органи с подобни правомощия в качеството им на парични органи и, когато е уместно, други публични органи, отговарящи за надзора върху платежните системи, както и структури на сектор „Централно управление“.

27. С цел укрепване на пруденциалния надзор върху институциите и защитата на клиентите на кредитните институции, одиторите следва да бъдат задължени незабавно да докладват на компетентните органи когато при изпълнение на своите задължения им станат известни факти, които биха могли да имат сериозен ефект върху финансовото състояние или върху административната и счетоводната организация на институцията. Поради същата причина държавите-членки трябва също да постановят, че такова задължение се отнася за всички случаи, когато одиторът установи такива факти при изпълнение на задълженията си в предприятие, което има тесни връзки с кредитна институция. Задължението на одиторите, където е приложимо, да уведомяват компетентните органи за факти и решения, които се отнасят до дадена институция, които те откриват при изпълнение на задълженията си в нефинансово предприятие, само по себе си не променя нито естеството на задачите им в това предприятие, нито начина, по който те следва да ги изпълняват в това предприятие.

28. За да се гарантира спазването на изискванията на настоящата директива и на Регламент [да се впише от Службата за публикации] от страна на институциите, на тези, които действително контролират дейността им и на членовете на ръководните органи на институциите и за да се гарантира, че те са обект на сходно третиране в рамките на Съюза, от държавите-членки следва да се изисква предвиждането на административни санкции и мерки, които са ефективни, пропорционални и възпиращи. Следователно, административните санкции и мерки, определени от държавите-членки, следва да отговарят на някои основни изисквания по отношение на адресатите, критериите, които трябва да бъдат взети под внимание при прилагане на дадена санкция или мярка, публикуването на санкциите или мерките, ключовите правомощия за налагане на санкции и равнищата на глобите и на административните имуществени санкции.

29. По-специално, компетентните органи следва да разполагат с правомощия да налагат глоби и имуществени санкции, които да са достатъчно високи, за да надхвърлят очакваните облаги и да бъдат с възпиращ характер включително за големи институции и за ръководните им кадри.

30. За да се гарантира последователно прилагане на санкции в отделните държави-членки, при определянето на вида на административните наказания или мерки и размера на глобите и имуществените санкции, компетентните власти вземат предвид всички релевантни обстоятелства.

31. С цел гарантиране, че санкциите имат възпиращ ефект по отношение на широката общественост, те обикновено следва да се оповестяват, освен в някои точно определени случаи.

32. Компетентните органи следва да разполагат с необходимите разследващи правомощия, позволяващи им да констатират възможни нарушения, и следва да създават ефективни механизми, с които да се насърчава подаването на сигнали за възможни или извършени нарушения. Тези механизми следва да не засягат адекватните защитни мерки по отношение на обвиняемите.

33. Настоящата директива се отнася както до административните санкции, така и до мерките, с цел да обхване всички действия, прилагани след извършването на нарушение и предназначени да предотвратят по-нататъшни нарушения, независимо от тяхното квалифициране като санкция или мярка съгласно националното законодателство.

34. Настоящата директива не засяга наказателноправните разпоредби на държавите-членки .

35. Държавите-членки следва да гарантират, че кредитните институции и инвестиционните посредници разполагат с вътрешен капитал, който, като се имат предвид рисковете, на които те са или могат да бъдат изложени, трябва да бъде адекватен по отношение на количеството, качеството и разпределението си. Следователно държавите-членки следва да гарантират, че кредитните институции и инвестиционните посредници са въвели стратегии и процедури за оценка и поддържане на адекватността на вътрешния им капитал.

36. На компетентните органи трябва да бъде поверено да гарантират, че институциите разполагат с подходяща организация и адекватен собствен капитал, като се имат предвид рисковете, на които институциите са или могат да бъдат изложени. В този контекст, компетентните органи на държавите-членки могат също така да вземат предвид рисковете, на които е изложен част от балансовия отчет на институциите, с цел да разполагат с адекватен собствен капитал .

37. За да се гарантира, че кредитните институции, които осъществяват дейност в няколко държави-членки, не са непропорционално обременени в резултат на постоянните задължения на компетентните органи на отделните държави-членки за лицензиране и надзор, от съществено значение е да се засили значително сътрудничеството между компетентните органи. В този контекст следва да се засили ролята на консолидиращия надзорен орган. ЕБО следва да поддържа и укрепва това сътрудничество.

38. За да се гарантира пазарната дисциплина в ЕС е целесъобразно компетентните органи да публикуват информация за осъществяването на дейността на кредитните институции и инвестиционните посредници. Тази информация следва да бъде достатъчна, за да позволи сравнение на приетите от различните компетентни органи на държавите-членки подходи и за да допълни изискванията, намиращи се в регламента относно разкриването на техническа информация от страна на институциите.

39. Надзорът на консолидирана основа върху институциите има за цел защитата на интересите на вложителите и инвеститорите в институциите и осигуряването на стабилността на финансовата система. Следователно, с оглед ефективността, надзорът на консолидирана основа следва да се прилага над всички банкови групи, включително и над тези, чиито предприятия майки не са кредитни институции или инвестиционни посредници. Държавите-членки следва да осигурят необходимите правни инструменти на компетентните органи, които ще им позволят да упражняват такъв надзор.

40. Компетентните органи следва да имат възможност да оценяват финансовото състояние на кредитната институция или инвестиционния посредник когато е част от група, в случай че групата извършва разнородни дейности, при които предприятията майки упражняват контрол най-малко над еднo дъщернo предприятие. За изпълнение на своите функции компетентните органи следва да разполагат най-малко със средства за получаване на необходимата информация от всички предприятия в дадена група. Необходимо е установяване на сътрудничество между органите, отговарящи за надзора върху отделните финансови сектори в случаите, когато групи от предприятия се занимават с редица финансови дейности.

41. Държавите-членки следва да могат да откажат да издадат или да могат да отнемат банковия лиценз, когато преценят, че някои структури на групата са неподходящи за извършването на банкови дейности, защото не е възможно върху тях да се упражнява ефективен надзор. В този случай компетентните органи следва да разполагат с необходимите правомощия за гарантиране на стабилно и разумно управление на кредитните институции.

42. Правомощията на компетентните органи следва да отчитат по подходящ начин равнището на Съюза. Затова компетентните органи следва надлежно да отчитат последиците от решенията си върху стабилността на финансовата система във всички останали заинтересовани държави-членки. При спазване на разпоредбите на националното законодателство този принцип следва да укрепва финансовата стабилност в Съюза и не трябва да създава за компетентните органи правно задължение за постигане на конкретен резултат.

43. Слабостите в корпоративното управление в редица институции допринесоха за прекомерното и непредпазливо поемане на риск в банковия сектор, което доведе до фалит на отделни институции и до системни проблеми в държавите-членки и в целия свят. Твърде общите разпоредби относно управлението на институциите и незадължителният характер на съществена част от рамката за корпоративно управление, които се основават най-вече на доброволни кодекси за поведение, не улесниха ефективното изпълнение на добрите практики за корпоративно управление от страна на институциите. Липсата на ефективни проверки и балансираност в рамките на институциите доведе до липса на ефективен надзор върху вземането на управленски решения, което засили прилагането на краткосрочни и прекомерно рискови стратегии за управление. Неясната роля на компетентните органи при надзора върху системите за корпоративно управление на институциите не позволи достатъчен надзор върху ефективността на вътрешните процедури на управление.

44. За да се справи с потенциално неблагоприятното въздействие на недобре обмислените правила за корпоративно управление по отношение на разумното управление на риска, държавите-членки следва да въведат принципи и стандарти за гарантиране на ефективен контрол от страна на управителния орган, да насърчават културата за поемане на разумни рискове на всички равнища на кредитните институции и на инвестиционните посредници и да предоставят на компетентните органи правомощия да наблюдават адекватността на вътрешните правила за управление.

45. С цел прилагане на ефективно наблюдение на управленските действия и решения, управителният орган на дадена институция трябва да отделя достатъчно време, за да изпълнява функциите си и да бъде в състояние да разбере дейността на институцията, нейните основни рискови експозиции и последиците за бизнеса и стратегията в областта на риска. Едновременното комбиниране на твърде големия брой директорски постове би попречило на член на управителния орган да прекара достатъчно време за изпълнението на тази надзорна роля. Поради това е необходимо да се ограничи броят на мандатите, които един член на управителния орган на дадена институция може да изпълнява едновременно в различни образувания.

46. От една страна, липсата на наблюдение на управленски решения от страна на съветите на директорите се дължи на „груповото мислене“. Това явление е, наред с други причини, причинено от недостатъчно разнообразния състав на съветите на директорите. Следователно, за да се поощри независимото мнение и да се улесни конструктивната критика, управителните органи на институциите следва да бъдат достатъчно разнообразни по отношение на възраст, пол, географски произход, образование и професионален опит, за да представят разнообразие от мнения и опит. Равнопоставеността между половете е от особена важност за осигуряването на адекватно представяне на населението. По-разнообразните съвети следва да наблюдават управлението по-ефективно и да допринесат за подобряването на надзора на риска и устойчивостта на институциите. Следователно, разнообразието трябва да бъде един от критериите за състава на съвети.

47. Политиките за възнаграждения, които стимулират склонността към прекомерното поемане на риск, биха могли да затруднят разумното и ефективно управление на риска от страна на кредитните институции и инвестиционните посредници. Г-20 пое ангажимент за изпълнението на Принципите на Съвета за финансова стабилност (принципи на СФС) относно разумни практики за възнагражденията (Принципите и практиките на СФС), които се отнасят до потенциално неблагоприятното въздействие на недобре изградените структури, свързани с възнагражденията върху разумното управление на риска и върху контрола по отношение на склонността на отделни лица да поемат риск. Настоящата директива се стреми да разработи международни правила и стандарти на европейско ниво като въведе изрично задължение за кредитните институции и инвестиционните посредници да създадат и поддържат политика и практики за възнагражденията, които са в съответствие с ефективното управление на риска, за категориите персонал, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху техния рисков профил.

48. За да се гарантира, че кредитните институции и инвестиционните посредници са въвели разумни политики за възнагражденията е уместно да се установят ясни принципи по отношение на управлението и структурата на политиката за възнагражденията. По-специално, политиката за възнагражденията следва да е съобразена със склонността към поемане на риск, ценностната система и дългосрочните интереси на кредитната институция или инвестиционния посредник. За тази цел оценката на основаващите се на получените резултати елементи на възнаграждението следва да се базира на резултатите, получени в по-дългосрочен план и да отчита текущите и бъдещите рискове, свързани с тези резултати. За да се гарантира, че формулирането на политиката за възнаграждения е интегрирано в управлението на риска на кредитната институция, управителният орган, в изпълнение на своите контролни функции, следва да приеме и периодично да подлага на преглед въведената политика за възнагражденията. . Разпоредбите относно възнагражденията отразяват различията между различните видове кредитни институции и инвестиционни посредници пропорционално, в зависимост от техния размер, вътрешна организация и естеството, обхвата и сложността на тяхната дейност, като в частност за определени видове инвестиционни посредници не би било съразмерно да спазват всички принципи.

49. Тъй като недобре обмислената политика за възнаграждения и схеми за стимулиране могат да увеличат в недопустим размер рисковете, на които са изложени кредитните институции и инвестиционните посредници, следва да бъдат предприети незабавни коригиращи действия и, ако е необходимо, да бъдат взети подходящи коригиращи мерки. Следователно е уместно да се гарантира, че компетентните органи разполагат с правомощията да налагат качествени или количествени мерки на съответните образувания, които имат за цел да отстранят установените по време на надзорния преглед проблеми по отношение на политиката за възнагражденията.

50. Разпоредбите за възнагражденията следва да не засягат пълното упражняване на основните права, гарантирани член 153, параграф 5 от ДФЕС, общите принципи на националното договорно и трудово право, законодателството относно правата и участието на акционерите и общите отговорности на управителните органи на съответната институция, както и, където е приложимо, правата на социалните партньори да сключват и прилагат колективни трудови договори, в съответствие с националното законодателство и обичаи.

51. Капиталовите изисквания за кредитен и пазарен риск следва да се основават на външни кредитни оценки само до необходимата степен. При съществен кредитен риск, като цяло институциите следва да се стремят да прилагат подходи, основани на вътрешни оценки или вътрешни модели. Стандартизираните подходи, които разчитат на външни оценки, могат да бъдат използвани там, където по-малко съществен кредитен риск, какъвто обикновено е случаят с по-малко комплексните институции с несъществени по размер класове експозиции, или когато използването на вътрешни подходи би било прекомерно натоварващо.

52. Що се отнася до надзора върху ликвидността, отговорността следва да се носи от изпращащата държава-членка, от момента в който започват да се прилагат подробни критерии по отношение на изискванията за ликвидно покритие. Следователно е необходимо да се постигне координация относно надзора в тази област с цел той да започне да се прилага от посочения момент от изпращащата държава-членка. С цел да се осигури ефективен надзор органите на изпращащата и на приемащата държава-членка трябва да продължат да си сътрудничат в областта на ликвидността.

53. Когато в дадена група ликвидните активи в една институция, при стресови обстоятелства, биха съответствали на нуждата от ликвидни средства на друг член на групата, компетентните органи следва да освободят дадената институция от изискванията за ликвидно покритие и вместо това следва да прилагат тези изисквания на консолидирана основа.

54. Мерките, взети в съответствие с Директива 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 г. относно оздравяването и ликвидацията на кредитни институции[21] не трябва да противоречат на мерките, предприети въз основа на настоящата директива. Надзорните мерки не трябва да водят до дискриминация между кредиторите от различни държави-членки.

55. В контекста на финансовата криза и процикличните механизми, които допринесоха за началото й и утежниха последиците от нея, СФС, БКБН и Г-20 направиха препоръки за смекчаването на процикличните ефекти на финансовите правила. През декември 2010 г., БКБН издаде нови глобални регулаторни стандарти за капиталовата адекватност на банките, включително и правила, изискващи поддържане на предпазни маржове за запазване на капитала и антициклични капиталови маржове.

56. Следователно е целесъобразно от кредитните институции и инвестиционните посредници да се изисква, освен изпълнението на останалите изисквания за собствен капитал, да поддържат и предпазен марж за запазване на капитала и антицикличен капиталов марж, за да се гарантира, че по време на периоди на икономически растеж, кредитните институции и инвестиционните посредници натрупват достатъчна капиталова база, за да покриват загубите при неблагоприятни периоди. Антицикличният капиталов марж ще бъде натрупан когато се прецени, че съвкупния ръст на кредитирането е свързан с натрупването на риск в цялата система и се използва по време на неблагоприятни периоди.

57. С цел да се гарантира, че антицикличните маржове правилно отразяват риска за прекомерен растеж в банковия сектор, кредитните институции и инвестиционните посредници следва да изчисляват специфичните за тяхната институция маржове като среднопретеглена стойност на коефициентите на антицикличния марж, които се прилагат за държавите, където се намират кредитните им експозиции. Следователно, всяка държава-членка определя органа, отговорен за тримесечното определяне на нивото на коефициента на антицикличния капиталов марж по отношение на експозициите, намиращи се в посочената държава-членка. Този коефициент на маржа следва да взема предвид растежа на кредитните нива и промените в съотношението на кредитите към БВП в посочената държава-членка, както и всякакви други променливи, свързани с рисковете за финансовата стабилност.

58. С цел насърчаване на международната съгласуваност при определяне на коефициентите на антицикличния капиталов марж, БКБН е разработил методика, основана на съотношението между кредитите и БВП. Това следва да послужи като обща отправна точка за вземане на решения от съответните национални органи относно коефициентите на антицикличния марж, но не трябва да доведе до машиналното им определяне или да обвързва определения за целта орган. По-специално, определените органи биха могли да вземат предвид структурните променливи и рисковата експозиция на банковия сектор към всякакви други фактори, свързани с риск за финансовата стабилност.

59. За да се постигне последователно прилагане и да се гарантира макро-пруденциалният надзор в целия Европейски съюз е уместно Европейският съвет за системен риск („ЕССР“) да разработи принципи, пригодени за икономиката на Съюза и да е отговорен за наблюдаването на прилагането им. Настоящата директива не следва да пречи на ЕССР да предприеме действия, считани от него за необходими по силата на Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за пруденциалния надзор върху финансовата система на Европейския съюз на макроравнище и за създаване на Европейски съвет за системен риск.[22]

60. Целесъобразно е решенията на държавите-членки относно коефициентите на антицикличния марж да бъдат координирани доколкото е възможно. В тази връзка, ако това бъде поискано от националните органи, ЕССР може да улесни дискусиите сред тях относно предложенията им за маржове. С цел насърчаването на последователен подход към факторите, на които определените органи основават посочените решения и за да се гарантира, че определянето на коефициентите на антицикличния марж е в съответствие с основните принципи на вътрешния пазар, от определените органи също така следва да се изисква да уведомяват ЕССР и ЕБО винаги когато вземат предвид променливи, различни от отклонението на съотношението на кредитите към БВП спрямо дългосрочната ми тенденция, както и свързаните с тях насоки от ЕССР, и като резултат определят коефициент на маржа, който е по-висок отколкото ако тези променливи не се вземат предвид. Целта на подобно уведомление е ЕССР и ЕБО да могат да преценят естеството на тези променливи, както и спазването на принципите на вътрешния пазар при определянето на коефициента на маржа.

61. Когато кредитна институция или инвестиционен посредник не успее да изпълни изцяло изискванията по отношение на предпазния марж за запазване на капитала и всички други допълнителни антициклични маржове, към тях трябва да се приложат мерки за гарантиране своевременното възстановяване на нивото на собствения капитал. С цел да се запази капиталът е уместно да се наложат съразмерни ограничения по отношение на дискреционното разпределение на печалбите, включително изплащането на дивиденти и даването на променливи възнаграждения. С цел да се гарантира, че тези институции или посредници имат убедителна стратегия за възстановяване на нивото на собствения капитал, от тях трябва да се изисква да изготвят и съгласуват с компетентните органи план относно запазването на капитала, който определя как ще се прилагат ограниченията при разпределението, както и други мерки, които съответната институция или посредник възнамерява да предприеме, за да се гарантира съответствие с всички изисквания по отношение на маржовете.

62. Техническите стандарти в сектора на финансовите услуги следва да осигурят последователното хармонизиране и адекватната защита на вложителите, инвеститорите и потребителите в целия Европейски съюз. Като на орган с високоспециализиран експертен опит би било ефикасно и целесъобразно разработването на проекти на регулаторни стандарти, и на технически стандарти за изпълнение, които не включват политически избор, да се възложи на EБО, за предоставяне на Комисията.

63. Комисията следва да приема проектите за регулаторни технически стандарти, разработени от EБО в областта на лицензирането и придобиването на значителни дялови участия в кредитните институции, обмена на информация между компетентните органи, упражняването на правото на установяване и свободата на предоставяне на услуги, сътрудничеството по отношение на надзора, управлението, политиките на възнаграждение и механизмите за вътрешен контрол на кредитните институции и инвестиционните посредници, надзора на финансовите холдинги със смесена дейност и надзорния преглед чрез делегирани актове в съответствие с член 290 от ДФЕС и в съответствие с членове 10 — 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.

64. Комисията следва също така да бъде упълномощена да приема технически стандарти за изпълнение в областта на лицензирането и придобиванията на значителни дялови участия в кредитните институции, обмена на информация между компетентните органи, сътрудничеството по отношение на надзора, специфичните пруденциални изисквания и разкриването на информация от надзорните органи посредством актове за изпълнение, в съответствие с член 291 от ДФЕС и с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. На ЕБО следва да се възложи разработването на проекти на технически стандарти за изпълнение, които да се предоставят на Комисията.

65. За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящата директива, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Посочените правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията.[23]

66. С цел да се уточнят изискванията, посочени в настоящата директива, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС по отношение на изясняване на дефинициите и терминологията, използвани в настоящата директива, разширяването на списъка на дейностите, предмет на взаимно признаване в приложението, подобряването на обмена на информация относно клоновете на кредитните институции, както и за адаптирането на разпоредбите, свързани с вътрешните им правила, процеси и механизми. От особено значение е, по време на своята подготвителна работа, Комисията да провежда подходящи консултации, в това число на експертно равнище.

67. При подготвянето и съставянето на делегирани актове, Комисията следва да осигури едновременното, своевременно и подходящо предаване на съответните документи на Европейския парламент и Съвета.

68. Директива 2009/138/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година относно започването и упражняването на застрахователна и презастрахователна дейност (Платежоспособност II)[24] се прилага когато се придобива квалифицирано дялово участие в кредитна институция.

69. Позоваванията в съществуващите национални законови, подзаконови и административни разпоредби на директивите, отменени с настоящата директива, следва да се тълкуват като позовавания към настоящата директива.

70. Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО[25], Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК)[26], Директива 2009/110/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари и за изменение на директиви 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО, и за отмяна на Директива 2000/46/ЕО[27], Директива 2002/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат[28], Директива на Европейския Парламент и на Съвета относно лицата, управляващи фондове за алтернативни инвестиции, и за изменение на Директива 2003/41/ЕО и Директива 2009/65/EО се позовават на разпоредби от Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО, отнасящи се до размера на собствения капитал, които понастоящем са предвидени в Регламент [да се впише от Службата за публикации]. Следователно позоваванията в посочените директиви към Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО следва да се тълкуват като позовавания на разпоредбите относно изискванията за собствения капитал в посочения Регламент.

71. Директива 2002/87/EО следва да бъде съответно изменена, за да се изготвят технически стандарти, които да гарантират, че институциите, които принадлежат към един финансов конгломерат прилагат подходящите методи за изчисляване при определяне на необходимия капитал на консолидирана основа.

72. За да може вътрешният банков пазар да функционира все по-ефективно, а на гражданите на Съюза да се предлага необходимата прозрачност, е необходимо компетентните органи да публикуват начина, по който се изпълнява настоящата директива така, че да може да бъде направено съдържателно сравнение,.

73. По отношение на надзора върху ликвидността трябва да има определен период от време, в рамките на който държавите-членки да преминат към регулаторния режим, при който се прилагат подробни критерии за покриването на изискването за ликвидност.

74. Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни[29] и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Европейския съюз и за свободното движение на такива данни[30] следва да се прилагат в пълна степен при обработването на лични данни за целите на настоящата директива.

75. Тъй като целите на настоящата директива, а именно въвеждането на правила относно лицензирането и осъществяването на дейността от кредитните институции и техният и на инвестиционните посредници пруденциален надзор, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и, поради мащаба и ефектите на предложеното действие, могат да бъдат постигнати по-добре на равнище Европейски съюз (наричан по-нататък „Съюзът“), който може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарността, предвиден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.

76. Задължението за транспониране на настоящата директива в националното законодателство следва да се ограничи до онези разпоредби, които представляват съществена промяна в сравнение с предишните директиви.

77. Следователно Директива 2006/48/ЕО относно предприемането и осъществяването на дейност на кредитните институции и Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. следва да бъдат отменени.

ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:

СЪДЪРЖАНИЕ

Дял I Предмет, обхват и определения 33

Дял ІІ Компетентни органи 36

Дял ІІІ Изисквания във връзка с лицензирането и осъществяването на дейност като кредитна институция 38

Глава 1 Общи изисквания във връзка с лицензирането и осъществяването на дейност като кредитна институция 38

Глава 2 Квалифицирано дялово участие в кредитна институция 44

Дял ІV Начален капитал на инвестиционните посредници 50

Дял V Разпоредби относно свободата на установяване и свободата на предоставяне на услуги 53

Глава 1 Общи принципи 53

Глава 2 Право на установяване за кредитните институции 54

Глава 3 Упражняване на правото на свободно предоставяне на услуги 57

Глава 4 Правомощия на компетентните органи на приемащата държава-членка 58

Дял VІ Отношения с трети държави 62

Дял VІІ Пруденциален надзор 64

Глава 1 Принципи на пруденциалния надзор 64

Раздел I Компетентност на приемащата държава-членка и на изпращащата държава-членка 64

Раздел II Обмен на информация и професионална тайна 69

Раздел III Задължения на лицата, отговарящи за предвидения по закон одит на годишните и консолидираните отчети 75

Раздел IV Надзорни правомощия, правомощия за налагане на наказания и право на обжалване 76

Глава 2 Процедури за преглед 83

Раздел I Процедура за оценка на вътрешната капиталова адекватност 83

Раздел II Правила, процедури и механизми на институциите 83

Подраздел 1 Общи принципи 83

Подраздел 2 Технически критерии за организация и третиране на рисковете 85

Подраздел 3 Управление 92

Раздел III Процедури за надзорен преглед и оценка 99

Раздел IV Надзорни мерки 106

Раздел V Ниво на прилагане 108

Глава 3 Надзор на консолидирана основа 110

Раздел I Принципи за упражняване на надзор на консолидирана основа 110

Раздел II Финансови холдинги и финансови холдинги със смесена дейност 120

Глава 4 Капиталови маржове 125

Раздел I Предпазен марж за запазване на капитала и коефициент на антицикличния марж 125

Раздел II Определяне и изчисляване на антицикличните капиталови маржове 126

Раздел III Мерки за запазване на капитала 134

Дял VIII Оповестяване на информация от компетентните органи 139

Дял IX Делегирани актове и актове за изпълнение 142

Дял X Изменения на Директива 2002/87/ЕО 144

Дял XI Преходни и заключителни разпоредби 145

Глава 1 Преходни разпоредби относно надзора на кредитните институции, упражняващи свободата на установяване и свободата на предоставяне на услуги 145

Глава 2 Преходни разпоредби относно капиталовите маржове 150

Заключителни разпоредби 151

Приложение I Списък на дейностите, подлежащи на взаимно признаване 154

Приложение II Таблица на съответствията 156

Дял I Предмет, обхват и определения

Член 1 Предмет

В настоящата директива се установяват разпоредби, с които от държавите-членки се изисква да постигнат общи резултати в следните области:

а) лицензирането и осъществяването на дейността на кредитните институции и инвестиционните посредници (наричани по-нататък „институциите“);

б) надзорните правомощия и средствата за упражняване на пруденциален надзор върху институциите от страна на компетентните органи;

в) пруденциалния надзор върху институциите от страна на компетентните органи във връзка с рисковете, за които не са предвидени мерки в единните разпоредби в Регламент [да се впише от Службата за публикации].

г) изискванията за публично оповестяване на информация от страна на компетентните органи в областта на пруденциалното регулиране и пруденциалния надзор върху институциите.

Член 2 Обхват

78. Член 34 и дял VІІ, глава 3 се прилагат за финансовите холдинги, финансовите холдинги със смесена дейност и холдингите със смесена дейност, чиито главни управления са в Европейския съюз.

79. Институциите, за които по силата на параграф 3 от този член настоящата директива не се прилага, но без централните банки, се смятат за финансови институции за целите на член 34 и дял VІІ, глава 3.

80. Настоящата директива не се прилага за:

(1) лицензирането и осъществяването на дейността като инвестиционен посредник, доколкото е уредено с Директива 2004/39/ЕО;

(2) централните банки;

(3) пощенските оператори, извършващи парични операции;

(4) в Белгия: „Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut“;

(5) в Дания: „Dansk Eksportfinansieringsfond“, „Danmarks Skibskredit A/S“ и „KommuneKredit“;

(6) в Германия: „Kreditanstalt für Wiederaufbau“, предприятия, които съгласно Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz са признати като органи на държавната жилищна политика и не извършват като основна дейност банкови операции, както и предприятия, които по силата на този закон са признати като жилищноспестовни институции с нестопанска цел;

(7) в Гърция: Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων (Тамио Паракататикон ке Данион);

(8) в Испания: „Instituto de Crédito Oficial“;

(9) във Франция: „Caisse des dépôts et consignations“;

(10) в Ирландия: credit unions (кредитните кооперации) и friendly societies (взаимоспомагателните каси);

(11) в Италия: „Cassa depositi e prestiti“;

(12) в Латвия: „krājaizdevu sabiedrības“, предприятия, които са признати съгласно krājaizdevu sabiedrību likums като кооперативни предприятия, предоставящи финансови услуги единствено на своите членове;

(13) в Литва: kredito unijos, различни от „Centrinė kredito unija“;

(14) в Унгария: „Magyar Fejlesztési Bank Rt.“ и „Magyar Export-Import Bank Rt.“;

(15) в Нидерландия: „Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV“, „NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij“, „NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering“ и „Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV“;

(16) в Австрия: предприятията, които са признати като жилищноспестовни дружества с обществена цел, и „Österreichische Kontrollbank AG“;

(17) в Полша: „Spółdzielcze Kasy Oszczędnościowo — Kreditowe“ и „Bank Gospodarstwa Krajowego“;

(18) в Португалия: „Caixas Económicas“, съществували към 1 януари 1986 г., с изключение на регистрираните като акционерни дружества или дружества с ограничена отговорност и на „Caixa Económica Montepio Geral“;

(19) във Финландия: „Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete АВ“ и „Finnvera Oyj/Finnvera Abр“;

(20) в Швеция: „Svenska Skeppshypotekskassan“;

(21) в Обединеното кралство: „National Savings Bank“, „Commonwealth Development Finance Company Ltd“, „Agricultural Mortgage Corporation Ltd“, „Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd“, „Crown Agents for overseas governments and administrations“, credit unions (кредитните кооперации) и municipal banks (общинските банки);

(22) в Словения: „SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d.d. Ljubljana“.

Член 3 Забрана за привличане на влогове или други възстановими средства на населението от предприятия, различни от кредитните институции

81. Държавите-членки забраняват на лица или предприятия, които не са кредитни институции, да извършват дейност по привличането на влогове или на други възстановими средства от населението.

82. Параграф 1 не се прилага за привличането на влогове или на други средства, възстановими от държава-членка, от нейни регионални или местни органи или от международни публични институции, чиито членове са една или повече държави-членки, нито в случаите, които са изрично установени в националното законодателство или законодателството на Съюза, при условие че за тези дейности са предвидени нормативни разпоредби и контрол, предназначени за защита на вложителите и инвеститорите и приложими в тези случаи.

Член 4 Определения

83. Прилагат се определенията по член 4 от Регламент [да се впише от Службата за публикации] .

84. За целите на настоящата директива се прилагат и следните определения:

а) „предприятие за спомагателни услуги“ означава предприятие, чиято основна дейност се състои в притежаване или управление на собственост, управление на услуги по обработка на информация или друга подобна дейност, която е спомагателна за основната дейност на една или повече кредитни институции;

б) „риск от прекомерен ливъридж“ е рискът, произтичащ от уязвимостта на дадена институция поради равнището на ливъридж или на условен ливъридж, което може да наложи включването на непредвидени корективни мерки в плана за дейността, в т.ч. спешна продажба на активи, която може да доведе до загуби или до преоценка на оставащите активи на институцията;

в) „вътрешни подходи“ са подходите по член 138, параграф 1, членове 216 и 220, член 301, параграф 2, членове 277 и 352 и член 254, параграф 3 от Регламент [да се впише от Службата за публикации].

Дял ІІ Компетентни органи

Член 5 Определяне и правомощия на компетентните органи

85. Държавите-членки определят компетентните органи, които да изпълняват задълженията, предвидени в настоящата директива. Те уведомяват Комисията и ЕБО за тях, като посочват евентуалното разпределение на задълженията.

86. Държавите-членки гарантират, че компетентните органи наблюдават дейностите на институциите, за да установят дали институциите спазват изискванията на настоящата директива и Регламент [да се впише от Службата за публикации].

87. Държавите-членки гарантират, че има целесъобразни разпоредби, осигуряващи възможност за компетентните органи да получават необходимата информация за оценка на изпълнението на тези изисквания от страна на институциите.

88. Държавите-членки гарантират, че компетентните органи разполагат с експертните познания, ресурсите, оперативния капацитет и независимостта, които са им необходими, за да изпълняват функциите си по надзор и разследване съгласно настоящата директива и Регламент [да се впише от Службата за публикации]. На компетентните органи се предоставят всички правомощия за осъществяването на надзор и разследвания, които са им необходими, за да изпълняват функциите си.

89. Държавите-членки изискват от институциите да предоставят на компетентните органи на изпращащите държави-членки цялата информация, която е необходима за оценка на спазването от тяхна страна на разпоредбите, приети в съответствие с настоящата директива и Регламент [да се впише от Службата за публикации]. Държавите-членки гарантират също така, че механизмите за вътрешен контрол на институциите, както и административните и счетоводните им процедури осигуряват възможност за проверка на спазването от тяхна страна на тези разпоредби по всяко време.

90. Държавите-членки гарантират, че институциите регистрират всички свои сделки и документират системите и процедурите, които са посочени в настоящата директива и Регламент [да се впише от Службата за публикации], по начин, който осигурява възможност за компетентните органи да проверяват по всяко време дали са спазени изискванията по настоящата директива и Регламент [ да се впише от Службата за публикации].

Член 6 Координация в държавите-членки

Когато в държавите-членки има повече от един компетентен орган за пруденциален надзор върху кредитните институции, инвестиционните посредници и финансовите институции, държавите-членки предприемат необходимите мерки за осъществяване на координация между тези органи.

Член 7 Сътрудничество с Европейския банков орган

При изпълнение на задълженията си компетентните органи отчитат необходимостта от сближаване на надзорните механизми и практики в приложение на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети съгласно настоящата директива. За тази цел държавите-членки гарантират, че:

а) компетентните органи участват в дейността на Европейския банков орган (ЕБО);

б) компетентните органи полагат всички необходими усилия, за да спазват насоките и препоръките, издавани от ЕБО съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010;

в) националните мандати, предоставени на компетентните органи, не възпрепятстват изпълнението на задълженията им като членове на ЕБО или съгласно настоящата директива и Регламент [ да се впише от Службата за публикации].

Член 8 Европейско измерение на надзора

При изпълнение на общите си задължения компетентните органи в дадена държава-членка отчитат надлежно възможното въздействие на своите решения върху стабилността на финансовата система във всички останали заинтересовани държави-членки, особено при извънредни ситуации, въз основа на наличната информация в съответния момент.

Дял ІІІИзисквания във връзка с лицензирането и осъществяването на дейност като кредитна институция

Глава 1 Общи изисквания във връзка с лицензирането и осъществяването на дейност като кредитна институция

Член 9 Лицензиране

91. Държавите-членки изискват от кредитните институции да получат лиценз, преди да започнат своята дейност. Те определят изискванията за издаването на лицензи, без да засягат разпоредбите на членове от 10 до 14, и ги съобщават на ЕБО.

92. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти:

а) за определяне на информацията, която следва да бъде предоставена на компетентните органи в заявлението за издаване на лиценз за кредитна институция, включително плана за дейността, предвиден в член 10;

б) за определяне на условията за спазване на изискването по член 13;

в) за определяне на изискванията спрямо акционерите и съдружниците с квалифицирано дялово участие;

г) посочващи препятствията, които могат да попречат на ефективното упражняване на надзорните функции на компетентния орган съгласно член 14.

На Комисията се делегират правомощия за приемане на посочените в първа алинея, букви а)—г) регулаторни технически стандарти в съответствие с процедурата, предвидена в членове 10—14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.

93. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, отнасящи се за стандартни формуляри, образци и процедури за предоставянето на информация.

На Комисията се предоставят правомощия за приемане на посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.

94. ЕБО предава на Комисията проектите на техническите стандарти по параграфи 2 и 3 до 31 декември 2015 г.

Член 10 План за дейността и организационна структура

Държавите-членки изискват заявленията за издаване на лиценз да бъдат придружени от план за дейността, в който се посочват предвижданите дейности и организационната структура на кредитната институция.

Член 11 Икономически потребности

Държавите-членки не могат да изискват заявленията за издаване на лиценз да бъдат проучвани от гледна точка на икономическите потребности на пазара.

Член 12 Начален капитал

95. Без да се засягат другите общи условия, предвидени в националното законодателство, компетентните органи не издават лиценз, ако кредитната институция не притежава отделен собствен капитал или ако началният капитал е по-малък от 5 милиона EUR.

96. Началният капитал включва капитала и резервите, посочени в член 24, букви а)—д) от Регламент [ да се впише от Службата за публикации ] .

97. Държавите-членки могат да решат, че кредитните институции, които не отговарят на изискването за отделен собствен капитал и са съществували към 15 декември 1979 г., могат да продължат да извършват дейността си. Те могат да освободят тези кредитни институции от задължението за спазване на изискването по член 13, параграф 1, първа алинея.

98. Държавите-членки могат да издават лицензи на определени категории кредитни институции, чийто начален капитал е по-малък от предвидения в параграф 1, при следните условия:

а) началният капитал не може да бъде по-малък от 1 милион EUR;

б) съответните държави-членки уведомяват Комисията и ЕБО за причините, поради които използват тази възможност.

Член 13 Действително управление на дейността и местоположение на главното управление

99. Компетентните органи издават лиценз на кредитната институция само когато има поне две лица, които действително управляват нейната дейност.

Те не издават лиценз, ако тези лица нямат достатъчно добра репутация или достатъчни знания, умения и опит, за да изпълняват тези задължения.

100. Всяка държава-членка изисква:

а) главното управление на всяка кредитна институция, която е юридическо лице и има вписани седалище и адрес на управление съгласно националното законодателство, да бъде в същата държава-членка, където са нейните вписани седалище и адрес на управление;

б) главното управление на всяка друга кредитна институция да бъде в държавата-членка, която е издала лиценза на институцията и в която институцията действително извършва своята дейност.

Член 14 Акционери и съдружници

101. Компетентните органи издават лиценз за започване на дейност като кредитна институция само ако са информирани за самоличността на акционерите или съдружниците, които имат квалифицирани дялови участия, независимо дали са преки или косвени и дали са физически или юридически лица, както и за размерите на тези дялови участия.

Когато се определя дали са изпълнени критериите за квалифицирано дялово участие, се отчитат правата на глас съгласно членове 9 и 10 от Директива 2004/109/ЕО[31], както и условията за тяхното сумиране, предвидени в член 12, параграфи 4 и 5 от посочената директива.

Държавите-членки не отчитат правата на глас или акциите или дяловете, които инвестиционните посредници или кредитните институции могат да притежават като резултат от поемане на емисия на финансови инструменти и/или предлагане за първоначална продажба на финансови инструменти при условията на безусловно и неотменимо задължение, предвидени в раздел А, точка 6 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, при условие че тези права не се упражняват или използват по друг начин за намеса в управлението на емитента и доколкото те се прехвърлят в срок от една година след придобиването.

102. Компетентните органи не издават лиценз, ако след като вземат предвид необходимостта от осигуряване на стабилно и разумно управление на кредитната институция, те не са убедени, че акционерите или съдружниците са подходящи.

103. Когато съществуват тесни връзки между кредитната институция и други физически или юридически лица, компетентните органи издават лиценз само ако тези връзки не създават пречки за ефективното упражняване на надзорните им функции.

Компетентните органи не издават лиценз, ако законовите, подзаконовите или административните разпоредби на трета държава, уреждащи дейността на едно или повече физически или юридически лица, с които кредитната институция има тесни връзки, или трудностите при прилагането на тези законови, подзаконови или административни разпоредби възпрепятстват ефективното упражняване на надзорните им функции.

Компетентните органи изискват от кредитните институции да им представят необходимата информация, за да следят непрекъснато за спазването на условията, посочени в настоящия параграф.

Член 15 Отказ за издаване на лиценз

Когато компетентният орган реши да не издаде лиценз, той уведомява заявителя за това решение и за съответните мотиви в срок от шест месеца от получаването на заявлението или — ако заявлението е непълно — в срок от шест месеца от датата, на която заявителят е изпратил информацията, необходима за вземане на решение.

Във всички случаи решението се взема в срок от 12 месеца от получаването на заявлението.

Член 16 Предварителни консултации с компетентните органи на други държави-членки

104. Преди да издаде лиценз на кредитна институция, компетентният орган трябва да се консултира с компетентните органи на другите заинтересовани държави-членки в следните случаи:

а) съответната кредитна институция е дъщерно предприятие на кредитна институция, получила лиценз в друга държава-членка;

б) съответната кредитна институция е дъщерно предприятие на предприятие майка на кредитна институция, получила лиценз в друга държава-членка;

в) съответната кредитна институция е контролирана от същите лица, независимо дали са физически или юридически, които контролират кредитна институция, получила лиценз в друга държава-членка.

105. Преди да издаде лиценз на кредитна институция, компетентният орган се консултира с компетентния орган на съответната държава-членка, отговаряща за надзора върху застрахователните предприятия или инвестиционните посредници, в следните случаи:

а) съответната кредитна институция е дъщерно предприятие на застрахователно предприятие или на инвестиционен посредник, получил(о) лиценз в Съюза;

б) съответната кредитна институция е дъщерно предприятие на предприятието майка на застрахователно предприятие или инвестиционен посредник, получил(о) лиценз в Съюза;

в) съответната кредитна институция е контролирана от същото лице, независимо дали физическо или юридическо, което контролира застрахователното предприятие или инвестиционния посредник, получил(о) лиценз в Съюза.

106. Съответните компетентни органи, посочени в параграфи 1 и 2, се консултират помежду си, особено когато преценяват дали акционерите са подходящи и когато оценяват репутацията и опита на членовете на управителния орган, участващи в управлението на друго предприятие от същата група. Те си разменят всякакв