[pic] | ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ |

Брюксел, 28.4.2010

COM(2010)190 окончателен

ДОКЛАД НА КОМИСИЯТА ДО СЪВЕТА, ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ, ЕВРОПЕЙСКИЯ ИКОНОМИЧЕСКИ И СОЦИАЛЕН КОМИТЕТ И КОМИТЕТА НА РЕГИОНИТЕ

Доклад за външната последваща оценка на третата фаза от програмата „Темпус“ за периода 2000—2006 г.

СЪДЪРЖАНИЕ

Доклад за външната последваща оценка на третата фаза от програмата „Темпус“ за периода 2000—2006 г.

1. Въведение 3

2. Контекст 3

3. Кратко описание на програмата 4

4. Дейност по оценката 5

5. Заключения от оценката 5

5.1. Приложимост 5

5.2. Ефективност 6

5.3. Резултатност 6

5.4. Въздействие 7

5.5. Устойчивост 8

6. Препоръки от оценителите и становище на Комисията 9

7. Заключение 12

ДОКЛАД НА КОМИСИЯТА ДО СЪВЕТА, ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ, ЕВРОПЕЙСКИЯ ИКОНОМИЧЕСКИ И СОЦИАЛЕН КОМИТЕТ И КОМИТЕТА НА РЕГИОНИТЕ

Доклад за външната последваща оценка на третата фаза от програмата „Темпус“ за периода 2000—2006 г.

Въведение

Настоящият доклад е представен в съответствие с член 12 от Решение 1999/311/ЕО на Съвета от 29 април 1999 г. В него се излага позицията на Комисията относно външната последваща оценка на третата фаза от програмата „Темпус“ („Темпус“ III), която е достъпна на: http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/evalreports/education/2009/tempusreport_en.pdf .

Контекст

Първата фаза на „Темпус“, приета през 1990 г.[1] и първоначално включваща страните от Централна и Източна Европа (СЦИЕ), имаше за цел да допринесе за социално-икономическата реформа чрез сътрудничество между висши учебни заведения в ЕС и държавите партньорки. Тя беше предназначена за насърчаване на съвместното разработване на нови учебни програми, придобиването на нови управленски умения от преподавателския и административен състав и отварянето на образователните системи на държавите партньорки за гражданското общество.

Втората фаза на програмата разшири географското ѝ покритие, а също така повиши равнищата на амбициите и очакванията. Бяха въведени специални национални приоритети, които допълниха оригиналния „възходящ“ подход, при който инициативата беше изключително от страна на университетите. Това развитие даде възможност на програмата да бъде в крак с промените в политическия контекст и да допринесе за процеса по присъединяване на СЦИЕ към Европейския съюз.

Впоследствие в третата фаза на „Темпус“ („Темпус“ III) през 2000 г.[2] бяха въведени два иновационни аспекта. В допълнение към твърдо установените и изпитани подходи, специфични за всяка страна, особено значение беше отдадено на капацитета на програмата да насърчава регионалното сътрудничество и по-ясно беше посочена нуждата да се осигури съответствие и взаимно допълване с други програми на Общността, а също така да се създаде синергия с други форми на помощ за страните партньорки.

С разширяването[3] на „Темпус“ III към страните от Южното и Източното Средиземноморие програмата имаше за цел също да насърчи междукултурния диалог и разбирателството като средства за устойчив растеж, мир и стабилност, и да подсили междукултурното и гражданското и обществено измерение на програмата.

„Темпус“ III завърши през декември 2006 г.[4] Четвъртата фаза на програмата започна през 2007 г., а от април 2009 г. се управлява от Изпълнителната агенция за образование, аудиовизия и култура.

Кратко описание на програмата

С оглед да се увеличи максимално въздействието върху процесите на реформи „Темпус“ III комбинира възходящия подход, чрез който инициативата се предоставя главно на университетите, с низходящ подход, чрез който за всяка страна партньорка се установяват национални приоритети.

За постигането на тези цели „Темпус“ III подпомогна три вида проекти:

- съвместни европейски проекти (СЕП): мултилатерални проекти, предназначени за подпомагане на усилията за усъвършенстване и обновяване на учебната програма, преквалификация на преподаватели, разработване на съвременни материали за преподаване и учене, подобряване на управлението на университетите и допринасяне за изграждането на институционална „тъкан“ в страните партньорки.

- структурни и допълващи мерки (СДМ): мултилатерални проекти, предназначени за подпомагане на краткосрочни намеси с цел реформа на системата и тясно свързани с приоритетите на държавите партньорки.

- стипендии за индивидуална мобилност (СИМ): предоставяни на лица, на които предстои да пътуват по работа, свързана с конкретен процес на реформа и академично сътрудничество.

Бенефициери по „Темпус“ са следните страни партньорки:

- Албания, Босна и Херцеговина, Хърватия, бившата югославска република Македония, Черна гора, Косово — съгласно Резолюция 1244 на Съвета за сигурност на ООН, Сърбия.

- Армения, Азербайджан, Беларус, Грузия, Казахстан, Киргизстан, Молдова, Монголия, Руската федерация, Таджикистан, Туркменистан, Украйна и Узбекистан.

- Алжир, Египет, Израел[5], Йордания, Ливан, Мароко, окупираните палестински територии, Сирия и Тунис.

Дейност по оценката

Целта на външната последваща оценка беше по-подробно опознаване на програма „Темпус“ III, предоставяне на заключения и конкретни препоръки за начина, по който текущата фаза може да се управлява с цел по-добро справяне с всички установени слабости и увеличаване в максимална степен на нейната приложимост и въздействие, както и използване на примери за добра практика.

Заключения от оценката

Приложимост

„ТЕМПУС“ III запази своята приложимост по отношение на общите, специфичните, както и оперативните си цели. Това се дължи на факта, че процесите на социално-икономически и демократични промени все още са в ход, в различни форми, а качеството на висшето образование остава важен въпрос сред страните партньорки. Степента на приложимост за всяка конкретна цел все пак се различаваше между страните в зависимост от ангажираността им към Процеса от Болоня и/или от това дали в тях се провеждат инициативи за реформа на висшето образование на национално равнище.

Приложимостта на програмата „ТЕМПУС“ III беше висока също и поради нейното „възходящо“ естество, което позволява да се формулират национални приоритети и да се вземат под внимание различните етапи и нужди на процеса на промяна. В повечето, ако не и във всички страни, програмата „ТЕМПУС“ се вписа много удачно в националните политики, макар че в някои случаи липсваше ясна насоченост към стратегическата цел.

Цялостната комбинация от подходи на програмата беше подходящо средство за постигане на очакваните резултати, последствия и въздействия. С това разнообразие от действия „ТЕМПУС“ осъществи конкретните си цели, макар и по-видимо онези, свързани например с реформа в учебните програми или обучение на ръководния състав, отколкото с укрепване на демокрацията, което е особено трудно за оценяване.

Наред с връзката си с Процеса от Болоня, която допълнително укрепи приложимостта на програмата, и с програмата за модернизация на европейското висше образование, „ТЕМПУС“ не беше изолирана програма за сътрудничество и в други отношения. Тя имаше ясна роля в други политики на ЕС, въпреки че оценката показа, че тя подлежи на усъвършенстване, по-специално по отношение на допълващите функции между „ТЕМПУС“ и програмата „Еразмус Мундус“, когато последната започна през 2004 г. и щом СИМ бяха премахнати от „ТЕМПУС“, придоби изключително значение. От целите на инструмента за предприсъединителна помощ и на европейския инструмент за съседство и партньорство беше очевидно също, че „ТЕМПУС“ може да изпълнява ясно определена роля, например по отношение на укрепването на институциите (за висше образование) и насърчаване на разбирателството и сближаването между културите и развитието на човешките ресурси, въпреки че специфичната ѝ роля изглежда не беше изложена в достатъчна степен.

Наред с ролята ѝ по отношение на програмите за външна политика на ЕС за „ТЕМПУС“ може да се твърди, че има допълваща функция към Шестата рамкова програма за насърчаване на европейските научни изследвания и технологичния напредък. Може да се открие взаимно допълване например с дейностите по програмата „Мария Кюри“, която е отворена за граждани на трети страни, които желаят да работят в Европа, и за публични и частни/търговски организации с дейност в областта на изследванията, които желаят да се присъединят към международните консорциуми по програмата „Мария Кюри“. По отношение на връзката между тези две програми в оценката бе направено заключението, че за да могат академичното образование и академичните изследвания в максимална степен да извличат взаимна полза, на допълването или на очакваната синергия между програмите за реформа в образованието е необходимо да се отделя по-голямо внимание, отколкото те са получавали досега.

Ефективност

Като цяло равнището на финансиране за „ТЕМПУС“ ІІІ беше счетено за прекалено ниско за амбициозните ѝ цели. С оглед на значителните предизвикателства в допустимите за участие страни, фактът, че общият бюджет беше изразходван и че равнището на финансиране е недостатъчно за всички приложими и качествени предложения, беше отчетен като показател за недостатъчно финансиране. Равнището на финансиране за проектите като цяло изглеждаше достатъчно.

„ТЕМПУС“ се възприемаше като икономически ефективна програма в сравнение с програмите за сътрудничество (техническа помощ), а многостранният ѝ характер превърна инструментите на политиката в икономически ефективни по същество, макар и тази степен да се различаваше при всеки инструмент.

Респондентите като цяло бяха удовлетворени от взискателността при процеса на подбор. Единствената им основна загриженост беше налагащото се впечатление за силна техническа насоченост, докато тежестта, придавана на националните нужди и приоритети на „местна почва“, би могла да бъде по-висока.

Процесът на наблюдение е значително подобрен от средносрочната оценка насам и единствената установена продължаваща слабост е свързана с ограничената обратна връзка (към всички членове на консорциумите) относно наблюдението на място.

Националните бюра на програма „Темпус“ (NTO), националните звена за контакт (NCP) и делегациите на ЕС дадоха своя принос за подкрепата на програмата и на участниците в нея. Все пак оценката показа, че начинът, по който тези участници изпълняват своите задачи, значително се различава в отделните страни, като все още остава поле за подобрения.

Резултатност

„ТЕМПУС“ III имаше значителен цялостен принос към развитието на системите на висшето образование, включително петте специфични направления на Процеса от Болоня. Това постижение включваше „централните“ за висшето образование цели като развитие на учебните програми, на сравними и съвместими образователно-квалификационни степени, организирани в структура от три цикъла, осигуряване на качеството, признаване на чуждестранни образователно-квалификационни степени, реформа на структурите и заведенията за висше образование, както и развиване на присъщите умения — макар и по-скоро на равнището на отделните институции, отколкото на равнището на националните политики, където предлаганите от СДМ продължителност и възможности и липсата на достъп до висшите участници на политическо равнище станаха причина за по-косвено въздействие.

В зависимост от реалното съдържание на проектите и характеристиките на системите за висше образование „ТЕМПУС“ също допринесе за по-широка обществена значимост на висшето образование, например чрез създаване или подобряване на връзките между него, предприятията, научните изследвания и иновациите. Възходящото естество на „ТЕМПУС“ ІІІ и високото равнище на междуличностните контакти определено спомогнаха за насърчаване на разбирателството и сближаване на културите, но приносът за развитието на „свободни и процъфтяващи граждански общества“ и ролята на неправителствените организации трябва да бъдат изяснени.

Преподавателите са тези, които най-вече извлякоха полза от участието си, особено чрез контактите с чуждестранни колеги, по-високата осведоменост за други култури и институции на ЕС, подобреното обучение и повишаващото самочувствието въздействие на професионалното развитие и възможностите за мобилност. Студентите също извлякоха полза — чрез достъп до нови учебни материали/методи, подобрени квалификации и по-висока осведоменост за други култури — макар и в по-малка степен по отношение на увеличаване на възможностите им за трудова заетост, където въздействието беше по-косвено.

Участието беше балансирано в географско отношение. Висшите учебни заведения в ЕС счетоха увеличената степен на интернационализация за най-голямата полза от участието си в „ТЕМПУС“ ІІІ, като финансовите съображения рядко бяха единствената причина да участват, а в някои случаи — причина да участват по-рядко и участието да си остане сравнително концентрирано. Географският обхват в рамките на страните партньорки беше балансиран, като бяха включени максимален брой висши учебни заведения. По правило бяха включени неуниверситетски органи (напр. министерства или органи за акредитация/обучение), въпреки че равнището на участие невинаги беше толкова широко разпространено или застъпено, колкото се очакваше.

Размерът, обхватът и уникалният характер на „ТЕМПУС“ ІІІ означаваха, че в страните партньорки се е появила различима, качествена „марка“ „ТЕМПУС“ — по-специално сред административния университетски състав, участващите факултетски кадри и действащите лица в областта на националното висше образование, но вероятно по-малко сред студентите и останалия състав. В държавите-членки на ЕС „марката“ нямаше толкова първостепенна позиция, тъй като често се конкурираше с програми за национално сътрудничество или подпомагане за трети страни.

Въздействие

Независимо от значителните различия между институциите на висшето образование на регионално, национално и дори индивидуално равнище, „ТЕМПУС“ ІІІ допринесе твърде съществено за модернизирането на обучението, така че то да отговаря в по-голяма степен на нуждите на обществото и пазара на труда. Бяха разработени много нови учебни програми, които често отговаряха на много специфични и останали незадоволени нужди на пазара на труда. Въпреки това ще е необходимо да измине известен период от време преди „критична маса“ от студенти, обучавани чрез „ТЕМПУС“ ІІІ, да може да окаже ясно въздействие върху пазара на труда на национално равнище.

Програмата оказа значително въздействие и върху самите личности, като допринесе за въвеждане на култура на промяна и мотивира по-специално младите служители да подпомагат и осъществяват необходимите реформи. Тя допринесе за промяна в начина на мислене и за отварянето на мисленето към промени и иновации, като същевременно предостави на участващите нови перспективи за кариерно развитие.

Въздействието по отношение на лицата, отговорни за вземане на решения в областта на висшето образование, които използват развитите чрез „ТЕМПУС“ ІІІ умения, за да повлияят на поверените им институции, беше положително на равнището на висшето учебно заведение. Много лица, отговорни за вземане на решения, участваха в проекти и много от тях ще имат възможност да дадат своя бъдещ принос за реформиране на собствените си институции. На национално равнище „ТЕМПУС“ ІІІ не успя да включи толкова активно лицата, отговорни за вземането на политически решения, които като група често изпитват голямо текучество на състава. Това означава, че макар че „ТЕМПУС“ ІІІ успя да допринесе за постигането на значителни резултати на равнището на отделните институции в области като осигуряване на качеството или общо управление на университетите, оказването на влияние върху националното законодателство, с изключение на страните кандидатки, в които имаше голям брой показателни примери, в естеството си беше по-косвено, като програмата се включваше в политическите дискусии, вместо да постигне преки промени.

„ТЕМПУС“ III спомогна за създаването на гъвкави висши учебни заведения, ориентирани в по-голяма степен към международното сътрудничество, като платформа, върху която отделните висши учебни заведения допълнително да повишават професионалното си равнище в бъдеще. Това, както и свързаното с него въздействие на равнището на отделните служители, вероятно бяха най-силно въздействие на програмата. Тя също така допринесе съществено за дългосрочния процес на сближаване между страните партньорки и на стандартите за висше образование на ЕС — заложени най-осезаемо в Процеса от Болоня и в по-широката програма за реформи във висшето образование. И накрая, „ТЕМПУС“ III оказа значително въздействие върху установяването или възобновяването на регионалното сътрудничество между страните партньорки от всички региони и оказа важно, макар и често пренебрегвано въздействие по отношение на укрепването на сътрудничеството вътре в рамките на отделните страни партньорки.

Устойчивост

Много от ползите и резултатите от програмата показаха устойчивост. Натрупаният опит или знание в хода на проектите, повишените знания в дадена област на изследване, подобрената работна практика, подобрените умения за преподаване и управление, по-добрата осведоменост относно другите култури и институциите на ЕС, новите учебни програми наред с по-новаторската култура в институциите продължиха да дават своите плодове и след приключването на проектите. Поради естеството си да предоставят помощ за структурната реформа резултатите от СДМ не бяха толкова осезаеми, но повечето от резултатите от политиката все още се използваха в участващите организации.

В много случаи чрез програмата се насърчиха дълготрайните партньорства във висшето образование, включвайки ЕС и страните партньорки в различни степени в зависимост от характера на проекта, като академичното сътрудничество продължаваше и след края на проекта.

Участващите институции дадоха значим принос за последващото финансиране: половината от партньорите продължиха свързаните си дейности посредством собствени източници на финансиране като национални бюджети, други многостранни или двустранни източници и привличане на средства от външни източници. В това отношение изглежда имаше високо равнище на финансова ангажираност от различните участващи заинтересовани страни за продължаване на дейностите и мрежите, които бяха въведени в действие. При все това заинтересованите страни трябва да усетят по-голямо насърчаване с цел да си сътрудничат по-активно при разпространението на резултати и насърчаването на постижения, което изглежда ограничено поради конкуренцията между висшите учебни заведения.

Препоръки от оценителите и становище на Комисията

В доклада за оценка се съдържат редица препоръки, които са изброени по-долу заедно със становището на Комисията.

Препоръка 1 — Укрепване на стратегическата ориентация на програмата.

Комисията е съгласна, че политическия диалог определено може да бъде подсилен. В „Темпус“ IV са вложени много усилия за укрепване на диалога с министерствата. Те сами определят националните приоритети чрез делегациите и след консултиране със заинтересовани страни на национално равнище. Мнението на министерствата се търси и относно краткия списък на проекти, предложени да бъдат финансирани. В страните партньорки е създадена група експерти по реформата на висшето образование, одобрена от министерствата, като тези експерти са важна връзка между академичните среди и изготвянето на политики и в много случаи участват с консултации за министрите от техните страни. И не на последно място, показателите за изпълнение, въз основа на които трябва да бъдат отчитани проектите, неотдавна бяха преразгледани и ще улеснят свързването на наблюдението на проектите с националните стратегически рамки.

Препоръка 2 — Подобряване на работещата синергия с „Еразмус Мундус“ и други действия на Общността и насърчаване на връзките с научните изследвания

Комисията положи значителни усилия, за да разработи „ТЕМПУС“ IV и „Еразмус Мундус“ в допълваща се перспектива (институционално сътрудничество/реформа спрямо поощряване на мобилността). Националните бюра по програмата „Темпус“ понастоящем имат ясен мандат и свързани с него задачи да поощрят „Еразмус Мундус“ и други инициативи на ЕС във висшето образование. Получаването на актуална информация относно „Еразмус Мундус“ е стандартен елемент от редовните заседания на националните бюра по програмата „Темпус“ (NTO) и националните бюра за контакт (NCP), като в рамките на програмата „Еразмус Мундус“ се влага все повече и повече, за да може NTO систематично да бъдат информирани относно промените.

Един от приоритетите на Комисията също така е да насърчава връзките с политики в областта на научните изследвания и програми и особено действията по програмата „Мария Кюри“, които са насочени към международната мобилност на изследователите и към тяхното кариерно развитие. Конкретна тема от дейностите в „Темпус“ IV е подпомагане на развитието на триъгълника на знанието в страните партньорки, а наскоро започна проучване с цел да се извърши преглед на докторантурите в съседните страни, което включва и елементи, свързани с политиките и програмите за научни изследвания.

Всъщност препоръката относно взаимното допълване не следва да се ограничава до „Еразмус Мундус“ и до научните изследвания, а е необходимо да включва и двустранната подкрепа във висшето образование, която Комисията предоставя в много страни партньорки главно чрез делегациите (бюджетна подкрепа, секторна програма). По същия начин тя следва да се отнася към свързани програми, които включват други региони, а именно EDULINK, чието предназначение е да поощрява регионалното и многостранното свързване в мрежа на висши учебни заведения в групата държави от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (АКТБ) и ЕС, и „Nyerere“, която поощрява академичната мобилност в същия регион. Свързването на съществуващите регионални инициативи с политическия диалог в съответната страна в областта на образованието следва да бъде част от препоръката.

Препоръка 3 — Преразглеждане на равнището на финансиране предвид целите на „ТЕМПУС“

Комисията е съгласна, че съществуват достатъчно висококачествени проекти, които биха могли да обосноват увеличение на бюджета, особено предвид факта, че към програмата се проявява голям интерес (1-ва покана за „Темпус“ IV: 530 получени предложения/76 подбрани проекта; 2-ра покана: 610 получени/69 подбрани). При подбора има много ниско съотношение — около 12 %. Много изключително добри проекти не могат да бъдат финансирани поради бюджетни ограничения. Капацитетът на „Темпус“ за усвояване е много висок.

Бюджетите на индивидуалните проекти в „ТЕМПУС“ IV са се увеличили. Ограничен брой проекти от първо поколение на „ТЕМПУС“ IV ще бъдат приключени в края на 2011 г. Може да бъде полезно да се проучи дали средствата по проектите са изразходвани и в крайна сметка да се преразгледат бюджетите на индивидуалните проекти в контекста на бъдещите финансови перспективи пред програмата. Би било важно да се разгледа и идеята, че увеличеното финансиране може да бъде взето под внимание на равнището на всички включени региони, за да се избегнат големи дисбаланси между страните (като Руската федерация) и регионите (например средиземноморските страни).

Препоръка 4 — Подобряване на качеството на предложенията за проекти

През последните години Комисията инвестираше интензивно в обучението на NTO и NCP по отношение на уменията за изготвяне на проект. Информацията за минали проекти е достъпна и все по-систематична (на уебсайт, по време на конференции и други прояви — сборници с проекти, проучвания на добри практики във връзка с проекти).

Препоръка 5 — Подобряване на ефективността на наблюдението на място

Разработен е актуализиран подход за наблюдение на място за „Темпус“ IV. Определени са три цели на наблюдението: превантивна (ранни етапи на проекта), консултативна (междинна) и контролна (последваща). Определени са количествени цели със силен акцент върху превантивната функция, което означава, че при всички новоизбрани проекти трябва да се извърши посещение на място по време на първите шест месеца. Организират се отчети на място и систематично се предава обратна информация на изпълнителите, което им позволява да подобрят своя проект.

В допълнение към тези инструменти се предприемат и посещения за ориентирано към резултатите наблюдение на проекти в много от страните.

Препоръка 6 — Оказване на по-голяма подкрепа на NCP в новите държави-членки

Най-важните участници в новите държави-членки по отношение на споделянето на опита на скорошните бенефициери по програмата са университетите. Университети от Полша, Словения, Чешката република и балтийските държави бяха особено активни в „ТЕМПУС“ ІІІ и продължават да бъдат силно ангажирани в „ТЕМПУС“ IV. Не е възможно обаче да се обмислят възможности за финансиране на националните органи за контакт, които са информационните центрове в държавите-членки.

Препоръка 7 — По-добро определяне на участието на делегациите на ЕС за подобряване на (структурния) диалог относно висшето образование с националните органи

Участието на делегациите на ЕС вероятно е областта, в която е настъпило най-голямо подобрение през последните години. Делегациите са приобщени към всички стъпки от изпълнението на програмата. Те участват в консултирането на министерствата при определянето на приоритети на програмата, по включените в списъка проекти се търси тяхното мнение, канени са на информационни дни и са включени в наблюдението на проекти на място. Те са главният събеседник при контактите с министерствата и също така са включени в групата на експертите по реформата на висшето образование и са приобщени към техните дейности.

Препоръка 8 — Продължаване на проекти, подобни на тези по „ТЕМПУС“, след присъединяването към ЕС

Инструментът за сътрудничество в областта на висшето образование за институциите на държавите-членки на ЕС е програмата „Учене през целия живот“ („Еразмус“), а висшите учебни заведения в страните кандидатки получават право на участие в „Еразмус“ автоматично след присъединяването на държавите към ЕС. Комисията влага много усилия в подготовката на страните кандидатки за участието им в програмата „Учене през целия живот“ и предлага, в допълнение към това, да включи сесия по темата „След „Темпус“ в информационните дни по „Темпус“ (както това вече се прави в Хърватия).

Препоръка 9 — По-голям акцент върху най-добрите практики — информация за връзките между пазара на труда и гражданското общество

Сътрудничеството между университетите и предприятията е една от приоритетните теми в „Темпус“ IV. В тази област се реализират все повече проекти и участието на бизнеса се насърчава в поканите за представяне на предложения (партньорства, включващи много участници). Това е конкретен резултат от конференцията в Аман през 2007 г. относно сътрудничеството между университетите и предприятията (вж. също и доклада „Свързване на света на труда и света на образованието чрез „Темпус“[6]“).

Препоръка 10 — Отдаване на по-голям приоритет на проектите за реформа в управлението

Реформата в областта на ръководството е една от темите с ясен приоритет в „Темпус“ IV и все повече проекти разглеждат този въпрос. През 2009 г. беше завършено проучване на управлението на университетите въз основа на най-добрите практики в тази област и на развитието на политиката както в ЕС, така и в страните партньорки. През 2010 г. в Украйна, Казахстан и Мароко ще се проведат три семинара по политиката в тази област, в които ще участват експерти и лица, отговорни за вземането на политически решения, в дискусии относно начина, по който управлението на университетите да стане по-прозрачно и ефективно.

Препоръка 11 — Отделяне на по-голямо внимание на достъпността (равни възможности) на проектите.

Равните възможности са ясно посочени като критерий за качество в поканата за представяне на предложения и могат да бъдат посочени дори още по-ясно по време на информационните дни на програмата „Темпус“.

Препоръка 12 — Подкрепа на допълнителни намерения по проекти, например в случая на съвместни образователно-квалификационни степени или получаване на две дипломи

Комисията ще разгледа този вид допълнителни намерения и ще проучи проблемите, пред които може да се изправят проектите. Делегацията на ЕК в Москва започна проучване на двойните образователно-квалификационни степени в Руската федерация и то без съмнение ще повдигне въпроси, които могат да бъдат изследвани допълнително.

Препоръка 13 — Подобряване както на разпространението, така и на използването на резултатите от проектите

Разпространението е критерий за качество за оценката на предложенията и също е основна точка за разглеждане по време на наблюдението на проекта. През последните години е направено много в тази област. Проведени са тематични проучвания относно сътрудничеството между университетите и предприятията, осигуряването на качество и ръководството, които са последвани от тематични семинари с широк кръг присъстващи заинтересовани страни. Съставят се сборници с проекти, които непрекъснато се актуализират, a yчастниците в особено успешните проекти биват поканени да споделят опита си на различни форуми.

Заключение

Програмата „ТЕМПУС“ продължава да се радва на голяма актуалност с главната си цел да насърчава реформата и модернизирането на висшето образование на институционално равнище. Дейностите са допринесли за реформите на различни равнища, които в противен случай вероятно нямаше да бъдат извършени или щяха да наберат темпо много по-бавно. Същевременно е очевидно, че в много страни съществува необходимост от допълнителен напредък в реформата на сектора на висшето образование и че важните предизвикателства пред реформирането на структурите му все още предстоят или едва сега са се проявили. „Темпус“ представлява за голям брой страни партньорки единствената възможност за сътрудничество с други институции в други страни и това е единствената програма за ефективно сътрудничество, която ЕС (и държавите-членки) може да предложи(ат) на някои от страните.

Логиката на интервенциите и основните управленски инструменти за подпомагане на процеса са напълно потвърдени, като в последната фаза на програмата „Темпус“ IV са въведени значителни подобрения.

Оригиналността и успехът на програмата се дължат до голяма степен на „възходящия“ подход, направляван от търсенето, при който висшите учебни заведения предприемат собствени инициативи в рамките на покана за предложения с широка рамка от възможности, както и на особено голямото внимание, което се отделя на институционалното сътрудничество. Високото равнище на междуличностните контакти спомага за насърчаване на разбирателството и сближаването между културите. Тези характеристики следва да бъдат запазени. Благодарение на своето многостранно естество, подхода си, основан на проекти, и механизмите си за управление „Темпус“ е доказал, че представлява един много рентабилен инструмент на политика, по-специално в сравнение с други традиционни интервенции за техническа помощ.

Несъмнено проектите по „Темпус“ обикновено имат особено силни страни по отношение на приложимостта им за реформата и актуализирането на системите на висшето образование в страните партньорки, въздействието им върху лицата, професиите, съдържанието, методите, подобрените квалификации, придаването на международно измерение, организацията на обучението и включените институции. Резултатите от проектите са устойчиви, непрекъснати, надграждат върху постигнатото и се използват от институциите. „Темпус“ е инструмент, който академичните среди в страните партньорки могат да изпробват, употребяват и използват, за да посрещнат нуждите си и да допринасят за разработки на национално равнище и отвъд него в рамките на по-широките академичните среди в съответствие с Процеса от Болоня. „Темпус“ е различима и качествена марка в рамките на страните партньорки. Тя е също така високо ценена програма в рамките на институциите на ЕС и държавите-членки.

Програмата продължава да привлича силен интерес и множество кандидатури с много добро качество, които обаче не могат да бъдат финансирани поради бюджетни ограничения. Комисията би могла да обмисли възможността за увеличаване на финансирането за всички региони, включени в програмата, доколкото финансовата рамка позволява това и без да се засягат други приоритети на сътрудничество, за да могат да бъдат подпомогнати изцяло особено амбициозните цели и предизвикателства във висшето образование и значителните промени, които протичат в международните академични среди.

[1] Решение 90/233/ЕИО на Съвета от 7 май 1990 г.

[2] Решение 1999/311/ЕО на Съвета от 29 април 1999 г.

[3] Решение 2002/601/ЕО на Съвета от 27 юни 2002 г.

[4] Решението относно разширяването на програмата „Темпус“ за страните по програмата МЕДА, промени срока на програмата, така че крайната дата да бъде еднаква за „Темпус“, „Сократ“ и „Леонардо да Винчи“.

[5] Участието на Израел е възможно единствено чрез собствено финансиране.

[6] http://eacea.ec.europa.eu/tempus/doc/linking.pdf