[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 28.1.2009

COM(2009) 27 окончателен

Предложение за

РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

за установяване на позиция, която да бъде приета от името на Европейската общност по отношение на предложенията за изменение на приложения A, Б и В към Стокхолмската конвенция на четвъртото заседание на Конференцията на страните на 4—8 май 2009 година

(представено от Комисията)

СТОКХОЛМСКА КОНВЕНЦИЯ ЗА УСТОЙЧИВИТЕ ОРГАНИЧНИ ЗАМЪРСИТЕЛИ

Стокхолмската конвенция за устойчивите органични замърсители (УOЗ)[1] беше приета през май 2001 г. след приключването на тригодишните преговори, проведени в рамките на Програмата на ООН за опазване на околната среда (UNEP). Европейската общност и нейните държави-членки[2] са страни по Конвенцията[3] и разпоредбите на Конвенцията са приложени в законодателството на ЕС с Регламент (EО) № 850/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно устойчивите органични замърсители и за изменение на Директива 79/117/ЕИО[4].

Главната цел на Стокхолмската конвенция е опазването на здравето на хората и околната среда от устойчивите органични замърсители. Специално се посочва превантивният подход, залегнал в принцип 15 от Декларацията от Рио де Жанейро по околната среда и развитието от 1992 г. Този принцип е приложен в член 8, където се установяват правилата за включване на допълнителни химични вещества и препарати в приложенията към Конвенцията.

Деветте целево произвеждани химични вещества или препарати, които са включени понастоящем в приложение A към Стокхолмската конвенция (алдрин, хлордан, диелдрин, ендрин, хептахлор, хексахлорбензол, мирекс, токсафен и полихлорирани бифенили (PCB)) са предмет на забрана за производство и употреба, освен когато има генерични или специфични изключения. В допълнение производството и употребата на ДДТ — пестицид, който все още се използва в много развиващи се страни като биоциден продукт за контрол на носителите/разпространителите на малария и други болести — строго се ограничава, както е посочено в приложение Б към Стокхолмската конвенция. Накрая три вещества (полихлорирани дибензо-р-диоксини и дибензофурани (РСDD/РСDF), хексахлорбензол (НСВ) и полихлорирани бифенили (PCB)), които могат да се образуват и отделят неволно, са включени в приложение В.

Добавяне на нови вещества УОЗ в приложенията към Конвенцията

Съгласно член 8 от Конвенцията страните могат да представят предложения пред Секретариата за включване на определено химично вещество или препарат в приложения А, Б и/или В. Секретариатът проверява дали предложението съдържа необходимата информация. Ако предложението съдържа определената информация, то се изпраща до Комитета за преглед на устойчивите органични замърсители. Комитетът проучва предложението, като взема предвид цялата предоставена информация. Ако Комитетът реши, че критериите са спазени, той разглежда предложението и изготвя проект на профила на риска.

Ако заключението от този преглед е, че в резултат на широкото си разпространение в околната среда химичното вещество или препарат би могло да доведе до значителни нежелателни въздействия върху здравето на хората и/или върху околната среда, налагащи глобални действия, тогава предложението се приема и се изготвя оценка на управлението на риска, която включва анализ на възможните мерки за контрол. Въз основа на нея, Комитетът препоръчва дали Конференцията на страните да разгледа химичното вещество или препарат за включване в приложения А, Б и/или В, или не. Окончателното решение се взема от Конференцията на страните.

От влизането в сила на Конвенцията са предложени общо дванадесет нови вещества. Eвропейската общност и нейните държави-членки предложиха седем от тях (хлордекон, хексабромбифенил, перфлуорирани октил сулфонати (PFOS), окта-бромдифенил етер (окта-BDE), пентахлорбензол, хлорирани парафини с къса верига (SCCP) и ендосулфан), Норвегия — два (пента-бромдифенил етер (пента-BDE) и хексабромциклододекан (HBCDD)), а Мексико — три (линдан, aлфа-хексахлорциклохексан (α-HCH) и бета-хексахлорциклохексан (β-HCH)). Комитетът все още не е приключил работата си по отношение на ендосулфана и SCCP. Очаква се тези две вещества да бъдат готови едва за петата Конференция на страните, предвидена за 2011 г. HBCDD беше предложен на 19 юни 2008 г., но не беше обсъден официално от Комитета поради закъснялото представяне на досието, затова той ще бъде готов най-рано за шестата Конференция на страните, ако отговаря на изложените в Конвенцията критерии.

Предстоящата Конференция на страните е първата, на която ще се обсъждат и вземат решения относно изменения на приложенията.

Правила за изменение на приложения А, Б и/или В

Съгласно член 22 от Конвенцията, приложения А, Б и/или В се изменят с решение на Конференцията на страните и влизат в сила след една година от датата на съобщението на депозитаря за приемането на измененията в приложения А, Б и/или В, освен за страните, които са избрали правото на отказ от прилагане на изменението на приложението.

Веществата и общностното законодателство

Европейското законодателство в областта на химичните вещества и препарати беше съществено реформирано с приемането на Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH)[5]. Макар че с REACH все още не е регламентирано нито едно от веществата, които са включени в дневния ред на четвъртото заседание на Конференцията на страните, няколко вещества са обхванати от ограничения, наложени с Директива 76/769/EИО на Съвета[6], които ще бъдат включени в приложение XVII към REACH, считано от 1 юни 2009 г. Новите вещества, които ще бъдат предложени за включване в Конвенцията, в много случаи са сред веществата в списъка с кандидат-вещества на Европейската агенция по химикалите (EАХ), изготвен съгласно член 59, параграф 1 от REACH.

Всички вещества, които ще бъдат включени в приложения A, Б и/или В към Стокхолмската конвенция[7], ще трябва да бъдат включени в регламента на ЕС относно УОЗ, за да се гарантира, че прилагането от страна на ЕС съответства на поетите от него международни ангажименти. Освен че ограничават някои вещества, международните правни актове съдържат и изисквания за докладване, които също са включени в регламента. Затова, с цел да се осъществява управляем надзор на това как Общността изпълнява международните си ангажименти и да се осигури последователност при изготвянето на доклади, ще бъде целесъобразно да се включат всички вещества в съответните приложения към регламента, дори и в случаите, когато те вече са частично или изцяло ограничени от други правни инструменти на Общността.

Препоръки на Комитета за преглед на устойчивите органични замърсители

На 29 октомври 2008 г. изпълнителният директор уведоми страните по Конвенцията, че на третото и четвъртото си заседание Комитетът е решил да препоръча включването на девет химични вещества или препарати в приложения A, Б и/или В към Конвенцията и да представи тази своя препоръка за разглеждане от Конференцията на страните на заседанието на 4—8 май 2009 г. съгласно член 8, параграф 9 от Конвенцията.

Хлордекон и хексабромбифенил

На третото заседание на Комитета за преглед на устойчивите органични замърсители (19—23 ноември 2007 г.) беше взето решение да се препоръча включването на хлордекон и хексабромбифенил в приложение A към Конвенцията.

Двете вещества вече са включени в приложения I и/или II към протокола на ИКЕ на ООН за УОЗ без изключения и следователно са напълно забранени за производство и употреба в EС след влизането в сила на регламента относно УОЗ, приет на 29 април 2004 г.

В периода на оценката на двете вещества от Комитета, секретариатът на Стокхолмската конвенция изпрати на страните и наблюдателите няколко искания за определяне на оставащите употреби и/или производства. Изпратената от страните и наблюдателите информация показа, че тези две вещества не са останали в употреба и/или производство. Затова има достатъчно основания да се смята, че всички страни следва да могат да приемат включването на веществата в приложение A (Елиминиране) без изключения.

α-HCH, β-HCH и γ-HCH (линдан)

На третото си заседание Комитетът за преглед на устойчивите органични замърсители реши да препоръча включването на линдан (γ-HCH) в приложение A, а на четвъртото си заседание (13—17 октомври 2008 г.) Комитетът препоръча включването на α-HCH и β-HCH в същото приложение.

В регламента относно УОЗ съединенията HCH са обхванати само в едно вписване (а именно HCH, включително линдан) и два CAS № (608-73-1 и 58-89-9). Линдан (CAS RN: 58-89-9) е общоприетото наименование на γ-изомера на HCH. Техническият НСН (CAS RN: 608-73-1) е смес от изомери, съдържаща главно пет форми на HCH. Петте основни изомера се съдържат в сместа в следните съотношения: α-HCH (53 %—70 %), β-HCH (3 %—14 %), γ-HCH (11 %—18 %), δ-HCH (6 %—10 %) и ε-HCH (3 %—5 %). γ-изомера е единственият, който проявява силни инсектицидни свойства.

След широка употреба в целия свят в продължение на почти четиридесет години, техническият HCH постепенно беше заменен с линдан. Не са докладвани данни за значителни употреби на технически HCH в международен мащаб след 2000 г.

По отношение на линдана, регламентът относно УОЗ даваше на държавите-членки правото на дерогации за HCH (включително линдан) до 1 септември 2006 г. за професионално оздравяване и промишлено обработване на дървен строителен материал, дървени греди и трупи и за вътрешни промишлени и жилищни приложения. Втора група дерогации, чиито срок изтече на 31 декември 2007 г., разрешаваше технически НСН за употреба като междинно вещество в химическите производства и продукти, при които най-малко 99 % от изомера на НСН са линдан, за употреба само като инсектициди за локално приложение в общественото здравеопазване и ветеринарната медицина. Днес и линданът, и техническият HCH са напълно забранени на територията на EС.

Все пак някои страни понастоящем произвеждат и използват линдан като инсектицид за локално приложение в общественото здравеопазване (краста, въшки). Има достатъчно основания да се смята, че всички страни следва да могат да приемат включването на линдан в приложение A (Елиминиране), но с изключение за целите на общественото здравеопазване.

α-HCH и β-HCH сa междинни химични продукти при производството на линдан. Производството на линдан доведе до огромно количество остатъци на HCH, които трябва да бъдат обезвредени или управлявани по друг начин. При липсата на точни данни, приблизителните оценки сочат между 1,9 и 4,8 милиона тона остатъци на НСН на базата на общото производство на линдан в света. Основният проблем по отношение на α-HCH и β-HCH ще бъде управлението на складираните количества от тях. Тяхното включване в приложение A следва да бъде прието от всички страни, но с изключение за употребите им като междинни продукти при производството на линдан.

Промишлен пентабромдифенил етер и промишлен октабромдифенил етер

На третото си заседание Комитетът за преглед на устойчивите органични замърсители реши да препоръча в приложение A към Конвенцията да бъде включен 2,2',4,4'-тетраBDE (BDE-47, CAS № 40088-47-9) и 2,2',4,4',5-пентаBDE (BDE-99, CAS № 32534-81-9), както и други тетра- и пента-BDE, съдържащи се в промишления пентаBDE.

На следващото заседание Комитетът реши да препоръча в приложение A към Конвенцията да бъде включен 2,2',4,4',5,5'-хексаBDE (BDE-153, CAS № 68631-49-2), 2,2',4,4',5,6'-хексаBDE (BDE-154, CAS № 207122-15-4), 2,2',3,3',4,5',6-хептаBDE (BDE-175, CAS № 446255-22-7) и 2,2',3,4,4',5',6-хептаBDE (BDE-183 CAS № 207122-16-5), както и други хекса- и хепта-BDE, съдържащи се в промишления oктаBDE.

Тези вещества се използват като забавители на горенето, но употребата им в ЕС е ограничена от 2003 г.[8]. Ограничението на EС обхваща всички сродни съединения на на пентаBDE и октаBDE и следователно е по-широко по обхват, отколкото ако е насочено само към конкретните промишлени форми на двете вещества. Комитетът за преглед на устойчивите органични замърсители стигна до заключението, че има вероятност всички полиBDE с четири или пет бромни атома (за промишления пента-BDE) и всички полибромирани дифенил етери с шест или седем бромни атома (за промишления окта-BDE), присъстващи в промишления пентаBDE и oктаBDE, да доведат до значителни неблагоприятни ефекти върху здравето на човека и околната среда поради характеристиките на съставките им и в резултат на широкото разпространение в околната среда. Затова Комитетът препоръча всички тези сродни съединения да бъдат включени в приложение A към Конвенцията.

Законодателството на Европейската общност не е еднакво с предложените правила на международно равнище, но оценката на Комисията е, че на практика включването на полибромдифенил етерите с четири до седем бромни атома в приложение I към регламента относно УОЗ няма да промени вече въведените ограничения. Съществуващите ограничения обаче се отнасят само до пускането на пазара и следователно не ограничават производството на тези вещества, което може да се извършва с оглед на износа им извън EС. Включването на полибромдифенил етерите с четири до седем бромни атома в приложение А към Конвенцията без изключение означава, че производството в световен мащаб трябва да бъде прекратено, тъй като другите страни не трябва да внасят полиBDE от EС. Следователно забраната на износа от EС е необходимост с цел изпълнение на международните задължения, но тя ще има въздействие de jure върху евентуалните производители от EС, тъй като не би имало страни, за които да се изнася, освен за държавите, които не са страни по Конвенцията[9].

В периода на оценката на тези вещества от Комитета, секретариатът на Стокхолмската конвенция изпрати на страните и наблюдателите няколко искания за идентифициране на оставащите употреби и/или производства. Изпратената от страните и наблюдателите информация показа, че тези две вещества не са останали в употреба и/или производство. В допълнение няма изпратени данни до Комитета, че все още се произвежда каквато и да е техническа смес, която би могла да съдържа полиBDE с четири до седем бромни атома в количества над незначителните. Затова има достатъчно основания да се смята, че всички страни следва да могат да приемат включването на веществата в приложение A (Елиминиране) без изключение, както е предложено от Комитета.

Следва да се отбележи, че управлението на изделия, съдържащи полиBDE (например електрическо и електронно оборудване), след превръщането им в отпадъци вероятно ще бъде проблем за някои развиващи се държави участнички, тъй като отпадъците ще трябва да се обработват в съответствие с член 6, буква г) от Конвенцията. Вследствие на това може да са необходими преходни правила и/или финансова и техническа подкрепа.

Перфлуорооктансулфонова киселина (PFOS, CAS № 1763-23-1), нейните соли и перфлуорооктан сулфонил флуорид (PFOSF, CAS № 307-35-7) ()

На третото си заседание Комитетът за преглед на устойчивите органични замърсители реши да препоръча в приложение A или Б към Конвенцията да бъдат включени PFOS (CAS № 1763-23-1), нейните соли и PFOSF (CAS № 307-35-7) и да бъдат определени съответните мерки за контрол.

PFOS и нейните съединения се очаква да бъдат веществата, които ще са предмет на най-много спорове за Конференцията на страните по Конвенцията, тъй като все още има значително производство и употреба на веществата в световен мащаб. Очаква се някои развиващи се страни да поискат финансова и техническа помощ, за да могат да се справят със замяната на PFOS съединенията с по-безопасни алтернативи.

С включването на PFOSF, който се използва като нормален междинен продукт при производството на PFOS вещества, определението на Комитета се стреми да ограничи производството на това междинно вещество, като по този начин изключи производството на всякакви PFOS вещества.

След 2006 г.[10] PFOS и нейните съединения са ограничени в EС по отношение на употребата и пускането на веществото на пазара. Директивата на EС определя PFOS веществата като „C8F17SO2X (X = OH, метална сол (O-M+), халид, амид и други деривати, включително полимери)“, което означава всички възможни PFOS вещества, произвеждани чрез междинно вещество PFOSF или чрез всяко друго междинно вещество. Законодателите признаха, че за някои употреби все още няма налични алтернативи, затова бяха разрешени специфични изключения, някои от които без ограничение във времето. Задължение на Комисията е да следи за наличието на по-безопасни алтернативни вещества и да предлага мерки за намаляване на установените рискове, когато има такива алтернативи. Обхватът на определението на EС в някои отношения е малко по-широк от предложеното от Комитета определение, което трябва да се има предвид при преговорите.

Затова има достатъчно основания да се смята, че някои страни ще приемат само включването на PFOS и нейните съединения в приложение Б, и то с редица изключения.

Пентахлорбензол

На четвъртото си заседание Комитетът за преглед на устойчивите органични замърсители реши да препоръча в приложения A и В към Конвенцията да бъде включен пентахлорбензол (PeCB).

Не е известно да има производство или употреба на PeCB, но той е едно от приоритетните опасни вещества съгласно рамковата директива за водите (2000/60/EC)[11]. На равнище на Общността веществото не е обект на ограничения по отношение на пускането на пазара или употребата му. В периода на оценката на PeCB от Комитета секретариатът на Стокхолмската конвенция изпрати на страните и наблюдателите няколко искания за идентифициране на оставащите употреби и/или производство. Изпратената от страните и наблюдателите информация показа, че PeCB не е останал в употреба и/или производство. Затова има достатъчно основания да се смята, че всички страни следва да могат да приемат включването на PeCB в приложение A без изключение.

PeCB може да възникне и като нецелеви страничен продукт от дифузни източници, като примеси в продуктите, например разтворители, пестициди и препарати за предпазване на дървесина; горене на варели; открити огнища; случайни пожари и опожаряване на гори за селскостопански цели. Комитетът стигна до заключението, че по-голямата част от мерките за намаляване на изпусканията на PCDD/F, посочени в съдържащите се в Конвенцията насоки за най-добрите налични техники/най-добрите практики за опазване на околната среда по отношение на инсталации за изгаряне и други термични процеси, биха довели до значително намаление на изпусканията на PeCB. Независимо от това Комитетът препоръча включването на PeCB в приложение В. Неволните емисии на PCDD/F вече са регламентирани в EС[12]. Поради възможната допълнителна административна тежест за страните вследствие на включването на PeCB в приложение В и поради евентуалната ниска добавена стойност от това включване, някои страни биха могли да се противопоставят на включването на веществата в приложение В.

Заключение

С оглед на изложеното по-горе, на четвъртото заседание на Конференцията на страните по Стокхолмската конвенция на 4—8 май 2009 г. Общността следва да подкрепи приемането на измененията на приложения A, Б и/или В към споменатата Конвенция, както е предложено в решението на Съвета.

Предложение за

РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

за установяване на позиция, която да бъде приета от името на Европейската общност по отношение на предложенията за изменение на приложения A, Б и В към Стокхолмската конвенция на четвъртото заседание на Конференцията на страните на 4—8 май 2009 година

СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 във връзка с член 300, параграф 2, втора алинея от него,

като взе предвид предложението на Комисията[13],

като има предвид, че:

1. Стимулирането на мерки на международно равнище за решаване на глобални екологични проблеми е една от целите на политиката на Общността за околната среда в съответствие с член 174 от Договора.

2. На 16 ноември 2004 г. Общността ратифицира Стокхолмската конвенция за устойчивите органични замърсители (наричана по-долу „Конвенцията“) въз основа на Решение 2006/507/EО на Съвета от 14 октомври 2004 г. за сключване от името на Европейската общност на Стокхолмската конвенция за устойчивите органични замърсители[14].

3. Общността е приложила в общностното законодателство задълженията от Конвенцията посредством Регламент (EО) № 850/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно устойчивите органични замърсители и за изменение на Директива 79/117/ЕИО[15] (наричан по-долу „регламент относно УОЗ“).

4. Общността отдава голямо значение на необходимостта Конвенцията постепенно да разшири своите приложения A, Б и/или В с нови, отговарящи на критериите за УОЗ вещества, като се отчита принципът на превантивния подход, с оглед да бъде изпълнена целта на Конвенцията и ангажимента, поет от всички правителства на срещата на върха през 2002 г. в Йоханесбург, за свеждане до минимум на неблагоприятните въздействия на химичните вещества и препарати до 2020 г.

5. Съгласно член 22 от Конвенцията измененията на приложения А, Б и В към Конвенцията се приемат с решение на Конференцията на страните и влизат в сила след една година от датата на съобщението на депозитаря за приемането на изменението, освен за страните, които са избрали правото на отказ.

6. След получаването на предложения за включване на вещества от Европейската общност и нейните държави-членки[16], Норвегия[17] и Мексико[18], създаденият съгласно Конвенцията Комитет за преглед на устойчивите органични замърсители приключи работата си по отношение на девет предложени вещества, за които беше установено, че отговарят на критериите на Конвенцията. Очаква се предстоящата Конференция на страните по Конвенцията да вземе решение относно включването на тези вещества в приложенията към Конвенцията.

7. Всичките девет вещества вече са предмет на законодателството на Общността, като пет от тях (алфа-хексахлорциклохексан, бета-хексахлорциклохексан, хлордекон, хексабромбифенил и линдан) подлежат на пълна забрана за производство и употреба поради това, че са включени в част Б от приложение I към регламента относно УОЗ, тъй като са изброени в приложение I и/или II към протокола за УОЗ.

8. Пускането на пазара и употребата на PFOS[19], пентабромдифенил етер и октабромдифенил етер[20] са ограничени в Общността посредством измененията на Директива 76/769[21]. Пентахлорбензолът е приоритетно опасно вещество съгласно рамковата директива за водите (2000/60/EО)[22].

9. Измененията на приложения A, Б и/или В към Конвенцията чрез включването на деветте нови вещества ще наложат изменение на регламента относно УОЗ. Съгласно член 14, параграф 1 от регламента, всеки път, когато се включват вещества в Конвенцията, приложенията към регламента се изменят в съответствие с обичайните процедури на комитета, установени в членове 5 и 7 от Решение 1999/468/EО, при спазване на разпоредбите на член 8 от същото.

10. На четвъртата Конференция на страните по Стокхолмската конвенция Общността и държавите-членки следва тясно да си сътрудничат, за да се гарантира, че всички изменения на приложенията са съвместими със законодателството и/или политиките на Общността,

РЕШИ:

Член единствен

На четвъртото заседание на Конференцията на страните по Стокхолмската конвенция за УОЗ Комисията представя следната позиция на Общността по отношение на предложенията за включване на вещества в приложения A, Б и/или В към споменатата Конвенция:

(1) Да бъдат включени в приложение A към Конвенцията без изключения за производство и употреба:

- 2,2',4,4'-тетрабромдифенил етер (BDE-47, CAS № 40088-47-9) и 2,2',4,4',5-тетрабромдифенил етер (BDE-99, CAS № 32534-81-9) и други тетра- и пентабромдифенил етери, съдържащи се в промишления пентабромдифенил етер

- 2,2',4,4',5,5'-хексабромдифенил етер (BDE-153, CAS № 68631-49-2), 2,2',4,4',5,6'-хексабромдифенил етер (BDE-154, CAS № 207122-15-4), 2,2',3,3',4,5',6-хептабромдифенил етер (BDE-175, CAS № 446255-22-7) и 2,2',3,4,4',5',6-хептабромдифенил етер (BDE-183 CAS № 207122-16-5) и други хекса- и хептабромдифенил етери, съдържащи се в промишления октабромдифенил етер

- Хлордекон

- Хексабромбифенил

- Алфа-хексахлорциклохексан

- Бета-хексахлорциклохексан

- Линдан

(2) Да бъдат включени в приложение A към Конвенцията и да бъдат определени съответните мерки за контрол на следните химични вещества или препарати:

- Перфлуорооктансулфонова киселина (PFOS, CAS № 1763-23-1), нейните соли и перфлуорооктан сулфонил флуорид (PFOSF, CAS № 307-35-7) със следните изключения за употреба:

- фоторезисти или противоотражателни покрития за фотолитографски процеси;

- фотографски покрития, нанасяни върху филми, хартия или печатни форми;

- вещества, потискащи образуването на мъгла при недекоративно твърдо хромиране (VI), и овлажнители, употребявани в контролирани системи за нанасяне на галванични покрития;

- хидравлични флуиди за въздухоплаването;

- пожарогасителната пяна, пусната на пазара преди забраната, може да се използва до две години след влизането в сила на решението съгласно Конвенцията.

(3) Да бъде включен в приложения A и В към Конвенцията без изключения за производство и употреба:

- Пентахлорбензол

Съставено в Брюксел на […] година.

За Съвета

Председател

[1] http://www.pops.int/documents/convtext/convtext_en.pdf

[2] Все още не е ратифицирана от три държави-членки на EС (Ирландия, Италия и Малта).

[3] ОВ L 209, 31.7.2006 г., стр. 1.

[4] ОВ L 158, 30.4.2004 г., стр. 7.

[5] ОВ L 136, 25.5.2007 г., стр. 3.

[6] ОВ L 262, 27.9.1976 г., стр. 201.

[7] Същото се отнася до веществата, добавени в приложения I, II и/или III към протокола на ИКЕ на ООН за УОЗ.

[8] ОВ L 177, 6.7.2002 г., стр. 21; Директива 2003/11/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 февруари 2003 г. за изменение за двадесет и четвърти път на Директива 76/769/ЕИО на Съвета относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати (пентабромодифенил етер, октабромодифенил етер).

[9] Към 1 декември 2008 г. са регистрирани 162 страни.

[10] ОВ L 372, 27.12.2006 г., стр. 32; и Директива 2006/122/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. за изменение за 30-и път Директива 76/769/ЕИО на Съвета за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати (перфлуорооктан сулфонат).

[11] OВ L 327, 22.12.2000 г., стр. 1; Директива 2000/60/EО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 г. за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите.

[12] ОВ L 332, 28.12.2000 г., стр. 91; Директива 2000/76/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 декември 2000 г. относно изгарянето на отпадъците.

[13] ОВ C […], […] г., стр. […].

[14] ОВ L 209, 31.7.2006 г., стр. 1.

[15] ОВ L 158, 30.4.2004 г., стр. 7.

[16] Хлордекон, хексабромбифенил, предложени на 5 май 2005 г., вж.

http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/Chlordecone/Chlordecone_Letter.pdf. PFOS, предложени на 14 юни 2005 г., вж.

http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/PFOS/PFOS_Letter.pdf. Октабромдифенил етер, пентахлорбензол (и ХПКВ (SCCP), които не са в дневния ред на четвъртото заседание на Конференцията на страните), предложени на 29 юни 2006 г., вж.

http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/OctaBDE/OctaBDE_Letter.pdf

[17] Пентабромдифенил етер, предложен на 28 януари 2005 г., вж.

http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/PentaBDE/PentaBDE_Letter.pdf

[18] Линдан, предложен на 29 юни 2005 г., вж.

http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/Lindane/Lindane_Letter_e.pdf

Алфа- и бета-хексахлорциклохексан, предложен на 25 юли 2006 г., вж.

http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/AlphaHCH/AlphaHCH_Letter_e.PDF

[19] ОВ L 372, 27.12.2006 г., стр. 32; и Директива 2006/122/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. за изменение за 30-и път Директива 76/769/ЕИО на Съвета за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати (перфлуорооктан сулфонат).

[20] ОВ L 177, 6.7.2002 г., стр. 21; Директива 2003/11/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 февруари 2003 г. за изменение за двадесет и четвърти път на Директива 76/769/ЕИО на Съвета относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати (пентабромодифенил етер, октабромодифенил етер).

[21] ОВ L 262, 27.9.1976 г., стр. 201; Директива на Съвета от 27 юли 1976 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати.

[22] OВ L 327, 22.12.2000 г., стр. 1; Директива 2000/60/EО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 г. за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите.