1.ВЪВЕДЕНИЕ

Социалният диалог е от първостепенно значение за европейския социален модел. Една от главните цели на ЕС е условията на живот и труд да се подобрят. За да се постигне това, е необходимо да се провеждат социален диалог и колективно договаряне. Те допринасят за по-висока производителност, като същевременно гарантират социална справедливост, качествена работна среда и демокрация на работното място. За да се изгради силна социална Европа, са необходими силни социални партньори. Ето защо социалният диалог е един от основните принципи, залегнали в Европейския стълб на социалните права.

Силните социални партньори са от съществено значение за ефективното и балансирано управление на промените. Изменението на климата, цифровизацията и демографските тенденции бързо променят света, включително сферата на труда. COVID-19 ускори някои от тези промени. Социалният диалог е от ключово значение за справянето с промените в сферата на труда по балансиран начин. В целия ЕС социалният диалог беше в основата на разработването и прилагането на политики за ограничаване на въздействието на пандемията. На равнище сектори и предприятия социалните партньори бързо създадоха нови протоколи за здравословни и безопасни условия на труд или проведоха обучения. На национално равнище те подкрепиха органите при финансовото подпомагане на работниците и предприятията. Социалните партньори също така играят ключова роля в справянето с широкообхватните последици от руската военна агресия срещу Украйна, като улесняват интеграцията на пазара на труда на разселените лица от Украйна, както и на други бежанци и мигранти, и намират устойчиви решения за коригиране на заплатите и колективните трудови договори в отговор на кризата, свързана с разходите за живот, и високите равнища на инфлацията.

Участието на социалните партньори подобрява изготвянето на политики и законотворчеството. Социалните партньори имат ненадминати знания и опит в областта на заетостта и социалното положение „на място“. Благодарение на техния принос може да бъде постигнат правилният баланс между интересите на работниците и работодателите и да бъдат подобрени приемливостта и ефективността на политиките и законодателството. Социалните партньори имат уникална роля в сравнение с другите заинтересовани страни. Съгласно Договора (член 154 от ДФЕС) Комисията е длъжна да се консултира със социалните партньори по предложения в областта на социалната политика (т.е. попадащи в приложното поле на член 153 от ДФЕС), за да се даде възможност на социалните партньори да договарят споразумения, ако желаят това. Споразуменията на социалните партньори могат да се прилагат посредством правото на ЕС (член 155 от ДФЕС). Във всички ключови моменти от цикъла редовно се организират структурирани диалози на равнище ЕС със социалните партньори в контекста на европейския семестър за координация на икономическите политики и политиките в областта на заетостта.

ЕС насърчава ролята на социалните партньори и настоятелно призовава за по-добър социален диалог. Насърчаването на социалния диалог е обща цел на ЕС и неговите държави членки, като се взема предвид многообразието на националните системи и се зачита автономността на социалните партньори. Необходимо е да се направи повече както на национално равнище, така и на равнище ЕС, за да се увеличи обхватът на колективното договаряне и да се изгради капацитет, да се насърчи участието и да се запази автономността на социалните партньори. В Плана за действие на Европейския стълб на социалните права от март 2021 г. Комисията обяви, че след консултации със социалните партньори ще представи инициатива в подкрепа на социалния диалог на национално равнище и на равнище ЕС. Призив за по-силен социален диалог на всички нива беше отправен и на най-високо политическо равнище чрез Социалния ангажимент от Порто, подписан от португалското председателство на Съвета на ЕС, Европейския парламент, Европейската комисия, социалните партньори и Социалната платформа. Инициативата за социален диалог, спомената и в съобщението на Комисията от юни 2022 г. „Конференция за бъдещето на Европа — Претворяване на визията в конкретни действия“, допринася значително за последващите действия във връзка с конференцията.

В настоящото съобщение на Комисията се определят редица конкретни мерки за допълнително укрепване на социалния диалог в ЕС. То е придружено от предложение за препоръка на Съвета относно начините за укрепване на националния социален диалог и колективното договаряне. Комисията подготви настоящата инициатива с активното участие на социалните партньори и след провеждането на обмен на мнения с Европейския парламент, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите.

2.НАЦИОНАЛЕН СОЦИАЛЕН ДИАЛОГ

Механизмите и процесите на социалния диалог се различават в отделните държави членки: във връзка с колективните трудови правоотношения — ролята на колективното договаряне при определянето на условията на труд, капацитета и членството на организациите, формалните структури за участие на социалните партньори в изготвянето и прилагането на политиките, както и тяхното политическо значение. Системите за колективно договаряне на държавите членки се различават и по своята степен на централизация или децентрализация.

Повечето държави членки разполагат с една или повече официални национални структури за социален диалог, в които представители на работодателите, синдикалните организации и правителството могат да обсъждат общи икономически и социални въпроси. Ролята и правомощията на тези органи се различават значително, но те обикновено имат консултативна роля по проекти на законодателни актове и политики, особено в областите, свързани със заетостта, и понякога могат да предоставят форум за договаряне на споразумения. Много държави членки имат и тристранни органи, които се занимават с конкретни въпроси, като социалната сигурност, заетостта, обучението и здравето и безопасността на работното място. Продуктивният тристранен социален диалог с участието на публичните органи зависи от силния двустранен социален диалог.

Променящата се сфера на труда поставя социалния диалог пред изпитание. Докато членството в организации на работодателите (дял на работодателите, които са членове на организации на работодателите) остава относително стабилно, участието в синдикалните организации намаля (средно) във всички държави членки. Изместването на икономическата дейност от производството към услугите от частния сектор и променящата се сфера на труда затрудняват профсъюзите и организациите на работодателите да привлекат нови членове. Много лица, работещи в повечето от новите форми на заетост, включително нарастващият брой самостоятелно заети лица, нямат представителство. Същото се отнася и за работниците на срочен трудов договор, които стават все повече, но за които е по-малко вероятно да сформират синдикални организации. Гъвкавостта по отношение на времето и мястото на работа затруднява представителите на работниците да организират тази фрагментирана работна сила. През последните години организациите на социалните партньори предприеха инициативи за привличане на нови членове или за предоставяне на по-силен глас на някои недостатъчно представени групи (а именно младите хора и работниците през платформи) чрез целенасочени стратегии и усилия за набиране на членове и чрез създаване на конкретни структури в рамките на организациите. Що се отнася до равенството между половете, делът на жените в синдикалните организации варира значително в рамките на ЕС, като се наблюдава обща тенденция за увеличаване на броя на жените, членуващи в синдикални организации, въпреки намаляването на броя на членуващите в синдикални организации като цяло. Жените продължават да бъдат недостатъчно представени на ръководни длъжности.

Делът на работниците, обхванати от колективни трудови договори, е намалял значително през последните 30 години. Той е спаднал от около 66 % средно за ЕС през 2000 г. на около 56 % през 2019 г., с особено голям спад в Централна и Източна Европа (графика 1). Във всички държави членки се наблюдава цялостно преминаване към децентрализация на договарянето, насочено към равнището на предприятията. Според Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) колективното договаряне е с голям обхват (над 50 %) само в държавите с поне някаква форма на секторно договаряне. В държавите, в които договарянето се извършва предимно на равнище предприятие, колективното договаряне обикновено е с малък обхват. Координацията сред секторите и звената за договаряне, както и равнището на координация са особено важни измерения на колективното договаряне.

Степента и качеството на участието на социалните партньори в изготвянето на политиките се различават значително в отделните държави членки. Въпреки че качеството на участието на социалните партньори в повечето държави членки остава стабилно през последните няколко години, тяхното навременно и значимо участие варира значително в отделните държави. Част от причините за това са различните институционални структури, процедури и практики . По-специално качеството и ефективността на социалния диалог в държавите членки се оценяват от Комитета по заетостта в неговия годишен преглед на социалния диалог. В последните заключения, одобрени от Съвета през юни 2022 г., се подчертава, наред с другото, че е важно да се отделя достатъчно време за консултации по време на целия процес на създаване на политики, да се осигуряват адекватни институционални рамки и да се разглеждат въпросите, свързани с изграждането на капацитет и намаляващия обхват на колективното договаряне . Европейският парламент също така подчерта, че силните системи за колективно договаряне повишават устойчивостта на държавите членки по време на икономическа криза и че държавите членки следва да предприемат мерки за насърчаване на високата степен на участие в профсъюзите и за обръщане на тенденцията за намаляване на обхвата на колективното договаряне.

Графика 1: Обхват на колективното договаряне в ЕС, 2000—2019 г.

Брой на наетите лица, обхванати от колективен трудов договор, разделен на общия брой получаващи заплата лица (в %, 2000 и 2019 г.).

Забележка: 1) Последните налични данни са от: 2019 г. (AT, BE, CZ, HU, IT, LT, NL, PL, PT), 2018 г. (BG, DE, DK, ES, FR, LU, LV, SE), 2017 г. (EL, FI, IE, SI, RO), 2016 г. (CY, MT), 2015 г. (SK) и 2014 г. (HR). 2) Покритието за Италия е коригирано на 100 %, което отразява факта, че основните заплати, определени в колективните трудови договори, се използват от трудовите съдилища като референтна стойност във връзка с прилагането на конституционния принцип за съразмерно и достатъчно възнаграждение. Равнището от 100 % на обхвата на колективното договаряне в Румъния и Гърция през 2000 г. се обяснява със съществуването на механизми за разширяване на обхвата на колективните трудови договори така, че да включва всички дружества, докато спадът се дължи главно на премахването на тези механизми за разширяване и на други промени, водещи до децентрализация на колективното договаряне.

Източник: За 2000 г. или най-близката до нея — база данни на ICTWSS, версия 6.1, Университет на Амстердам. Variable AdjCov (# 111). За най-актуалните налични данни — база данни на ОИСР/AIAS (2021 г.)

ЕС разполага с редица инструменти, насочени към укрепване на националния социален диалог. Съгласно Директивата за минималната работна заплата от държавите членки се изисква да предприемат действия, за да помогнат на социалните партньори да развият капацитета си за участие в колективно договаряне относно определянето на заплатите, и да насърчават конструктивни, съдържателни и информирани преговори за заплатите. Също така съгласно директивата държавите членки, в които колективното договаряне не обхваща поне 80 % от работниците, са длъжни да въведат благоприятстваща рамка за колективно договаряне и план за действие за неговото насърчаване. Настоящите технологични промени и нарастващата автоматизация бързо налагат преструктуриране в цялата икономика. В този контекст рамката на ЕС от 2013 г. за качество за преструктуриране помага на дружествата да предвиждат промените и да смекчат последиците от преструктурирането върху заетостта и социалната сфера. Цялостна рамка от директиви относно информирането и консултирането на работниците както на национално, така и на транснационално равнище също определя правила за защита на правата на работниците на равнището на предприятията, по-специално по време на преструктуриране. Европейският парламент обмисля резолюция с препоръки към Комисията относно преразглеждането на Директивата за европейските работнически съвети. Съгласно директивите на ЕС за обществените поръчки държавите членки са длъжни да зачитат правото на организиране и колективно договаряне съгласно Конвенция № 87 на МОТ относно синдикалната свобода и закрила на правото на синдикално организиране и Конвенция № 98 на МОТ за правото на организиране и на колективно договаряне.