Предложение за РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА относно информацията, придружаваща паричните преводи /* COM/2013/044 final - 2013/0024 (COD) */





ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ 1. КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО Основания и цели на предложението Целта на настоящото предложение е преразглеждане на Регламент (ЕО) № 1781/2006 относно информацията за платеца, придружаваща парични преводи[1] (наричан по-нататък „Регламентът за паричните преводи“), за да се увеличи проследимостта на плащанията и за да се гарантира, че рамката на ЕС остава в пълно съответствие с международните стандарти. Общ контекст С Регламента за паричните преводи се изисква от доставчиците на платежни услуги да изпращат информация за платеца по цялата платежна верига с оглед на предотвратяване, разследване и установяване на изпиране на пари и финансиране на тероризма. Регламентът беше до голяма степен основан на Специална препоръка VІІ относно електронните преводи, приета от Специалната група за финансови действия [2] (FATF), и с него се целеше да се гарантира, че този международен стандарт е транспониран по еднакъв начин в целия Съюз и по-конкретно, че няма дискриминация между националните плащания в рамките на една държава членка и презграничните плащания между държавите членки. На фона на променящите се заплахи, които представляват изпирането на пари и финансирането на тероризма, като за това спомага непрекъснатото развитие на използваните от престъпниците технологии и средства, FATF предприе основен преглед на международните стандарти, който доведе до приемане на нови препоръки през февруари 2012 г. Едновременно с този процес Европейската комисия също предприе, от своя страна, преглед на рамката на ЕС. Този преглед включваше публикувано от Комисията външно проучване за прилагането на Регламента за паричните преводи, многобройни контакти и консултации със заинтересовани лица от частния сектор и организации на гражданското общество, както и с представители на регулаторните и надзорните органи на държавите — членки на ЕС. Резултатите от тази работа показват, че рамката на ЕС, в това число и Регламентът за паричните преводи, се нуждае от промяна и адаптиране към промените, при което следва да се постави по-голям акцент върху: a) ефективността на механизмите за борба с изпирането на пари и финансирането на тероризма; б) по-голяма яснота и последователност на правилата в отделните държави членки и в) по-широк обхват, за да се включат новите заплахи и аспектите, които се нуждаят от усъвършенстване. Съществуващи разпоредби в тази област В Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 г. за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм[3] (наричана по-нататък „Третата директива за борба с изпирането на пари“) е установена рамката за защита на устоите, целостта и стабилността на кредитните и финансовите институции и за съхраняване на доверието във финансовата система като цяло на фона на рисковете, които представляват изпирането на пари и финансирането на тероризма. В Директива 2006/70/ЕО[4] („Директивата за прилагане“) са установени мерки за прилагане на Третата директива за борба с изпирането на пари по отношение на определението „видни политически личности“ и техническите критерии за процедурите по опростена проверка на клиентите и за изключения поради финансова дейност на случайна или много ограничена база. С Регламента за паричните преводи са допълнени тези мерки от гледна точка на това основната информация за платеца на паричните преводи да е своевременно на разположение на компетентните правоприлагащи органи и/или прокуратурата с оглед на откриване, разследване и преследване на терористи или други престъпници и проследяване на активите на терористите. Съгласуваност с други политики и цели на Съюза Предложението е съгласувано с предложението за Директива на Европейския парламент и на Съвета за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма и едновременно с това го допълва. С тези два нормативни акта се преследва общата цел за преразглеждане на съществуващата рамка на ЕС за борба с изпирането на пари и финансирането на тероризма, за да се увеличи ефективността ѝ, гарантирайки съответствието ѝ с международните стандарти. Предложението е съгласувано и с целите от Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС[5], в която са очертани най-неотложните проблеми пред сигурността на ЕС през идните години и са набелязани пет стратегически цели и конкретни действия за периода 2011—2014 г. за повишаване на сигурността в ЕС. Това включва въпросите във връзка с борбата с изпирането на пари, от една страна, и предотвратяването на тероризма, по-конкретно чрез усъвършенстване на рамката на ЕС, за да се увеличи прозрачността на информацията за действителния собственик на юридическите лица. По отношение на защитата на данните предложените разяснения във връзка с обработката на лични данни са в съответствие с подхода в последните предложения за защита на данните[6], които представи Комисията. Що се отнася до санкциите, в предложението са въведени минимални принципни правила за засилване на административните санкции и мерки, които отговарят на политиката на Комисията, представена в съобщението „По-строги наказателни разпоредби за сектора на финансовите услуги“[7]. 2. РЕЗУЛТАТИ ОТ КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО Консултация със заинтересованите страни През април 2012 г. Комисията прие доклад за прилагането на Директива 2005/60/ЕО и потърси мнението на всички заинтересовани страни[8]. В приложението към този доклад акцентът беше поставен по-конкретно върху презграничните електронни преводи, а именно новите две изисквания за включване на информация за получателя при електронни преводи и за предприемане на мерки по замразяване на авоари в съответствие с резолюциите на ООН. Комисията получи само 4 отговора, в които специално се обръща внимание на приложението към доклада. Отговорилите поискаха консултация на заинтересованите страни от всички държави и територии, засегнати от Регламента за паричните преводи, като подчертаха нуждата всяко едно допълнително изискване или задължение за доставчиците на платежни услуги да е пропорционално и ясно, за да е изпълнимо. Обстойните консултации със заинтересованите страни бяха осъществени в рамките на проучването, извършено от външни консултанти[9] от името на Европейската комисия, в което беше потърсено мнението на 108 заинтересовани страни чрез провеждане на телефонни интервюта и отговаряне на структуриран въпросник. Използване на експертни мнения През 2012 г. външни консултанти извършиха проучване от името на Комисията, за да се съберат данни за прилагането на Регламента за паричните преводи в държавите членки и срещаните проблеми при прилагането му[10]. По-конкретно в проучването се препоръчваха известен брой мерки, в това число: – въвеждане на задължението за доставчиците на платежни услуги да гарантират, че цялата информация за платеца и получателя се запазва заедно с електронните преводи; – определяне на информацията за получателя, която трябва да се проверява, и кой трябва да извършва тази проверка; – разглеждане на възможността за въвеждане на „опростен“ режим за презграничните електронни преводи на суми до 1000 EUR или по-малко, освен ако съществува съмнение за изпиране на пари или финансиране на тероризма; – допълнителни разяснения относно задълженията на доставчиците на платежни услуги за представяне на информация; – изрична забрана на изпълнението на електронни преводи, които не отговарят на необходимите изисквания (пълнота и точност на информацията); – задължение за доставчиците на платежни услуги на получателите да прилагат ефективни политики и процедури, основани на анализ на риска, за набелязване на необходимите последващи действия; – разглеждане на последиците за защитата на данните. Оценка на въздействието Настоящото предложение е придружено от оценка на въздействието, в която са набелязани основните проблеми в действащата законодателна рамка на ЕС за борба с изпирането на пари и финансирането на тероризма[11]: i) несъгласуваност с наскоро преразгледаните международни стандарти; ii) различно тълкуване на правилата в отделните държави членки и iii) слабости и пропуски по отношение на новите рискове, които представляват изпирането на пари и финансирането на тероризма. Вследствие на това ефективността на средствата за борба с изпирането на пари и финансирането на тероризма намалява, като това има отражение върху репутацията и икономически и финансови последици. В оценката на въздействието са разгледани следните три варианта: (1) основен вариант — Комисията не предприема никакви действия; (2) вариант с промени, които се свеждат до изменения в Регламента за паричните преводи, необходими за: i) привеждане на законодателните разпоредби в съответствие с преразгледаните международни стандарти или ii) осигуряване на достатъчна съгласуваност между националните норми, или iii) намиране на решения на най-важните слабости от гледна точка на новите опасности; както и (3) вариант с пълна хармонизация, при който се пристъпва към основни промени на политиката и допълнителни мерки за хармонизация, като се отчитат спецификите на ЕС. При анализа в оценката на въздействието се установи, че вторият вариант е най-балансиран, а именно привеждане на Регламента за паричните преводи в съответствие с преразгледаните международни стандарти, като едновременно с това се осигури достатъчна съгласуваност между националните норми и се гарантира гъвкавост при прилагането им. Освен това в оценката на въздействието се разгледа отражението, което ще имат законодателните предложения върху основните права. В съответствие с Хартата на основните права в предложенията са включени разпоредби за осигуряване на защитата на личните данни (член 8 от Хартата) във връзка със съхранението и предаването на лични данни. 3. ПРАВНИ ЕЛЕМЕНТИ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО Правно основание Член 114 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Субсидиарност и пропорционалност Налице е общ консенсус между всички заинтересовани страни (по-конкретно държавите членки и сектора на платежните услуги), че целите на предложението не могат да се постигнат в достатъчна степен от държавите членки, а биха могли да се реализират по-добре чрез действие на нивото на ЕС. Некоординирани самостоятелни мерки от страна на държавите членки в областта на презграничните парични преводи биха могли да имат сериозно отражение върху гладкото функциониране на платежните системи на равнището на ЕС, а оттам и да навредят на вътрешния пазар на финансови услуги (вж. съображение 2 от Регламента за паричните преводи). Чрез обхвата на действието си Съюзът ще гарантира еднакво транспониране в ЕС на новата Препоръка 16 на FATF и по-специално, че няма дискриминация между националните плащания в рамките на една държава членка и презграничните плащания между държавите членки. Предвид на гореизложеното предложението е в съответствие с принципа на субсидиарност. По отношение на принципа на пропорционалност, съгласно анализа от оценката на въздействието предложението транспонира преразгледаната Препоръка на FATF за електронните преводи, като се въвеждат минимални основни изисквания за осигуряване на проследимостта на паричните преводи, като не се надхвърля необходимото за реализиране на заложените в предложението цели. 4. ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА Настоящото предложение няма отражение върху бюджета на Съюза. 5. ДОПЪЛНИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ Подробни разяснения за предложението В съответствие с новата Препоръка 16 на FATF за електронните преводи и тълкувателните бележки към нея предложените промени са насочени към аспектите, по които все още съществуват пропуски по отношение на прозрачността. Целта е по-добра проследимост, като се въвеждат следните основни изисквания: – включване на информация за получателя; – относно обхвата на Регламента — уточняване, че към кредитните или дебитните карти, мобилните телефони или другите цифрови или информационни устройства се прилагат разпоредбите на Регламента, ако те се използват за парични преводи между граждани. Освен това се внася уточнението, че за парични преводи извън ЕС на суми под 1000 EUR се прилага облекчен режим за освобождаване от проверка на информацията за платеца и получателя (в противовес на възможните изключения от обхвата, определени в Регламент (ЕО) № 1781/2006); – относно задълженията на доставчиците на платежни услуги на получателя — въвеждане на изискването да проверяват идентичността на получателя (ако преди това не е проверена) за плащанията от лица извън ЕС и когато сумата надвишава 1000 EUR. Що се отнася до доставчиците на платежни услуги на получателя и междинните доставчици на платежни услуги, се въвежда задължение за създаване на процедури, основани на анализ на риска, за да се установяват случаите, когато трябва да се изпълни, откаже или временно отложи извършването на паричен превод, при който липсва изискваната информация, както и за да се набележат необходимите последващи действия; – относно защитата на данните — изискванията за съхраняване на информацията се привеждат в съответствие със стандартите на FATF съгласно новите разпоредби, предвидени в Директива [xxxx/yyyy]; – относно санкциите — увеличават се правомощията на компетентните органи за налагане на санкции и се въвежда изискване за координиране на действията при презгранични случаи. Нови са изискванията за публикуване на санкциите, които са наложени вследствие на нарушения, и за създаване на ефективни механизми, за да се насърчава уведомяването за нарушения на разпоредбите на настоящия регламент. Европейско икономическо пространство Предложеният акт е от значение за ЕИП и поради това обхватът му следва да включва Европейското икономическо пространство. 2013/0024 (COD) Предложение за РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА относно информацията, придружаваща паричните преводи (текст от значение за ЕИП) ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него, като взеха предвид предложението на Европейската комисия, след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти, като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет[12], като взеха предвид становището на Европейската централна банка[13], след консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните[14], в съответствие с обикновената законодателна процедура, като имат предвид, че: (1) Чрез паричните преводи потоците от „мръсни“ пари могат да навредят на стабилността и репутацията на финансовия сектор и да застрашат вътрешния пазар. Тероризмът разклаща самите основи на обществото ни. Надеждността, целостта и стабилността на системата за парични преводи и доверието във финансовата система като цяло могат да бъдат сериозно застрашени от опитите на престъпниците и съучастниците им да прикрият престъпния произход на парите или да преведат средства за терористични цели. (2) За да улеснят престъпните си дейности, лицата, които изпират пари, и тези, които финансират тероризма, биха могли да се опитат да използват свободата на движение на капитали в рамките на интегрираната финансова зона, освен ако се вземат определени координирани мерки на равнището на Съюза. По своя мащаб действието на Съюза следва да гарантира, че Препоръка 16 относно електронните преводи, изготвена от Специалната група за финансови действия (FATF) и приета през февруари 2012 г., е транспонирана по еднакъв начин в Съюза и по-специално, че няма дискриминация между националните плащания в рамките на една държава членка и презграничните плащания между държавите членки. Самостоятелните мерки от страна на държавите членки в областта на презграничните парични преводи биха могли да имат сериозно отражение върху гладкото функциониране на платежните системи на равнището на Съюза, а оттам и да навредят на вътрешния пазар в областта на финансовите услуги. (3) В преработената Стратегия на Съюза от 17 юли 2008 г. за борба с финансирането на тероризма[15] беше подчертано, че трябва да се продължат усилията, за да се предотвратява финансирането на тероризма и за да не могат лицата, заподозрени в терористична дейност, да използват финансовите си ресурси. Отбелязва се, че FATF непрекъснато се стреми да подобрява препоръките си и работи за общи насоки за прилагането им. В преработената Стратегия на Съюза се обръща внимание, че редовно се оценява прилагането на тези препоръки от всички членове на FATF и членовете на регионални органи от типа на FATF и че от тази гледна точка е важен общият подход в прилагането от страна на държавите членки. (4) За да се предотврати финансирането на тероризма, бяха предприети мерки за замразяване на средства и икономически ресурси на определени лица, групи и образувания, като мерките включват Регламент (ЕО) № 2580/2001 от 27 декември 2001 г. относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания[16], и Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета от 27 май 2002 г. за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с мрежата на Ал Кайда[17]. Със същата цел са предприети мерки, насочени към защита на финансовата система от използването на пари и икономически ресурси за терористични цели. Директива [xxxx/yyyy] на Европейския парламент и на Съвета за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма[18] съдържа известен брой такива мерки. Тези мерки обаче не предотвратяват напълно достъпа на терористи и други престъпници до платежните системи за прехвърляне на средствата им. (5) За да се засили последователният подход на международно ниво в областта на борбата с изпирането на пари и финансирането на тероризма, бъдещите мерки на Съюза следва да вземат предвид развитието в тази сфера, а именно международните стандарти за борба с изпирането на пари и с финансирането на тероризма и на разпространението на оръжия за масово унищожение, приети от FATF през 2012 г., и по-специално Препоръка 16 и преразгледаните тълкувателни бележки за прилагането ѝ. (6) Пълната проследимост на паричните преводи може да се окаже особено важно и ценно средство за предотвратяване, разследване и установяване на изпиране на пари или финансиране на тероризма. Поради това, за да се осигури предаването на информация по цялата платежна верига, е необходимо да се предвиди задължението за доставчиците на платежни услуги да следят за това дали паричните преводи са придружени от информация за платеца и получателя. (7) Разпоредбите на настоящия регламент не засягат нормите от националното законодателство за прилагане на Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни[19]. Например личните данни, събрани при прилагане на настоящия регламент, не следва да подлежат на по-нататъшна обработка по начин, който не отговаря на разпоредбите от Директива 95/46/ЕО. По-конкретно следва изрично да се забрани по-нататъшната обработка за търговски цели. Всички държави членки разглеждат борбата с изпирането на пари и финансирането на тероризма като съображение от значим обществен интерес. Ето защо при прилагане на настоящия регламент предаването на лични данни на трети държави, които не гарантират достатъчна степен на защита по смисъла на член 25 от Директива 95/46/ЕО, следва да се разрешава съгласно член 26, буква г) от същата директива. (8) Лицата, чиято дейност се ограничава до прехвърляне в електронен формат на информацията от документи на хартиен носител и които действат съгласно договор с доставчик на платежни услуги, не са включени в обхвата на настоящия регламент. Същото се отнася и за всяко физическо или юридическо лице, което предоставя на доставчици на платежни услуги само системи за уведомяване или други помощни системи за парични преводи или системи за клиринг и сетълмент. (9) Целесъобразно е да се изключат от обхвата на настоящия регламент паричните преводи, които представляват малък риск от изпиране на пари или финансиране на тероризма. Такива изключения следва да обхващат кредитни или дебитни карти, мобилни телефони или други цифрови или информационни устройства, теглене на пари от терминални устройства АТМ, плащане на данъци, глоби или други налози и парични преводи, при които платецът и получателят са доставчици на платежни услуги, които действат от свое име. Освен това, с оглед на специфичните характеристики на националните платежни системи държавите членки могат да изключат електронните плащания по сметки, при условие че във всеки един момент е възможно да се проследи паричният превод до платеца. Въпреки това не трябва да се изключват паричните преводи между граждани, когато се използва дебитна или кредитна карта, мобилен телефон или друго цифрово или информационно устройство, предлатено или заплатено след използването му. (10) За да не бъде засегната ефективността на платежните системи, изискванията за проверка на паричните преводи от сметки следва да са отделни от тези за проверка на паричните преводи, които не са извършени от сметки. За да се намери балансът между риска, който съществува при налагане на свръхстроги изисквания за идентификация, а именно това да доведе до увеличение на незаконните трансакции, и терористичната заплаха, която може да е налице при малки парични преводи, задължението за проверка на точността на информацията за платеца следва да се наложи само по отношение на отделни парични преводи, които надхвърлят 1000 EUR, ако се касае за парични преводи, които не са направени от сметка. По отношение на паричните преводи, извършени от сметка, не следва да се изисква от доставчиците на платежни услуги да проверяват информацията за платеца, придружаваща всеки паричен превод, когато са изпълнени задълженията по Директива [xxxx/yyyy]. (11) Предвид на законодателството на Съюза във връзка с плащанията, а именно Регламент (ЕО) № 924/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. относно презграничните плащания в рамките на Общността[20], Регламент (ЕС) № 260/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2012 г. за определяне на технически и бизнес изисквания за кредитни преводи и директни дебити в евро[21] и Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 г. относно платежните услуги във вътрешния пазар[22], е достатъчно да се представя опростена информация за платеца при парични преводи в Съюза. (12) За да могат органите на трети държави, отговарящи за борбата с изпирането на пари или финансирането на тероризма, да установяват източника на средствата, използвани за тези цели, паричните преводи от Съюза към лица извън него следва да съдържат пълната информация за платеца и получателя. На тези органи следва да се предоставя достъп до пълната информация за платеца само за целите на предотвратяване, разследване и установяване на изпиране на пари или финансиране на тероризма. (13) За да се изпращат по-евтино паричните преводи от един платец до няколко получатели под формата на поредица, съдържаща отделни преводи от Съюза за лица извън него, следва да бъде предвидена разпоредба, че тези отделни преводи съдържат само номера на сметката на платеца или уникалния му идентификатор на трансакцията, при условие че поредицата от парични преводи съдържа пълната информация за платеца и получателя. (14) За да се проверява дали изискваната информация за платеца и получателя придружава паричните преводи и за да се допринесе за установяване на съмнителните трансакции, доставчикът на платежни услуги на получателя и междинният доставчик на платежни услуги следва да разполагат с ефективни процедури за откриване на случаите на липсваща информация за платеца и получателя. (15) Поради потенциалната заплаха от финансиране на тероризма, която представляват преводите без информация за платеца и получателя, е целесъобразно да се предвиди доставчиците на платежни услуги да изискват тази информация. В съответствие с основания на анализ на риска подход, разработен от FATF, е уместно да се набележат сферите с по-висок и по-нисък риск, за да се установява по-добре опасността от евентуално изпиране на пари и финансиране на тероризма. Съответно доставчикът на платежни услуги на получателя и междинният доставчик на платежни услуги следва да създадат ефективни процедури, основани на анализ на риска, за да се установяват случаите, когато трябва да се изпълни, откаже или временно отложи извършването на паричен превод, при който липсва изискваната информация за платеца и получателя, както и за да се набележат необходимите последващи действия. Когато доставчикът на платежни услуги на платеца е установен извън територията на Съюза, следва да се извършва задълбочена комплексна проверка на клиента в съответствие с Директива [xxxx/yyyy] по отношение на трансграничните кореспондентски банкови отношения с такъв доставчик на платежни услуги. (16) Доставчикът на платежни услуги на получателя и междинният доставчик на платежни услуги следва да са особено внимателни при оценка на рисковете, когато разберат, че липсва информация за платеца и получателя или че тя е непълна, и следва да уведомяват компетентните органи за съмнителните трансакции в съответствие със задълженията за докладване, определени в Директива [xxxx/yyyy] и в националните мерки за прилагане. (17) Разпоредбите относно паричните преводи в случай на липсваща или непълна информация за платеца или получателя се прилагат, без да се засягат задълженията на доставчиците на платежни услуги и междинните доставчици на платежни услуги временно да отлагат и/или да отказват изпълнението на парични преводи, при които се нарушават разпоредбите на гражданското, административното или наказателното право. (18) До премахване на техническите ограничения, които могат да възпрепятстват междинните доставчици на платежни услуги да изпълнят задължението за предаване на цялата информация, която получават за платеца, тези доставчици следва да съхраняват информацията. Такива технически ограничения следва да се премахнат в момента на усъвършенстване на платежните системи. (19) Тъй като в наказателните разследвания е възможно съответната необходима информация или съответните лица да не бъдат установени в продължение на месеци или дори години след първоначалния паричен превод и за да се осигури достъп до основните доказателства при разследванията, е целесъобразно да се изисква от доставчиците на платежни услуги да съхраняват информация за платеца и получателя за целите на предотвратяване, разследване и установяване на изпиране на пари или финансиране на тероризма. Този срок следва да е ограничен. (20) За да се предприемат бързо действия в борбата срещу тероризма, доставчиците на платежни услуги следва да отговарят веднага на исканията за информация за платеца, които отправят органите, отговарящи за борбата с изпирането на пари или финансирането на тероризма в държавата членка, в която са установени. (21) Като се определя броят на дните, с които се разполага за отговор на искания за информация за платеца, се взема предвид броят на работните дни в държавата членка, където е установен доставчикът на платежни услуги на платеца. (22) За по-голямо съблюдаване на изискванията на настоящия регламент и с оглед на съобщението на Комисията от 9 декември 2010 г. „По-строги наказателни разпоредби за сектора на финансовите услуги“[23] следва да се дадат повече правомощия на компетентните органи да приемат надзорни мерки и да налагат санкции. Следва да се предвидят административни санкции и предвид на значението, което има борбата с изпирането на пари и финансирането на тероризма, държавите членки следва да определят санкции, които са ефективни, пропорционални и възпиращи. Държавите членки следва да уведомяват за тези санкции Комисията, Европейския надзорен орган (Европейския банков орган) (наричан по-нататък „ЕБО“), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган), за изменение на Решение № 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/78/ЕО на Комисията, както и Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) (наричан по-нататък „ЕОЗППО“), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), за изменение на Решение № 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/79/ЕО на Комисия, и Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (наричан по-нататък „ЕОЦКП“), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), за изменение на Решение № 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/77/ЕО на Комисията. (23) За да се осигурят еднакви условия за прилагане на членове ХХХ от настоящия регламент, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията[24]. (24) Редица държави и територии, които не са част от територията на Съюза, са в паричен съюз с държава членка, съставляват част от валутната зона на държава членка или са подписали парична конвенция със Съюза, представляван от държава членка, и техните доставчици на платежни услуги участват пряко или непряко в платежните и сетълмент системи на тази държава членка. За да се избегне прилагането на настоящия регламент към паричните преводи между съответните държави членки и тези държави или територии, което би имало значително отрицателно отражение върху икономиките на тези държави или територии, е целесъобразно да се предвиди възможността тези парични преводи да бъдат третирани като парични преводи в рамките на съответните държави членки. (25) С оглед на яснотата Регламент (ЕО) № 1781/2006 от 15 ноември 2006 г. относно информацията за платеца, придружаваща парични преводи, следва да се отмени предвид на измененията, които трябва да се внесат в него. (26) Тъй като целите на настоящия регламент не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки и могат поради обхвата или последиците на действието да се реализират по-добре на равнището на Съюза, той може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, установен в посочения член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели. (27) Настоящият регламент съблюдава основните права и принципите, заложени в Хартата на основните права на Европейския съюз, а именно правото на зачитане на личния и семейния живот (член 7), правото на защита на личните данни (член 8), правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес (член 47) и принципа ne bis in idem. (28) За да се гарантира гладкото въвеждане на новата рамка за борба с изпирането на пари и финансирането на тероризма, е целесъобразно датата на прилагане на настоящия регламент да съвпада с края на срока за транспониране на Директива [xxxx/yyyy], ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ: ГЛАВА I ПРЕДМЕТ, ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕ Член 1 Предмет С настоящия регламент се определят правилата относно информацията за платеца и получателя, която придружава паричните преводи, с оглед на предотвратяване, установяване и разследване на изпирането на пари и финансирането на тероризма. Член 2 Определения За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения: (1) „финансиране на тероризма“ е финансирането на тероризма съгласно определението в член 1, параграф 4 от Директива [xxxx/yyyy]; (2) „изпиране на пари“ са дейностите във връзка с изпирането на пари, посочени в член 1, параграф 2 или 3 от Директива [xxxx/yyyy]; (3) „платец“ е физическо или юридическо лице, което извършва паричен превод от своя сметка или дава нареждане за паричен превод; (4) „получател“ е физическо или юридическо лице, определено като краен получател на преведените пари; (5) „доставчик на платежни услуги“ е физическо или юридическо лице, което предоставя услуги по парични преводи в рамките на професионалната си дейност; (6) „междинен доставчик на платежни услуги“ е доставчик на платежни услуги, който не е нито този на платеца, нито този на получателя, и който получава и изпраща паричен превод от името на доставчика на платежни услуги на платеца или на получателя или от името на друг междинен доставчик на платежни услуги; (7) „паричен превод“ е всяка трансакция, извършена по електронен път от името на платец чрез доставчик на платежни услуги, за да може получателят да получи парите при доставчик на платежни услуги, независимо дали платецът и получателят са едно и също лице; (8) „поредица от парични преводи“ е група от няколко отделни парични превода, които са групирани за изпращане; (9) „уникален идентификатор на трансакцията“ е комбинация от букви или символи, която е определена от доставчика на платежни услуги в съответствие с протоколите на платежните и сетълмент системи или системите за уведомяване, използвани за паричния превод, и която дава възможност за проследяване на трансакцията до платеца и получателя; (10) „паричен превод между граждани“ е трансакция между две физически лица. Член 3 Обхват 1. Настоящият регламент се прилага за парични преводи във всякаква валута, които се изпращат или получават от доставчик на платежни услуги, установен в Съюза. 2. Настоящият регламент не се прилага за парични преводи, извършени чрез кредитна или дебитна карта, мобилен телефон или друго цифрово или информационно устройство, когато са изпълнени следните условия: а) картата или устройството се използва за заплащане на стоки и услуги; б) номерът на съответната карта или устройство придружава всички преводи в резултат на трансакцията. Настоящият регламент се прилага обаче, когато кредитната или дебитната карта, мобилният телефон или което и да е друго цифрово или информационно устройство се използва за извършване на парични преводи между граждани. 3. Настоящият регламент не се прилага към парични преводи: а) при които платецът тегли пари в брой от своята собствена сметка; б) когато средствата се превеждат на публични органи за плащане на данъци, глоби или други налози в държава членка; в) когато платецът и получателят са доставчици на платежни услуги, които действат от свое име. ГЛАВА II ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ДОСТАВЧИЦИТЕ НА ПЛАТЕЖНИ УСЛУГИ Раздел 1 Задължения на доставчика на платежни услуги на платеца Член 4 Информация, придружаваща паричните преводи 1. Доставчикът на платежни услуги на платеца гарантира, че паричният превод се придружава от следната информация за платеца: а) името на платеца; б) номерът на сметката на платеца, ако се използва сметка за извършване на паричния превод, а в противен случай — уникален идентификатор на трансакцията; в) адресът, националният идентификационен номер, клиентският идентификационен номер или датата и мястото на раждане на платеца. 2. Доставчикът на платежни услуги на платеца гарантира, че паричният превод се придружава от следната информация за получателя: а) името на получателя и б) номерът на сметката на получателя, ако се използва сметка за извършване на трансакцията, а в противен случай — уникален идентификатор на трансакцията. 3. Преди превеждане на средствата доставчикът на платежни услуги на платеца проверява точността на информацията по параграф 1 въз основа на документи, данни или информация, получени от надежден и независим източник. 4. Когато средствата се превеждат от сметка на платеца, проверката по параграф 3 се счита за извършена, ако: а) идентичността на платеца е проверена при откриване на сметката в съответствие с член 11 от Директива [xxxx/yyyy] и получената при тази проверка информация е съхранена съгласно член 39 от същата директива или б) член 12, параграф 5 от Директива [xxxx/yyyy] се прилага към платеца. 5. Чрез дерогация от параграф 3 обаче, когато се касае за парични преводи, които не са извършени от сметка, доставчикът на платежни услуги на платеца не проверява информацията по параграф 1, ако сумата не надхвърля 1000 EUR и ако не изглежда, че съответният паричен превод е свързан с други парични преводи, които заедно с него надвишават 1000 EUR. Член 5 Парични преводи в Съюза 1. Чрез дерогация от член 4, параграфи 1 и 2, когато доставчикът(доставчиците) на платежни услуги на платеца и доставчикът(доставчиците) на платежни услуги на получателя са установени в Съюза, в момента на извършване на паричния превод се предоставя само номерът на сметката на платеца или уникалният му идентификатор на трансакцията. 2. Независимо от параграф 1, при поискване от доставчика на платежни услуги на получателя или от междинния доставчик на платежни услуги, доставчикът на платежни услуги на платеца предоставя информацията за платеца или получателя съгласно член 4 в срок до три работни дни от получаване на искането. Член 6 Парични преводи за лица извън Съюза 1. При поредица от парични преводи от един платец, когато доставчиците на платежни услуги на получателите са установени извън Съюза, член 4, параграфи 1 и 2 не се прилага към отделните преводи, групирани в поредицата, при условие че тя съдържа информацията по посочения член и че отделните преводи съдържат номера на сметката на платеца или уникалния му идентификатор на трансакцията. 2. Чрез дерогация от член 4, параграфи 1 и 2, когато доставчикът на платежни услуги на получателя е установен извън Съюза, паричните преводи на суми до 1000 EUR включително се придружават само от: а) името на платеца; б) името на получателя; в) номера на сметката на платеца и получателя или уникалния идентификатор на трансакцията. Не е необходимо да се проверява точността на тази информация освен при съмнение за изпиране на пари или финансиране на тероризма. Раздел 2 Задължения на доставчика на платежни услуги на получателя Член 7 Установяване на липсваща информация за платеца и получателя 1. Доставчикът на платежни услуги на получателя проверява дали полетата, свързани с информацията за платеца и получателя в системата за уведомяване или платежната и сетълмент система, използвана за извършване на паричния превод, са били попълнени, като са използвани знаците или елементите, допустими съгласно правилата на системата. 2. Доставчикът на платежни услуги на получателя разполага с ефективни процедури, за да установява дали не липсва следната информация за платеца и получателя: а) за парични преводи, когато доставчикът на платежни услуги на платеца е установен в Съюза — информацията, изисквана по член 5; б) за парични преводи, когато доставчикът на платежни услуги на платеца е установен извън Съюза — информацията за платеца и получателя по член 4, параграфи 1 и 2 и ако е приложимо, информацията по член 14, както и в) за поредица от парични преводи, когато доставчикът на платежни услуги на платеца е установен извън Съюза — информацията по член 4, параграфи 1 и 2 във връзка с поредицата от парични преводи. 3. За парични преводи на суми над 1000 EUR, когато доставчикът на платежни услуги на платеца е установен извън Съюза, доставчикът на платежни услуги на получателя проверява идентичността на получателя, ако тя не е била вече проверена. 4. За парични преводи на суми, равни или по-малко от 1000 EUR, когато доставчикът на платежни услуги на платеца е установен извън Съюза, не е необходимо доставчикът на платежни услуги на получателя да проверява информацията за получателя освен при съмнение за изпиране на пари или финансиране на тероризма. Член 8 Парични преводи с липсваща или непълна информация за платеца и получателя 1. Доставчикът на платежни услуги на получателя създава ефективни процедури, основани на анализ на риска, за да се установяват случаите, когато трябва да се изпълни, откаже или временно отложи извършването на паричен превод, при който липсва изискваната информация за платеца и получателя, както и за да се набележат необходимите последващи действия. Ако доставчикът на платежни услуги на получателя разбере при получаване на паричен превод, че информацията за платеца и получателя по член 4, параграфи 1 и 2, член 5, параграф 1 и член 6 липсва или е непълна, той отказва извършването на превода или изисква пълната информация за платеца и получателя. 2. Когато доставчик на платежни услуги системно не предоставя изискваната информация за платеца, доставчикът на платежни услуги на получателя предприема мерки, които първоначално могат да включват предупреждения и определяне на срокове, преди да пристъпи към отказ на извършването на всички бъдещи парични преводи от този доставчик на платежни услуги или към вземане на решение за ограничаване или прекратяване на бизнес отношенията си с този доставчик на платежни услуги. Доставчикът на платежни услуги на получателя съобщава този факт на органите, отговарящи за борбата с изпирането на пари или финансирането на тероризма. Член 9 Оценка и уведомяване Доставчикът на платежни услуги на получателя взема предвид факта, че липсва информация за платеца и получателя или че тя е непълна, когато преценява дали паричният превод или която и да е свързана трансакция е съмнителна и дали за това трябва да се уведоми звеното за финансово разузнаване. Раздел 3 Задължения на междинните доставчици на платежни услуги Член 10 Съхраняване на информацията за платеца и получателя заедно с превода Междинните доставчици на платежни услуги предприемат необходимото, за да съхраняват заедно с превода и цялата информация, получена за платеца и получателя, която придружава паричен превод. Член 11 Установяване на липсваща информация за платеца и получателя 1. Междинният доставчик на платежни услуги проверява дали полетата, свързани с информацията за платеца и получателя в системата за уведомяване или платежната и сетълмент система, използвана за извършване на паричния превод, са били попълнени, като са използвани знаците или елементите, допустими съгласно правилата на системата. 2. Междинният доставчик на платежни услуги въвежда ефективни процедури, за да установява дали не липсва следната информация за платеца и получателя: (a) за парични преводи, когато доставчикът на платежни услуги на платеца е установен в Съюза — информацията, изисквана по член 5; (b) за парични преводи, когато доставчикът на платежни услуги на платеца е установен извън Съюза — информацията за платеца и получателя по член 4, параграфи 1 и 2 или, ако е приложимо, информацията по член 14, както и (c) за поредица от парични преводи, когато доставчикът на платежни услуги на платеца е установен извън Съюза — информацията по член 4, параграфи 1 и 2 във връзка с поредицата от парични преводи. Член 12 Парични преводи с липсваща или непълна информация за платеца и получателя 1. Междинният доставчик на платежни услуги създава ефективни процедури, основани на анализ на риска, за да се установяват случаите, когато трябва да се изпълни, откаже или временно отложи извършването на паричен превод, при който липсва изискваната информация за платеца и получателя, както и за да се набележат необходимите последващи действия. Ако при получаване на паричен превод междинният доставчик на платежни услуги разбере, че информацията за платеца и получателя по член 4, параграфи 1 и 2, член 5, параграф 1 и член 6 липсва или е непълна, той отказва извършването на превода или изисква пълната информация за платеца и получателя. 2. Когато доставчик на платежни услуги системно не предоставя изискваната информация за платеца, междинният доставчик на платежни услуги предприема мерки, които първоначално могат да включват предупреждения и определяне на срокове, преди да пристъпи към отказ на извършването на всички бъдещи парични преводи от този доставчик на платежни услуги или към вземане на решение за ограничаване или прекратяване на бизнес отношенията си с този доставчик на платежни услуги. Междинният доставчик на платежни услуги съобщава този факт на органите, отговарящи за борбата с изпирането на пари или финансирането на тероризма. Член 13 Оценка и уведомяване Междинният доставчик на платежни услуги взема предвид факта, че липсва информация за платеца и получателя или че тя е непълна, когато преценява дали паричният превод или която и да е свързана трансакция е съмнителна и дали за това трябва да се уведоми звеното за финансово разузнаване. Член 14 Технически ограничения 1. Настоящият член се прилага, когато доставчикът на платежни услуги на платеца е установен извън Съюза, а междинният доставчик на платежни услуги е разположен в Съюза. 2. Освен когато при получаване на паричния превод междинният доставчик на платежни услуги разбере, че изискваната съгласно настоящия регламент информация за платеца липсва или че е непълна, той може да използва, за да изпраща парични преводи до доставчика на платежни услуги на получателя, платежна система с технически ограничения, която не дава възможност паричният превод да е придружен от информацията за платеца. 3. Когато при получаване на паричния превод междинният доставчик на платежни услуги разбере, че изискваната съгласно настоящия регламент информация за платеца липсва или че е непълна, той използва платежна система с технически ограничения само ако може да уведоми доставчика на платежни услуги на получателя за това чрез системата за уведомяване или платежната система, която предвижда съобщаването на този факт, или чрез друга процедура, при условие че начинът за уведомяване е приет от двамата доставчици на платежни услуги или е договорен между тях. 4. Когато междинният доставчик на платежни услуги използва платежна система с технически ограничения, при поискване от доставчика на платежни услуги на получателя междинният доставчик на платежни услуги му предоставя цялата информация за платеца, която е получил, независимо от това дали е пълна, в срок до три работни дни от получаване на искането. ГЛАВА III СЪТРУДНИЧЕСТВО И СЪХРАНЯВАНЕ НА ИНФОРМАЦИЯ Член 15 Задължения за сътрудничество Доставчиците на платежни услуги отговарят изчерпателно и своевременно в съответствие с процедурните изисквания, определени в националното законодателство на държавата членка, в която са установени, на запитвания от органите, които отговарят за борбата с изпирането на пари или финансирането на тероризма на същата държава членка, във връзка с информацията, изисквана съгласно настоящия регламент. Член 16 Съхраняване на информация Доставчикът на платежни услуги на платеца и доставчикът на платежни услуги на получателя съхраняват информацията по членове 4, 5, 6 и 7 в продължение на пет години. В случаите по член 14, параграфи 2 и 3 междинният доставчик на платежни услуги трябва да съхранява цялата получена информация в продължение на пет години. След изтичане на този период личните данни трябва да се заличат, освен когато е предвидено друго от националното законодателство, което регламентира обстоятелствата, при които доставчиците на платежни услуги могат или са длъжни да продължават да съхраняват данните. Държавите членки могат да разрешат или да изискват продължаване на съхраняването само ако това е необходимо за предотвратяване, установяване или разследване на изпиране на пари и финансиране на тероризма. Максималният период за съхраняване не надвишава десет години след извършване на паричния превод. ГЛАВА IV САНКЦИИ И МОНИТОРИНГ Член 17 Санкции 1. Държавите членки установяват правилата за административни мерки и санкции при нарушения на разпоредбите на настоящия регламент и предприемат необходимото за прилагането им. Предвидените санкции трябва да са ефективни, пропорционални и възпиращи. 2. Държавите членки гарантират, че когато задълженията се прилагат към доставчици на платежни услуги, при извършване на нарушение санкциите могат да се налагат на членовете на управителния орган и всички други лица, които съгласно националното законодателство носят отговорност за нарушението. 3. До [24 месеца след влизането в сила на настоящия регламент] държавите членки уведомяват за правилата по параграф 1 Комисията и Съвместния комитет на ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП. Те съобщават своевременно на Комисията и Съвместния комитет на ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП всяко последващо изменение в тези правила. 4. На компетентните органи се предоставят всички правомощия за извършване на разследвания, които са им необходими за изпълнение на техните функции. За да упражняват правомощията си за налагане на санкции, компетентните органи си сътрудничат тясно, за да се гарантира, че съответните санкции или мерки постигат целта си, и съгласуват действията си при презгранични случаи. Член 18 Специални разпоредби 1. Настоящият член се прилага за следните нарушения: а) повторно невключване на изискваната информация за платеца и получателя в нарушение на членове 4, 5 и 6; б) сериозно неспазване от страна на доставчиците на платежни услуги на задълженията за съхраняване на информация съгласно член 16; в) неспазване от страна на доставчика на платежни услуги на задължението за създаване на ефективни стратегии и процедури, основани на анализ на риска, съгласно членове 8 и 12. 2. В случаите по параграф 1 административните мерки и санкциите, които могат да се налагат, включват най-малко: а) уведомяване на обществеността за идентичността на физическото или юридическото лице и естеството на нарушението; б) разпореждане, с което се изисква физическото или юридическото лице да преустанови деянието и да не го извършва повторно; в) ако се касае за доставчик на платежни услуги — отнемане на лиценза на доставчика; г) издаване на временна забрана срещу член на управителния орган на доставчика на платежни услуги или срещу всяко друго отговорно физическо лице за упражняване на функциите му в структурата на доставчика на платежни услуги; д) за юридически лица: административни парични санкции в размер до 10 % от общия годишен оборот на юридическото лице за предходната стопанска година; когато юридическото лице е дъщерно дружество на предприятие майка, за общ годишен оборот се приема общият годишен оборот съгласно консолидирания отчет на крайното предприятие майка за предходната стопанска година; е) за физически лица: административни парични санкции в размер до 5 000 000 EUR или в държавите членки, където еврото не е официална парична единица — равностойността в националната парична единица към датата на влизане в сила на настоящия регламент; ж) административни парични санкции в размер до удвоения размер на реализираната печалба или нереализираната загуба вследствие на нарушението, когато размерът им може да бъде определен. Член 19 Публикуване на санкциите Административните санкции и мерки, наложени в случаите по член 17 и член 18, параграф 1, се публикуват своевременно, в това число информацията за вида и естеството на нарушението и идентичността на лицата, които са отговорни за него, освен когато публикуването на тези данни би застрашило сериозно стабилността на финансовите пазари. В случай че публикуването би довело до непропорционална вреда за съответните субекти, компетентните органи публикуват санкциите, без да съобщават имената на нарушителите. Член 20 Прилагане на санкциите от компетентните органи При определяне на вида на административните санкции или мерки и размера на административните парични санкции компетентните органи вземат предвид съответните обстоятелства, като това включва: а) тежестта и продължителността на нарушението; б) степента на отговорност на физическото или юридическото лице нарушител; в) финансовите възможности на физическото или юридическото лице нарушител, определени според общия оборот на юридическото лице нарушител или годишния доход на физическото лице нарушител; г) размера на реализираната печалба или нереализираната загуба от физическото или юридическото лице нарушител, когато размерът им може да бъде определен; д) загубите, произтекли за трети лица в резултат на нарушението, доколкото могат да бъдат определени; е) степента на съдействие, което физическото или юридическото лице нарушител оказва на компетентния орган; ж) предишните нарушения на физическото или юридическото лице нарушител. Член 21 Уведомяване за нарушения 1. Държавите членки създават ефективни механизми, за да насърчават уведомяването на компетентните органи за нарушения на разпоредбите на настоящия регламент. 2. Механизмите по параграф 1 включват най-малко: а) специални процедури за приемане на сигнали за нарушения и предприемане на последващи действия; б) подходяща защита за лицата, които уведомяват за евентуални или действителни нарушения; в) в съответствие с принципите от Директива 95/46/ЕО защита на личните данни на лицата, които подават сигнал за нарушение, и на физическите лица, за които се предполага, че са отговорни за нарушението. 3. Доставчиците на платежни услуги създават подходящи процедури, за да могат служителите им да уведомяват за нарушения по специален вътрешен ред. Член 22 Мониторинг Държавите членки изискват от компетентните органи да осъществяват ефективен мониторинг и да предприемат необходимите мерки, за да осигурят спазването на изискванията по настоящия регламент. ГЛАВА V ИЗПЪЛНИТЕЛНИ ПЪЛНОМОЩИЯ Член 23 Процедура на комитет 1. Комисията се подпомага от Комитета за предотвратяване на изпирането на пари и финансирането на тероризма (наричан по-нататък „Комитетът“), който е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011. 2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011. ГЛАВА VI ДЕРОГАЦИИ Член 24 Споразумения с територии или държави, посочени в член 355 от Договора 1. Комисията може да разреши на държава членка да сключва споразумения с държави или територии, които не са част от територията на Съюза и които са посочени в член 355 от Договора, като споразуменията съдържат дерогации от настоящия регламент, за да могат да се третират паричните преводи между съответната държава или територия и дадената държава членка като парични преводи в рамките на тази държава членка. Тези споразумения могат да се разрешат само ако са изпълнени следните условия: а) съответната държава или територия е в паричен съюз с дадената държава членка, съставлява част от валутната зона на тази държава членка или е подписала парична конвенция със Съюза, представляван от държава членка; б) доставчиците на платежни услуги в съответната държава или територия участват пряко или непряко в платежните и сетълмент системи в същата държава членка, както и в) съответната държава или територия изисква от доставчиците на платежни услуги под нейна юрисдикция да прилагат същите правила като тези, установени с настоящия регламент. 2. Всяка държава членка, която иска да сключи споразумение по параграф 1, изпраща искане до Комисията и ѝ предоставя цялата необходима информация. След като Комисията получи искането на държава членка, паричните преводи между тази държава членка и съответната държава или територия временно се третират като парични преводи в рамките на тази държава членка, докато се вземе решение в съответствие с процедурата по настоящия член. Ако Комисията прецени, че не разполага с цялата необходима информация, тя се свързва със съответната държава членка в двумесечен срок от получаване на искането и уточнява необходимата допълнителна информация. Когато Комисията разполага с цялата информация, която счита за необходима за оценка на искането, тя уведомява съответно отправилата искането държава членка в едномесечен срок и изпраща искането до останалите държави членки. 3. В тримесечен срок от уведомлението по параграф 2, четвърта алинея Комисията взема решение в съответствие с процедурата по член 23, параграф 2 дали да разреши на съответната държава членка да сключи споразумението по параграф 1 от настоящия член. Във всеки случай решението по първа алинея се приема в срок до 18 месеца, след като Комисията е получила искането. ГЛАВА VII ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ Член 25 Отмяна Регламент (ЕО) № 1781/2006 се отменя. Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложението. Член 26 Влизане в сила Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз. Той се прилага от [съвпада с датата за транспониране на Директива xxxx/yyyy]. Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки. Съставено в Страсбург на година. За Европейския парламент За Съвета Председател Председател ПРИЛОЖЕНИЕ Таблица на съответствието, посочена в член 25 Регламент (ЕО) № 1781/2006 || Настоящ регламент Член 1 || Член 1 Член 2 || Член 2 Член 3 || Член 3 Член 4 || Член 4, параграф 1 Член 5 || Член 4 Член 6 || Член 5 Член 7 || Член 7 Член 8 || Член 7 Член 9 || Член 8 Член 10 || Член 9 Член 11 || Член 16 Член 12 || Член 10 || Член 11 || Член 12 || Член 13 Член 13 || Член 14 Член 14 || Член 15 Член 15 || Членове 17—22 Член 16 || Член 23 Член 17 || Член 24 Член 18 || - Член 19 || - || Член 25 Член 20 || Член 26 [1] ОВ L 345, 8.12.2006 г., стр. 1. [2] FATF е международен орган, създаден на срещата на върха на Г-7 в Париж през 1989 г., който изготвя международните стандарти в борбата с изпирането на пари и финансирането на тероризма. [3] ОВ L 309, 25.11.2005 г., стр. 15. [4] ОВ L 214, 4.8.2006 г., стр. 29. [5] COM(2010)673 окончателен. [6] COM (2012)10 окончателен и COM (2012)11 окончателен. [7] COM(2010)716 окончателен. [8] Докладът на Комисията, отговорите на заинтересованите страни и обобщение на коментарите могат да бъдат намерени на следния сайт: http://ec.europa.eu/internal_market/company/financial-crime/index_en.htm. [9] Справка с проучването може да се направи на следния сайт: http://ec.europa.eu/internal_market/company/financial-crime/index_en.htm. [10] Пак там. [11] Справка с оценката на въздействието може да се направи на следния сайт: http://ec.europa.eu/internal_market/company/financial-crime/index_en.htm. [12] ОВ С […], […] г., стр. […]. [13] ОВ С […], […] г., стр. […]. [14] ОВ С […], […] г., стр. […]. [15] http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/08/st11/st11778-re01.en08.pdf. [16] ОВ L 344, 28.12.2001 г., стр. 70. [17] ОВ L 139, 29.5.2002 г., стр. 9. [18] OВ L […], […] г., стр. […]. [19] ОВ L 281, 23.11.1995 г., стр. 31. [20] ОВ L 266, 9.10.2009 г., стр. 11. [21] ОВ L 94, 30.3.2012 г., стр. 22. [22] ОВ L 319, 5.12.2007 г., стр. 1. [23] COM(2010)716 окончателен. [24] ОВ L 55, 28.2.2011 г., стр. 13.