[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел,19.12.2006 г.

COM(2006) 830 окончателен

2006/0267 (CNS)

.

Предложение за

РЕГЛАМЕНТ НА СЪВЕТА

относно марката на Общността

(Кодифицирана версия)

(представенo от Комисията)

ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

1. В контекста на Европа на гражданите Комисията отдава голямо значение на опростяването и яснотата на общностното право с оглед по-голямата му разбираемост и достъпност за гражданина, на когото по този начин осигурява широки възможности да упражнява предоставените му специфични права.

Тази цел не може да бъде постигната, докато съществуват множество разпоредби, които след като са били изменяни неколкократно и често съществено, продължават да се намират отчасти в първоначалния акт, отчасти в последващите го изменящи актове. Необходимо е проучване и сравнение на голям брой актове, за да се установи кои са действащите разпоредби.

Поради това кодификацията на разпоредби, претърпели чести изменения, е от съществено значение за яснотата и прозрачността на общностното право.

2. Ето защо, на 1 април 1987 г., Комисията реши[1] да инструктира своите служби да извършват кодификация на всички законодателни актове най-късно след десетото им изменение, като подчерта, че това е минимално изискване и че в интерес на яснотата и разбираемостта на общностното законодателство службите следва да положат усилия да кодифицират текстовете, за които са отговорни, в още по-кратки срокове.

3. Заключенията на Председателството на Европейския съвет в Единбург от декември 1992 г. потвърдиха това[2], като в тях беше подчертано значението на кодификацията, която осигурява правна сигурност по отношение на правото, приложимо към даден момент по даден въпрос.

Кодификацията трябва да се извършва при стриктно спазване на обичайния общностен законодателен процес.

Предвид невъзможността за въвеждане на изменения по същество в актовете, предмет на кодификация , Европейският парламент, Съветът и Комисията решиха с междуинституционално споразумение от 20 декември 1994 г., че може да се прилага ускорена процедура за бързо приемане на кодифицираните актове.

4. Целта на настоящото предложение е да се извърши кодификация на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността[3]. Новият регламент ще замести различните актове, които са инкорпорирани в него[4]; той запазва напълно съдържанието на кодифицираните актове и се ограничава до тяхното обединяване, като внася единствено формални изменения , необходими за самото кодифициране.

5. Настоящото предложение за кодификация беше изработено на основата на предварителна консолидация на текста, на всички официални езици, на Регламент (ЕО) № 40/94 и изменящите го актове, с помощта на информационна система от Службата за официални публикации на Европейските общности. При промяна на номерацията на членовете съответствието между старата и новата номерация е посочено в таблица на съответствието, която се съдържа в приложение II към кодифицирания регламент.

ê 40/94 (адаптиран)

2006/0267(CNS)

Предложение за

РЕГЛАМЕНТ НА СЪВЕТА

относно марката на Общността

(Текст от значение за ЕИП)

СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член Ö 308 Õ от него,

като взе предвид предложението на Комисията,

като взе предвид становището на Европейския парламент[5],

като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет[6],

като има предвид, че:

ê

1. Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността[7] е бил неколкократно и съществено изменян[8]. С оглед постигане на яснота и рационалност посоченият регламент следва да бъде кодифициран.

ê 40/94 мотив 1

2. Желателно е да се насърчи хармоничното развитие на икономическите дейности в Общността и едно продължително и балансирано разрастване, посредством завършването и доброто функциониране на вътрешен пазар, предлагащ условия, подобни на тези, които съществуват на национален пазар. За да се създаде пазар от този тип и да се засили неговото единство, трябва не само да се премахнат пречките пред свободното движение на стоки и пред свободното предоставяне на услуги, но и да се установи един режим, гарантиращ, че няма нарушение на конкуренцията, а също така трябва да бъдат създадени правни условия, които дават възможност на предприятията да приспособят отведнъж дейностите си по производството и разпространението на стоки или предоставяне на услуги в цялата Общност. За тази цел марките, даващи възможност на техните продукти или техните услуги да бъдат идентифицирани по един и същи начин в цялата Общност между правните инструменти, с които предприятията би трябвало да разполагат за тези цели, без да се съобразяват с границите, са особено подходящи.

ê 40/94 мотив 2 (адаптиран)

3. За да се Ö преследват Õ посочените по-горе цели на Общността, Ö изглежда необходимо да се предвидят Õ правила на Общността за марките, предоставящи на предприятията правото да придобиват, по реда на една процедурна система, марки, които се ползват с еднаква защита и произвеждат своя ефект на цялата територия на Общността. Така обявеният принцип на единният характер на марката на Общността, се прилага, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.

ê 40/94 мотив 3 (адаптиран)

4. Със сближаване на националните законодателства не могат да се преодолеят пречките на териториалната приложимост на правата, които законодателствата на държавите-членки предоставят на собствениците на марка. За да се даде възможност на предприятията да упражняват безпрепятствено стопанска дейност на целия Ö вътрешен Õ пазар, Ö са необходими Õ марки, регулирани от единно законодателство на Общността, пряко приложимо във всички държави-членки.

ê 40/94 мотив 4 (адаптиран)

5. След като Договорът не е предвидил специални правомощия за действие за създаването на такъв правен инструмент, следва да бъде приложен член Ö 308 Õ от Договора.

ê 40/94 мотив 5

6. Законодателството на Общността по отношение на марките все пак не заменя законодателството на държавите-членки относно марките. Всъщност не се оказва оправдано предприятията да бъдат задължавани да подават заявка за регистрация на техни марки като марки на Общността. Националните марки продължават да бъдат необходими за предприятията, които не желаят защита на техните марки на ниво Общност.

ê 40/94 мотив 6

7. Правото върху марка в Общността не може да бъде придобито освен чрез регистрация, и че регистрацията се отказва именно ако марката няма отличителни белези, ако тя е незаконна или ако е в противоречие с по-ранни права.

ê 40/94 мотив 7 (адаптиран)

8. Защитата, предоставена от марка на Общността, чиято цел е именно да гарантира марката като наименование за произход, Ö трябва да Õ е абсолютна в случай на идентичност между марката и знака и между стоките или услугите. Защитата Ö трябва да Õ се прилага също в случаи на сходство между марката и знака и между стоките или услугите. Следва да се даде тълкуване във връзка с вероятността от объркване. Вероятността от объркване, чиято оценка зависи от многобройни фактори и по-специално от признаването на марката на пазара, от асоциацията която може да бъде направена с използвания или регистриран знак, от степента на сходство между марката и знака и между посочените стоки или услуги, Ö трябва да Õ представлява специфично условие за такава защита.

ê 40/94 мотив 8

9. От принципа за свободно движение на стоките следва, че притежателят на марка на Общността не трябва да може да забранява използването й от трети лица във връзка със стоки, които са били пуснати в обращение в Общността с тази марка, от него самия или с неговото съгласие, освен ако притежателят има законни основания да се противопостави на по-нататъшното търгуване на стоките.

ê 40/94 мотив 9

10. Не е оправдано да се защитават марки на Общността и срещу тях, всяка марка, която е регистрирана преди тях, освен когато марките са действително използвани.

ê 40/94 мотив 10

11. Марката на Общността следва да бъда разглеждана като обект на собственост, която съществува независимо от предприятията, чиито стоки или услуги тя обозначава. Съответно тя трябва да може да бъде прехвърляна, освен при наличие на по-голяма необходимост от предотвратяване на въвеждане на обществеността в заблуждение в резултат на прехвърлянето. Тя трябва, освен това, да може да бъде давана в залог на трети лица или да бъде обект на лицензия.

ê 40/94 мотив 11 (адаптиран)

12. Необходими са административни мерки на ниво Общност, във връзка с всяка марка, за прилагане на Закона за марката, създаден с настоящия регламент. Поради това е необходимо, като се запазва съществуващата структура на институциите на Общността и равновесието на властите, да се Ö предвиди Õ Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), независима в техническо отношение и притежаваща достатъчна правна, административна и финансова автономност. За тази цел, е необходимо и подходящо Ö гореспоменатата Служба Õ да бъде орган на Общността, който притежава правосубектност и упражнява изпълнителните правомощия, които са му предоставени от настоящия регламент, в рамките на законодателството на Общността и без да засягат правомощията упражнявани от институциите на Общността.

ê 40/94 мотив 12

13. Необходимо е да се гарантира, че страните, които са засегнати от решенията, взети от службата, са защитени от закона, който е пригоден към специалния характер на правото относно марките. За тази цел, е изготвена разпоредба, решенията на проверителите и на различните отдели на службата подлежат на обжалване. Когато отделът, чието решение е оспорено не промени решението си, той го препраща на апелативния състав на службата, който взема решение; като има предвид, че решенията на апелативните състави също подлежат на обжалване пред Съда на Европейските общности, който е компетентен както да отмени, така и да измени оспореното решение.

ê 40/94 мотив 13 (адаптиран)

14. Съгласно Ö член 225, параграф 1, алинея първа от Договора ЕО Õ Първоинстанционния съд на Европейските общности Ö е компетентен да гледа Õ като първа инстанция по-специално що се отнася до жалбите Ö посочени Õ, Ö в Õ член Ö 230 Õ от Договора ЕО, Ö с изключение на възложените на съдебен състав и тези, които в статута са изрично запазени за Съда на ЕО Õ като има предвид, че следователно правомощията, предоставени от настоящия регламент на Съда за отмяна и изменение на решенията на Апелативни съдилища се изпълняват, на първа инстанция, от Първоинстанционния съд.

ê 40/94 мотив 14

15. За да се подобри защитата на марките на Общността държавите-членки следва да посочат, като изхождат от техните национални системи, възможно най-ограничен брой национални първоинстанционни и второинстанционни съдилища, компетентни относно нарушението и валидността на марката на Общността.

ê 40/94 мотив 15 (адаптиран)

16. Необходимо е решенията относно валидността и нарушението на марките на Общността трябва да имат действие и да се прилагат в цялата Общност като това е единствения начин да се избегнат противоречащи си решения на съдилищата и на службата и засягане на единния характер на марките на Общността. [За всички съдебни искове относно марките на Общността, се Ö следва да се прилагат Õ Ö разпоредбите на регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 г.Õ за подсъдността Ö , признаването Õ и изпълнението на съдебните решения по граждански и търговски дела Ö [9] Õ , освен ако настоящият регламент дерогира от това правило.]

ê 40/94 мотив 16 (адаптиран)

17. Следва да се избегнат противоречиви съдебни решения относно действия, които включват същите действия и същите страни и които са издадени за едни и същи факти въз основа на дадена марка на Общността и на паралелни национални марки. За тази цел, когато са заведени искове в една и съща държава-членка, средствата за постигане на тази цел трябва да се потърсят в националните процесуални норми, които не са накърнени от настоящия регламент, докато когато исковете са заведени в различни държави-членки, разпоредбите изготвени по правилата относно висящо дело на един и същи правен спор пред две различни равни по степен съдилища и за взаимната зависимост на исковете на цитирания по-горе Ö регламент (ЕО) № 44/2001 Õ, се оказват подходящи.

ê 40/94 мотив 17

18. С цел да гарантира пълната автономност и независимостта на службата, се смята за необходимо на нея да й бъде предоставен самостоятелен бюджет, в който приходите включват главно постъпленията от таксите, дължими от ползвателите на системата. Въпреки това бюджетната процедура на Общността продължава да се прилага когато става въпрос за евентуални субсидии в тежест на бюджета на Европейските общности. Освен това, одита на сметките следва да се извършва от Сметната палата.

ê 40/94 мотив 18 (адаптиран)

19. Ö Уместно е да се приемат Õ мерки Ö необходими Õ за прилагането на Ö настоящия Õ регламент, по-специално, що се отнася до приемането и изменението на Ö регламента Õ за таксите и регламента за прилагане Ö , в съответствие с решение на Съвета от 28 юни 1999 година за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията[10] Õ ,

ê 40/94

ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:

ДЯЛ I

ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ

Член 1

Марка на Общността

1. Марка за стоки или услуги, регистрирана в съответствие с условията, които се съдържат в настоящия регламент се нарича по-долу „марка на Общността“.

2. Марката на Общността има единен характер. Тя има едни и същи последици в цялата Общност: тя може да бъде регистрирана, прехвърляна, да бъде предмет на решение за отказ, на решение за лишаване от права на притежател или за заличаване, а нейното използване може да бъде забранено само за цялата Общност. Настоящият принцип се прилага, освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент.

Член 2

Служба

С настоящото се създава Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), наричано по-долу „Служба“.

Член 3

Правомощия

За целите на прилагането на настоящия регламент, предприятията и дружествата както и другите юридически органи се считат за юридически лица, които, според законодателството, което се прилага по отношение на тях, имат право, от свое собствено име, да бъдат носители на права и на задължения от всякакъв характер, да сключват договори или да извършват други правни действия или да предават на съд или да бъдат съдени.

ДЯЛ II

ПРАВО ОТНОСНО МАРКИТЕ

РАЗДЕЛ 1

ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА МАРКА НА ОБЩНОСТТА. ПОЛУЧАВАНЕ НА МАРКА НА ОБЩНОСТТА

Член 4

Знаци, които могат да съставляват една марка на Общността

Марката на Общността може да се състои от всички знаци, които могат да бъдат изобразени по графичен начин, по-специално думите, включително и имената на хора, рисунките, буквите, цифрите, формата на изделието или начина, по който е представено, при условие че такива знаци могат да отличат продуктите или услугите на едно предприятие от тези на други предприятия.

ê 422/2004 член 1, т. 1

Член 5

Лица, които могат да бъдат притежатели на марки на Общността

Всяко физическо или юридическо лице, включително органите, създадени съгласно публичното право, може да бъде притежател на марка на Общността.

ê 40/94

Член 6

Начини за придобиване на марка на Общността

Марка на Общността се получава чрез регистрация.

Член 7

Абсолютни основания за отказ

1. Отказва се регистрацията на:

а) знаците, които не отговарят на изискванията на член 4;

б) марките, които са лишени от отличителни белези;

в) марките, които се състоят предимно от знаци или от означения, които могат да служат, в търговията, за да се означи вида, качеството, количеството, предназначението, стойността, географския произход или момента на производство на стоките или на предоставянето на услуга, или други техни характерни особености;

г) марките, които се състоят предимно от знаци или означения станали обичайни в ежедневния език или в почтените и трайни търговски практики;

д) знаците, които се състоят главно от:

ê 40/94 (адаптиран)

i) формата, която е резултат от естеството на самите стоки;

ii) формата на стоката, необходима за получаването на технически резултат;

iii) от формата, която дава съществена стойност на стоките;

е) марките, които противоречат на обществения ред и на приетите принципи на морала;

ж) марките, които са от такова естество, че да заблудят обществеността, например по отношение на естеството, качеството или географския произход на стоките или на услугата;

з) марките, които поради липса на разрешение от компетентните органи, трябва да бъдат отказани въз основа на член 6б от Парижката конвенция Ö за защита на индустриалната собственост, наречерна по-долу „Парижката конвенция” Õ ;

и) марките, които съдържат отличителни знаци, емблеми или гербове различни от тези посочени в член 6в от Парижката конвенция и представляващи особен обществен интерес, освен ако регистрацията им е била разрешена от компетентния орган;

ê 3288/94 член 1, т. 3

й) марките за вина, които включват или които са съставени от географски указания, предназначени да идентифицират вината или за спиртни напитки ( eau-de-vie ), които включват или които са съставени от географски указания, предназначени да идентифицират спиртните напитки ( eau-de-vie ), когато тези вина или тези спиртни напитки ( eau-de-vie ) нямат този произход;

ê 422/2004 член 1, т. 2 (адаптиран)

к) марки, които съдържат или се състоят от наименование за произход или географско указание, регистрирани в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2081/92 Ö на Съвета[11] Õ , тогава когато те съответстват на една от ситуациите, обхванати от член 13 от упоменатия регламент, и относно същия вид продукт, при условие че заявката за регистрация на марката е била подадена след датата на подаването в Комисията на заявката за регистрация на наименованието за произход или на географското указание.

ê 40/94 (адаптиран)

2. Параграф 1 се прилага, независимо, че мотивите за отказ съществуват само в една част на Общността.

3. Параграф 1, букви б), в) и г) не се прилага ако марката е станала отличителна за стоките или услугите, за които се иска регистрацията в резултат на използването й.

Член 8

Относителни основания за отказ

1. При възражение на притежателя на по-ранна марка, се отказва регистрация на заявената марка:

а) когато тя е идентична с по-ранната марка и когато стоките или услугите, за които се прилага регистрацията са идентични със стоките и услугите с които се опазва по-ранната марка;

б) когато поради своята идентичност или прилика с по-ранната марка и поради идентичността или приликата на стоките или услугите, които двете марки обозначават, съществува вероятност от объркване в съзнанието на хората на територията, в която по-ранната марка е защитена; вероятността от объркване включва риска от свързване с по-ранната марка.

2. За целите на параграф 1 „по-ранни марки“ означават:

а) марки от следните видове, чиято дата на подаване на заявката е по-ранна от тази на подаване на заявката за регистрация на марка на Общността, като се вземат предвид, когато е уместно, претендираните приоритети, по отношение на тези марки:

i) марки на Общността;

ii) марките, регистрирани в една държава-членка или, когато става въпрос за Белгия, Люксембург или Нидерландия, Ö Бюрото за Инустриална собственост на Бенелюкс Õ ;

iii) марките, които са регистрирани съгласно международни договорености, които са в сила в дадена държава-членка;

ê 1992/2003 член 1, т. 1

iv) марки, регистрирани съгласно международни договорености, които имат сила в Общността;

ê 40/94 (адаптиран)

б) заявките за марки, посочени в буква а), при условие че бъдат регистрирани;

в) марки, които към датата на подаване на заявката за регистрация на марка на Общността или, когато е уместно, към датата на претендирания приоритет, по отношение на заявката за регистрация на марка на Общността, са „общоизвестни“ в дадена държава-членка съгласно смисъла в който думата „общоизвестен“ се използва в член 6а от Парижката конвенция.

3. При възражение на притежателя на марката, се отказва регистрация на дадена марка, когато тя е поискана от агента или представителя на притежателя на марката, от негово собствено име и без съгласието на притежателя, освен ако този агент или този представител не обоснове действията си.

ê 422/2004 член 1, т. 3

4. При възражение на притежател на нерегистрирана марка или на друг знак, използван/а в процеса на търговия с по-голямо значение от местното, марката, за която се подава заявка, не се регистрира, когато и доколкото, съгласно законодателството на Общността или законодателството на държавата-членка, което регламентира този знак:

ê 40/94 (адаптиран)

а) правата по отношение на този знак са били придобити преди датата на подаването на заявката за регистрация на марка на Общността или приоритетната дата, претендирана за подаване на заявката за регистриране на марка на Общността;

б) този знак предоставя на притежателя си правото да забрани използването на една по-късно регистрирана марка.

5. При възражение на притежателя на по-ранна марка по смисъла на параграф 2 Ö и без да се излкючват условията на параграф 1 Õ , марката, за която е била подадена заявката, не се регистрира, когато е идентична или подобна на по-ранна марка и трябва да бъде регистрирана за стоки или услуги, които не са подобни на тези, за които по-ранната марка е регистрирана, когато, в случай на по-ранна марка на Общността, тя се ползва с добра репутация в Общността, а в случай на по-ранна национална марка, тя се ползва с добра репутация в съответната държава-членка, и когато ползването без основателна причина на марка, за която е била подадена заявка се ползва неоснователно от отличителните белези или от добрата репутация на по-ранната марка, или ще й нанесе вреда.

РАЗДЕЛ 2

ДЕЙСТВИЕ НА МАРКИТЕ НА ОБЩНОСТТА

Член 9

Права, предоставени от марката на Общността

1. Марката на Общността предоставя на своя притежател изключително право. Притежателят е оправомощен да забрани на всяко трето лице, при липса на негово съгласие, да използва по време на търговията:

а) знак, който е идентичен с марката на Общността за стоки или за услуги, които са идентични с тези, за които марката на Общността е регистрирана;

б) всеки знак, за който, поради неговата идентичност или прилика с марката на Общността и поради идентичността или приликата на продукти или услуги, обхванати от марката и знака, съществува вероятност от объркване в общественото съзнание; вероятността от объркване включва вероятността от свързване между знака и марката;

в) всеки знак, който е идентичен или подобен на марката на Общността за стоки или за услуги, които не са подобни на тези, за които марката на Общността е регистрирана, когато тя има добра репутация в Общността и използването на този знак без основателна причина извлича неоснователно полза от отличителния белег или от известността на марката на Общността или им нанася вреда.

2. Може също да бъде забранено, ако условията изложени в параграф 1 са налице:

а) да се поставя знака върху стоките или върху техните опаковки;

б) да се предлагат стоки или да се пускат на пазара или да се съхраняват за тези цели под този знак или да се предлага да се предоставят услуги под този знак;

в) да се внасят или да се изнасят стоки с този знак;

г) да се използва знакът в деловите книжа и в рекламата.

3. Правата, предоставени от марката на Общността, могат да се противопоставят на трети лица, считано от датата на публикуването на регистрацията на марката. Въпреки това, може да бъде поискано разумно обезщетение за въпроси, повдигнати след публикуването на заявката за марка на Общността, които след публикуването на регистрацията на марката биха били забранени в резултат на това публикуване. Сезираният съд не може да се произнесе по същество докато регистрацията не бъде публикувана.

Член 10

Възпроизвеждане на марката на Общността в речниците

Ако възпроизвеждането на дадена марка на Общността в речник, в енциклопедия или в сходно справочно произведение, създава впечатлението, че тя представлява родово наименование на стоки или услуги, за които марката е регистрирана, издателят, по искане на притежателя на марката на Общността, гарантира, че възпроизвеждането на марката, най-късно при следващото издание на публикуването, е придружено от указанието, че това е регистрирана марка.

Член 11

Забрана за използване на марка на Общността, регистрирана от името на агент или на представител

Когато марка на Общността е била регистрирана на името на агента или на представителя на този, който е притежател на тази марка, без разрешението на притежателя, той има право да се противопостави на използването на неговата марка от неговия агент или представител, ако той не е разрешил това използване, освен ако агентът или представителят не оправдаят действията си.

Член 12

Ограничения на действието на марката на Общността

ê 40/94

Марката на Общността не дава право на притежателя да забранява на трети лица да използват в процеса на търговия:

а) неговото име или адрес;

б) означения, свързани с вида, с качеството, с количеството, с предназначението, стойността, географския произход, с момента на производство на стоките или на предоставянето на услугата или с други характеристики на стоките и услугите;

в) марката, когато това е необходимо, за да се означи предназначението на даден продукт или услуга, по-специално като допълнителни или резервни части.

ê 40/94 (адаптиран)

при положение че ги използва в съответствие с почтената практика в областта на производството или търговията.

Член 13

Изчерпване на правата, предоставени от марката на Общността

1. Марката на Общността не позволява на своя притежател да забрани използването й за стоки, които са били пуснати на пазара в Общността под тази марка от притежателя или с негово съгласие.

2. Параграф 1 не се прилага когато съществуват законни основания за притежателя да се противопостави на по-нататъшното търгуване на стоките, по-специално когато състоянието на стоките е променено или влошено след тяхното пускане на пазара.

Член 14

Допълнително прилагане на националното законодателство в областта на нарушенията

1. Действието на марките на Общността се регулира единствено от разпоредбите на настоящия регламент. В други случаи, нарушения на правата върху марка на Общността се регулират от националното законодателство относно нарушения на правата върху национална марка в съответствие с разпоредбите на дял X.

2. Настоящият регламент не изключва действия, отнасящи се до марка на Общността да бъдат предприети съгласно законодателството на държавите-членки, по-специално относно гражданската отговорност и нелоялната конкуренция.

3. Приложимият процедурен правилник се прилага в съответствие с разпоредбите на дял X.

РАЗДЕЛ 3

ИЗПОЛЗВАНЕ НА МАРКИ НА ОБЩНОСТТА

Член 15

Използване на марки на Общността

1. Ако, в срок от пет години, считано от регистрацията, марката на Общността не е била реално използвана от притежателя в Общността във връзка със стоките или услугите, за които тя е била регистрирана, или ако такова използване е било прекратено за непрекъснат петгодишен период, марката на Общността е предмет на санкции, предвидени в настоящия регламент, освен ако има основателна причина за неизползване.

Следното също така представлява използване по смисъла на Ö алинеа първа Õ :

а) използването на марка на Общността под форма, която се различава по елементи, които не променят отличителния характер на марката във формата, в която тя е била регистрирана;

б) поставянето на марката на Общността върху стоките или върху тяхната опаковка в Общността единствено за целите на износа.

2. Използването на марката на Общността със съгласието на притежателя се счита за използване от притежателя.

РАЗДЕЛ 4

ОБЩНОСТНАТА МАРКА КАТО ОБЕКТ НА СОБСТВЕНОСТ

Член 16

Приравняване на марките на Общността с националната марка

1. Освен ако членове 17—24 не предвиждат друго, марката на Общността като обект на собственост се разглежда в нейната цялост и за цялата територия на Общността като национална марка, регистрирана в държавата-членка, в която, според регистъра на марките на Общността:

а) се намира седалището или постоянният адрес на притежателя към съответната дата;

б) когато буква а) не се прилага, притежателят има предприятие към съответната дата.

2. В случаите, които не са предвидени в параграф 1, държавата-членка посочена в споменатия параграф е държавата-членка, в която се намира седалището на службата.

3. Ако две или повече лица са упоменати в регистъра за марките на Общността като съпритежатели, параграф 1 се прилага по отношение на този, който е вписан първи; при липса на такъв, той се прилага, по реда на тяхното вписване по отношение на следващите съпритежатели, които са упоменати там. Когато параграф 1 не се прилага по отношение на никой от съпритежателите, се прилага параграф 2.

Член 17

Прехвърляне

1. Марка на Общността може да бъде прехвърляна, отделно от каквото и да било прехвърляне на предприятието, по отношение на част или на всички стоки или услуги, за които тя е била регистрирана.

2. Прехвърлянето на цялото предприятието включва прехвърлянето на марката на Общността, освен ако, в съответствие със законодателството, регулиращо прехвърлянето, съществува договореност в противен смисъл или това се подразбира ясно от обстоятелствата. Тази разпоредба се прилага по отношение на договорното задължение за прехвърляне на предприятието.

3. Без да се засяга параграф 2, прехвърлянето на марка на Общността се прави писмено и изисква подписа на страните по договора, освен ако то произтича от съдебно решение; в противен случай прехвърлянето е нищожно.

4. Когато от документите по прехвърлянето е ясно, че поради прехвърлянето, марката на Общността ще може да заблуди обществеността по отношение на естеството, качеството или географския произход на стоките или на услугите, по отношение на които тя е регистрирана, службата не регистрира прехвърлянето, освен ако правоприемникът не се съгласи да ограничи регистрацията на марката на Общността по отношение на стоки или на услуги, за които не е вероятно да бъде подвеждаща.

5. По искане на една от страните, прехвърлянето се вписва в регистъра и се публикува.

6. Докато прехвърлянето не е било вписано в регистъра, правоприемникът не може да се позовава на правата произтичащи от регистрацията на марката на Общността.

7. Когато трябва да бъдат спазени срокове по отношение на службата, правоприемникът може да направи в службата декларациите, предвидени за тази цел, веднага щом тя получи искането за регистриране на прехвърлянето.

8. Всички документи, които изискват нотифициране на притежателя на марката на Общността, в съответствие с член 79, се адресира до лицето регистрирано като притежател.

Член 18

Прехвърляне на марка, регистрирана на името на агент

Когато марка на Общността е била регистрирана на името на агента или на представителя на този, който е титуляр на тази марка, без разрешението на притежателя, той има право да иска предоставянето в негова полза на упоменатото регистриране, освен ако този агент или представител не обоснове своите действия.

Член 19

Вещни права

1. Марката на Общността може, независимо от предприятието, да бъде дадена като гаранция или да бъде предмет на други вещни права.

2. По искане на една от страните, правата упоменати в параграф 1 се вписват в регистъра и се публикуват.

Член 20

Принудително изпълнение

1. Марка на Общността може да бъде предмет на принудително изпълнение.

2. По отношение на процедурата по принудително изпълнение по отношение на марка на Общността, изключителна компетентност имат съдилищата и органите на държавата-членка определена в съответствие с член 16.

3. По искане на една от страните, принудителното изпълнение се вписва в регистъра и се публикува.

ê 422/2004 член 1, т. 4

Член 21

Процедури по несъстоятелност

1. Единствените процедури по несъстоятелност, в които марка на Общността може да участва, са тези които са открити в държавата-членка, на чиято територия се намира центърът на главните дялови участия на длъжника.

ê 422/2004 член 1, т. 4 (адаптиран)

Въпреки това, когато длъжникът е застрахователно предприятие или кредитна институция, както е определено съответно в Ö Директивa Õ 2001/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета[12] и Ö в Директива Õ 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета[13], единствените процедури по несъстоятелност, в които марка на Общността може да участва, са тези които са открити в държавата-членка, в която е било разрешено предприятието или институцията.

ê 422/2004 член 1, т. 4

2. В случай на съвместно притежаване на марка на Общността, параграф 1 се прилага по отношение на дела на съпритежателя.

3. Когато марка на Общността участва в процедура по несъстоятелност, по искане на компетентния национален орган вписване със същия ефект се прави в регистъра и се публикува в бюлетина на марките на Общността, посочен в член 89.

ê 40/94 (адаптиран)

Член 22

Лицензиране

1. Марка на Общността може да бъде обект на лицензия за всички или за някои от стоките или услугите, за които тя е регистрирана и за част или за цялата Общност. Лицензията може да бъде изключителна и неизключителна.

2. Притежателят на марка на Общността може да се позове на правата, предоставени от тази марка срещу лицензополучател, който нарушава една от клаузите на лицензионния договор по отношение

Ö а) Õ на неговия срок;

Ö б) Õ на формата предмет на регистрацията, под която марката може да бъде използвана;

Ö в) Õ естеството на стоките или на услугите за които е предоставена лицензията;

Ö г) Õ територията на която марката може да бъде поставяна; или

Ö д) Õ качеството на произвежданите стоки или на предоставяните от лицензополучателя услуги.

3. Без да се засягат разпоредбите на лицензионния договор, лицензополучателят може да започне процедура за нарушение на марка на Общността само със съгласието на притежателя й. Въпреки това, притежателят на изключителна лицензия може да започне такава процедура, ако, след официално уведомление, притежателят на марката не започне сам процедура за нарушение в рамките на подходящ срок.

4. Всеки лицензополучател има право да се намеси в процедурата за нарушение, започната от притежателя на марката на Общността за да получи възстановяване на щетите, които са му причинени.

5. По искане на една от страните, предоставянето или прехвърлянето на лицензия за марка на Общността се вписва в регистъра и се публикува.

Член 23

Действие по отношение на трети лица

1. Правните действия, посочени в членове 17, 19 и 22 относно марката на Общността са противопоставими спрямо трети лица във всички държави-членки едва след вписването им в регистъра. Въпреки това, преди неговото вписване, едно такова действие е противопоставимо спрямо трети лица, които са придобили права по отношение на марката преди датата на това действие, но които са знаели за него към момента на придобиването на тези права.

2. Параграф 1 не се прилага по отношение на лице, което придобива марка на Общността или право върху марката на Общността чрез прехвърлянето на цялото предприятие или чрез всяко друго универсално правоприемство.

3. Противопоставимостта спрямо трети лица на правните действия, посочени в член 20 се урежда от законодателството на държавата-членка, определена в съответствие с член 16.

4. До влизането в сила на общи правила за държавите-членки в областта на несъстоятелността, противопоставимостта спрямо третите лица на една процедура по несъстоятелност или на сходни процедури се регулира от законодателството на държавата-членка, в която за първи път е била започната такава процедура по смисъла на националното законодателство и конвенциите, приложими в тази област.

Член 24

Заявка за марка на Общността като обект на собственост

Членове 16—23 се прилагат по отношение на заявките за марка на Общността.

ДЯЛ III

ЗАЯВКА ЗА МАРКА НА ОБЩНОСТТА

РАЗДЕЛ 1

ПОДАВАНЕ НА ЗАЯВКА И УСЛОВИЯ, НА КОИТО ТЯ ТРЯБВА ДА ОТГОВАРЯ

Член 25

Подаване на заявка

1. Заявката за марка на Общността се подава по избор на заявителя:

а) в службата;

б) в централната служба за индустриална собственост на една държава-членка или в Ö Бюрото за Индустриална собственост за Бенелюкс Õ . Така подадената заявка има същия ефект, както ако бъде подадена на същата дата в службата.

2. Когато заявката е подадена в централната служба за индустриална собственост на дадена държава-членка или в Ö Бюрото за Индустриална собственост за Бенелюкс Õ, тази служба или това бюро предприема всички необходими мерки за да предаде заявката на службата за хармонизация във вътрешния пазар в срок от две седмици след подаването. Тя може да изиска от заявителя такса, която не надвишава свързаната с това административна стойност при приемането и при предаването на заявката.

ê 422/2004 член 1, т. 5

3. Заявките, посочени в параграф 2, които достигат до службата след повече от два месеца от подаването, се счита, че са били подадени на датата, на която заявката е достигнала до службата.

ê 40/94 (адаптиран)

è1 1992/2003 член 1, т. 6

4. Десет години след влизането в сила на регламент Ö (ЕО) № 40/94 Õ , Комисията изготвя доклад относно функционирането на системата на подаване на заявката за марка на Общността, придружен, ако има такива, от предложения целящи да променят тази система.

Член 26

Условия, на които трябва да отговаря заявката

1. Заявка за марка на Общността съдържа:

а) искане за регистрация на марка на Общността;

б) информация, която позволява да се идентифицира заявителя;

в) списък на стоките и на услугите, за които се иска регистрацията;

г) представянето на марката.

2. Заявката за марка на Общността е основание за плащане на такса за подаване на заявка и, когато е уместно, на една или повече такси на клас.

3. Заявката за марка на Общността трябва да отговаря на условията, установени в регламента за прилагане, посочен в член è1 162 ç, параграф 1, наречен по-долу „регламента за прилагане”.

Член 27

Дата на подаване

Датата на подаване на заявката за марка на Общността е датата, на която документите, които съдържат информацията, определена в член 26, параграф 1 са подадени в службата от заявителя или, ако заявката е била подадена в централната служба на държава-членка или в Ö Бюрото за Индустриална собственост за Бенелюкс Õ, в него, при условие че бъде платена таксата за подаване на заявката в срок от един месец, считано от представянето на горепосочените документи.

Член 28

Класификация

Стоките и услугите, за които се прилагат марки на Общността се класифицират според системата за класификация, предвидена в регламента за прилагане.

РАЗДЕЛ 2

ПРИОРИТЕТ

Член 29

Право на приоритет

ê 3288/94 член 1, т. 4

1. Лице, което надлежно е подало заявка за марка във или за една от държавите — страни по Парижката конвенция или по споразумението за създаване на Световната търговска организация, или неговият правоприемник, се ползва, при подаването на заявка за марка на Общността за същата марка и за стоки или услуги идентични със или съдържащи се в тези, за които е била подадена заявка, от право на приоритет за период от шест месеца, считано от датата на подаване на първата заявка.

ê 40/94

2. Всяко подаване, което е еквивалентно на редовно национално подаване по силата на националното законодателство на държавата, в която е било направено или по силата на двустранни или многостранни договорености се признава като пораждащо право на приоритет.

3. Под редовно национално подаване се разбира всяко подаване, което е достатъчно за да се установи датата, на която заявката е била подадена, какъвто и да е резултатът от тази заявка.

4. Последваща заявка за марка, което е била предмет на предходна първа заявка по отношение на същите стоки и на същите услуги, и която е подадена или по отношение на същата страна се счита като първа заявка за целите на определяне на приоритет, при условие че, към датата на подаване на последваща заявка, предходната заявка била оттеглена, оставена без движение или е получила отказ без да е била подложена на публична проверка и без да произтичат права, и което още не е послужила за основание за претендиране на право на приоритет. Тогава предходната заявка не може повече да служи за основание за претендиране на право на приоритет.

ê 3288/94 член 1, т. 5

5. Ако първото подаване е било направено в държава, която не е страна по Парижката конвенция или по споразумението за създаване на Световната търговска организация, параграфи 1 – 4 се прилагат само доколкото според публикувани констатации тази държава предоставя, въз основа на едно първо подаване, направено в Службата и при условия, равнозначни на тези, установени в настоящия регламент, право на приоритет с равностоен ефект.

ê 40/94

Член 30

Претендиране на приоритет

Заявителят, който иска да се възползва от приоритета на предходна заявка е длъжен да представи декларация за приоритет и едно копие от предходна заявка. Ако езикът на последната не е един от езиците на службата, заявителят е длъжен да представи превод на предходната заявка на едни от тези езици.

Член 31

Действие на правото на приоритет

В резултат на действието на правото на приоритет, датата на предимството се счита като дата на подаване на заявката за марка на Общността за целите на определянето на поредността на правата.

Член 32

Значение на националното подаване на заявката

Заявката за марка на Общността, на която е била дадена дата на подаване има, в държавите-членки, значение на редовно национално подаване, като се отчита, когато са налице условията за това, правото на приоритет, на което се прави позоваване в подкрепа на искането за марка на Общността.

РАЗДЕЛ 3

ИЗЛОЖБЕН ПРИОРИТЕТ

Член 33

Изложбен приоритет

1. Ако заявителят за марка на Общността е представил, под марката, за която е подадена заявката, стоки или услуги, по време на международна изложба, официална или официално призната по смисъла на Конвенцията относно международните изложби, подписана в Париж на 22 ноември 1928 г. и последно изменена на 30 ноември 1972 г., той може, при условие че подава заявка в срок от шест месеца, считано от датата на първото представяне на стоките или на услугите с марката, за която е подадена заявка, да се позовава, считано от тази дата, на право на приоритет по смисъла на член 31.

2. Всеки заявител, който желае да се позове на приоритет, в съответствие с параграф 1, трябва, при условията посочени в регламента за прилагане да представи доказателства, че стоките или услугите са били представени на изложбата с подадената марка.

3. Изложбен приоритет предоставен в една държава-членка или в една трета страна не продължава срока на приоритет, предвиден в член 29.

РАЗДЕЛ 4

ПРЕТЕНДИРАНЕ НА ПРЕДХОДНОСТ НА НАЦИОНАЛНА МАРКА

Член 34

Претендиране на предходност на националната марка

1. Притежателят на по-ранна марка, регистрирана в държава-членка, включително на марка, регистрирана на територията на страните от Бенелюкс, или регистрирана съгласно международни договорености, които имат действие в държава-членка, който подава заявка за същата марка, с цел тя да бъде регистрирана като марка на Общността за стоки или за услуги идентични с тези, за които по-ранната марка е била регистрирана или съдържащи се в тях, може да претендира за марката на Общността дата на предходност на по-ранната марка, по отношение на държавата-членка, в която или за която тя е била регистрирана.

2. Единствената последица от предходността, съгласно настоящия регламент е, че когато притежателят на марката на Общността се откаже от по-ранната марка или допусне да изтече нейната регистрация, се счита, че той продължава да се ползва със същите права, като тези, които той би имал ако по-ранната марка продължи да бъде регистрирана.

3. Предходността, претендирана за марката на Общността изтича, когато по-ранната марка, чиято предходност се претендира, е отменена или когато тази марка е обявена за недействителна или когато от нея бъде направен отказ преди регистрацията на марката на Общността.

Член 35

Претендиране на предходност след регистрирането на марка на Общността

ê 422/2004 член 1, т. 6

1. Притежателят на марка на Общността, който е притежател на по-ранна идентична марка, регистрирана в държава-членка, включително марка, регистрирана в страните от Бенелюкс или на по-ранна идентична марка с международна регистрация валидна в държава-членка, за стоки или услуги, които са идентични на или съдържащи се в тези, за които е била регистрирана по-ранна марка, може да претендира предходност на по-ранната марка по отношение на държавата-членка, в или за която тя е била регистрирана.

ê 40/94

2. Прилага се член 34, параграфи 2 и 3.

ДЯЛ IV

ПРОЦЕДУРА ПО РЕГИСТРАЦИЯТА

РАЗДЕЛ 1

РАЗГЛЕЖДАНЕ НА ЗАЯВКИТЕ

Член 36

Проверка на условията за подаване

1. Службата проверява:

а) дали заявката за марка на Общността отговаря на условията за предоставяне на дата за подаване в съответствие с член 27;

ê 422/2004 член 1, т. 7

б) заявката за марка на Общността отговаря на условията, предвидени в настоящия регламент, и на условията, установени в регламента за прилагане.

ê 40/94

в) когато е приложимо, дали таксите за клас са били платени в предвидения срок.

2. Когато заявката за марка на Общността не отговаря на изискванията, посочени в параграф 1, службата кани заявителя да отстрани, в определените срокове, нередностите или да заплати дължимите такси.

3. Ако в тези срокове не бъдат отстранени констатираните нередности или не бъдат заплатени дължимите такси, съгласно параграф 1, буква а), заявката не се разглежда като заявка за марка на Общността. Ако заявителят се съобрази с поканата на службата, тя предоставя, като дата на подаване на заявката, датата на която са били отстранени констатираните нередности или е било извършено дължимото плащане.

4. Ако констатираните нередности съгласно параграф 1, буква б) в установените срокове не бъдат отстранени, службата отхвърля заявката.

5. Ако неизпълнението на задължението за плащане, констатирано съгласно параграф 1, буква в) не бъде отстранено, в рамките на определените срокове, заявката се счита за оттеглена, освен ако не стане ясно кои са класовете изделия или услуги, които платената сума е предназначена да покрие.

6. Неспазването на разпоредбите отнасящи се до претенцията за приоритет води до загуба на правото на приоритет на заявката.

7. Ако не бъдат изпълнени условията относно претенцията за предходност на национална марка, води до загуба на това право по отношение на заявката.

Член 37

Проверка относно абсолютните основания за отказ

1. Когато, съгласно член 7 е отказано да бъде регистрирана марка за всички или за част от стоките или от услугите, за които е подадена заявка за марка на Общността, заявката се отхвърля за тези стоки или услуги.

2. Когато марката съдържа елемент, който няма отличителни белези и когато включването на този елемент в марката може да породи съмнения относно обхвата на защитата на марката, службата може да поиска, като условие за регистрацията на въпросната марка заявителят да декларира, че той няма да се позовава на изключителни права по отношение на този елемент. Това опровержение се публикува едновременно със заявката или, според случая, с регистрацията на марката на Общността.

3. Заявката не се отхвърля преди на заявителят да е била предоставена възможност да оттегли или да измени заявката си или да изложи своите възражения.

РАЗДЕЛ 2

ПРОУЧВАНЕ

ê 422/2004 член 1, т. 9

Член 38

Търсене

1. След като е определила датата на подаването, службата съставя отчет за резултатите от търсенето в Общността, цитиращ откритите предишни марки на Общността или заявки за марки на Общността, които съгласно член 8 могат да бъдат използвани като основание срещу регистрацията на марката на Общността, за която се подава заявка.

2. Когато, по времето на подаването на заявка за марка на Общността, заявителят поиска отчет на резултати от търсене да бъде изготвен също така и от централните служби за индустриална собственост на държавите-членки, и когато съответната такса за търсенето е била платена в рамките на срока за плащане на таксата за подаване на заявката, службата изпраща, веднага след като е била определена датата на подаване на заявката за марка на Общността, копие от нея до централната служба за индустриална собственост на всяка една от държавите-членки, които са информирали службата за решението си да извършват търсене в своите собствени регистри на марки по отношение на заявки за марки на Общността.

3. Всяка една от посочените в параграф 2 централни служби за индустриална собственост изпраща на службата, в рамките на два месеца от датата, на която тя е получила заявката за марка на Общността, отчет за резултатите от търсенето, който или цитира онези намерени предишни национални марки или заявки за марки, които съгласно член 8 могат да бъдат използвани като основание срещу регистрацията на марката на Общността, за която се подава заявка, или декларира, че търсенето не е открило никакви такива права.

4. Посочените в параграф 3 отчети за резултатите от търсенето се изготвят на стандартен формуляр, изготвен от службата, след консултации с Административния съвет, предвиден в член 126, параграф 1, наречен по-долу „Административния съвет”. Най-важните компоненти на съдържанието на този формуляр се установяват в регламента за прилагане.

5. Определена сума се заплаща от службата на всяка една централна служба за индустриална собственост за всеки един отчет за резултати от търсене, предоставен от тази служба в съответствие с параграф 3. Размерът на тази сума, който е един и същ за всички служби, се определя от бюджетния комитет посредством решение, прието с мнозинство от три четвърти от представителите на държавите-членки.

6. Службата изпраща незабавно на заявителя на марката на Общността отчета за резултатите от търсенето в Общността и всички поискани отчети за резултати от национални търсения, получени в рамките на времевия срок, определен в параграф 3.

7. След публикуването на заявката за марка на Общността, което не може да се извърши преди изтичането на срок от един месец от датата, на която службата изпрати на заявителя отчетите от резултатите от търсенията, службата информира, за публикуването на заявки за марки, притежателите на марки на Общността или за заявки за по-ранни марки на Общността, посочени в отчета от резултатите от търсенията в рамките на Общността.

ê 40/94

РАЗДЕЛ 3

ПУБЛИКУВАНЕ НА ЗАЯВКАТА

ê 422/2004 член 1, т. 10

Член 39

Публикуване на заявката

1. Ако условията, на които трябва да отговаря заявката за марка на Общността, са изпълнени и ако посоченият в член 38, параграф 7 срок е изтекъл, заявката се публикува в степента, в която не е отхвърлена съгласно член 37.

2. Когато след публикацията заявката е отхвърлена съгласно член 37, решението за отхвърлянето се публикува когато стане окончателно.

ê 40/94

РАЗДЕЛ 4

СЪОБРАЖЕНИЯ НА ТРЕТИ ЛИЦА И ВЪЗРАЖЕНИЕ

Член 40

Съображения на трети лица

1. Всяко физическо или юридическо лице, както и органите, представляващи фабриканти, производители, доставчици на услуги, търговци или потребители, могат, след публикуването на заявката за марка на Общността, да изпратят на службата писмени съображения посочващи мотивите, поради които марката не се регистрира ex officio , и по-специално, съгласно член 7. Те не са страни по процедурата пред службата.

2. Съображенията, посочени в параграф 1 се съобщават на заявителя, който може да вземе становище.

Член 41

Възражение

1. В срок от три месеца след публикуването на заявката за марка на Общността може да бъде направено възражение срещу регистрацията на марка на основание, че не може да бъде регистрирана съгласно член 8:

а) от притежателите на по-ранните марки, посочени в член 8, параграф 2, както и от лицензополучателите упълномощени от притежателите на тези марки по отношение на член 8, параграфи 1 и 5;

б) от притежатели на марки посочени в член 8, параграф 3;

в) от притежатели на по-ранни марки или знаци посочени в член 8, параграф 4 и от лицата, упълномощени съгласно съответното национално законодателство, да упражняват тези права.

2. Възражение срещу регистрацията на марката може да бъде направено при условията, установени в параграф 1 в случай на публикуване на изменена заявка в съответствие с член 43, параграф 2, второ изречение.

3. Възражението трябва да бъде направено писмено и трябва да уточнява основанията, на които е направено. То се счита направено едва след плащането на таксата за възражение. В срока, определен от службата, възразяващият може да предостави в подкрепа на този случай факти, доказателства и аргументи.

Член 42

Разглеждане на възражението

1. При разглеждането на възражението службата приканва страните, толкова често, колкото е необходимо, да представят в срока който им е предоставен от службата, съображения относно съобщенията на другите страни или на тях самите.

2. По искане на заявителя, притежателят на една по-ранна марка на Общността, който е направил възражение, представя доказателства, че през петте години предхождащи публикуването на заявката за марка на Общността, по-ранната марка на Общността е била обект на реално използване в Общността за стоките или услугите, за които тя е регистрирана, и които той цитира за обосноваване на възражението, или че съществуват основателни причини за неизползването, доколкото към тази дата, по-ранната марка е била регистрирана за не по-малко от пет години. При липса на такива доказателства, възражението се отхвърля. Акопо-ранната марка на Общността е била използвана само за една част от стоките или от услугите, за които тя е регистрирана, тя се смята за регистрирана, за целите на разглеждането на възражението, само за тази част от стоките или услугите.

3. Параграф 2 се прилага по отношение на по-ранни национални марки, посочени в член 8, параграф 2, буква а), като се изхожда от това, че използването в Общността е заменено с използването в държавата-членка, в която по-ранната национална марка е защитена.

4. Ако го сметне за необходимо, службата може да покани страните да се помирят.

5. Ако от разглеждането на възражението става ясно, че е изключено марката да бъде регистрирана за всички или за част от стоките или услугите, за които е била подадена заявка за марка на Общността, заявката се отхвърля за съответните стоки или услуги. В противен случай, възражението се отхвърля.

6. Решението за отхвърляне на заявката се публикува когато се финализира.

РАЗДЕЛ 5

ê 422/2004 член 1, т. 11

ОТТЕГЛЯНЕ, ОГРАНИЧАВАНЕ, ИЗМЕНЕНИЕ И РАЗДЕЛЯНЕ НА ЗАЯВКАТА

ê 40/94

Член 43

Оттегляне, ограничаване и промяна на заявката

1. Заявителят може по всяко време да оттегли своята заявка за марка на Общността или да ограничи списъка на стоки или услуги, който се съдържа в него. Когато заявката е вече публикувана, оттеглянето или ограничаването също се публикуват.

2. Освен това, заявката за марка на Общността може да бъде изменена по искане на заявителя само за да бъдат поправени името и адреса на заявителя, грешки при изразяването или при транскрипцията, или очевидни грешки, доколкото едно такова поправяне не променя марката или не разширява списъка на стоките или на услугите. Когато измененията се отнасят до начина по който марката е представена или списъка на стоките или услугите, и когато тези изменения се правят след публикуването на заявлението, то се публикува, така както е било изменено.

ê 422/2004 член 1, т. 12

Член 44

Разделяне на заявката

1. Заявителят може да раздели заявката като обяви, че някои от стоките и услугите, включени в оригиналната заявка, ще бъдат обект на една или повече отделно обособени заявки. Стоките или услугите в отделно обособена заявка няма да се припокриват със стоките или услугите, които остават в оригиналната заявка, нито с тези, които са включени в други отделно обособени заявки.

2. Обявяване на разделяне на заявката няма да бъде допустимо:

а) ако в случаите, когато е било внесено възражение срещу оригиналната заявка, такава отделно обособена заявка има за ефект въвеждането на разделение между стоките и услугите, срещу които е насочено възражението, дотогава докато решението на отдела по споровете стане окончателно или процедурите по възражението бъдат окончателно преустановени по друг начин;

б) през периодите, предвидени в регламента за прилагане.

3. Обявяването на разделяне трябва да е в съответствие с разпоредбите, изложени в регламента за прилагане.

4. Обявяването на разделяне изисква заплащането на такса. Докато таксата не бъде платена, заявката се счита за неподадена.

5. Разделянето влиза в сила на датата, на която то бъде отразено в досиетата, водени от службата относно оригиналната заявка.

6. За всички искания и заявки, които са подадени, и за всички такси, които са платени по отношение на оригиналната заявка преди датата, на която службата получи обявяването на разделянето, се счита, че са били подадени или платени също така и по отношение на отделно обособената заявка или заявки. Таксите за оригиналните заявки, които са били надлежно платени преди датата, на която е получено обявяването на разделянето, не се възстано вяват на вносителя.

7. Отделно обособената заявка запазва датата на подаване и евентуални дата на приоритет и на предходност на оригиналната заявка.

ê 40/94

РАЗДЕЛ 6

РЕГИСТРАЦИЯ

Член 45

Регистрация

Когато заявката отговаря на изискванията на настоящия регламент, и когато в срока, посочен в член 41, параграф 1 не е било направено нито едно възражение или когато възражението е било отхвърлено с окончателно решение, марката се регистрира като марка на Общността, при условие че таксата за регистрацията е била платена в определения срок. Ако таксата не е платена в този срок, искането се счита за оттеглено.

ДЯЛ V

ê 422/2004 член 1, т. 13

СРОК, ПОДНОВЯВАНЕ, ПРОМЯНА И РАЗДЕЛЯНЕ НА МАРКИ НА ОБЩНОСТТА

ê 40/94

Член 46

Срок на регистрацията

Срокът на регистрацията на марката на Общността е десет години считано от датата на подаване на заявката. Регистрацията може да бъде подновена, в съответствие с член 47 за периоди от по десет години.

Член 47

Подновяване

1. Регистрацията на марката на Общността се подновява по искане на притежателя на марката или на всяко лице изрично упълномощено от него, при условие че таксите са били платени.

2. Службата информира притежателя на марката на Общността и всеки притежател на регистрирано право върху марката на Общността за изтичането на срока на регистрацията, в подходящ срок преди това изтичане. Липсата на такава информация не ангажира отговорността на службата.

3. Молбата за подновяване се представя в срок от шест месеца, който изтича в последния ден на месеца, през който срокът на защита свършва. Таксите също трябва да се платят в този срок. В противен случай, молбата може все още да бъде представена и таксите платени в рамките на допълнителен срок от шест месеца, който започва да тече в деня след деня посочен в първо изречение, при условие че бъде заплатена допълнителна такса по време на този цитиран допълнителен срок.

4. Когато молбата е подадена или таксите са платени само за част от стоките или услугите, за които марката на Общността е регистрирана, регистрацията се подновява само за съответните стоки или услуги.

5. Подновяването влиза в сила в деня след датата на изтичането на срока на регистрацията. Подновяването се регистрира.

Член 48

Промяна

1. Марката на Общността не се променя в регистъра през периода на регистрацията нито при подновяването й.

2. Въпреки това, марката на Общността включва името и адреса на притежателя, всяка тяхна промяна, което не засяга съществено идентичността на марката, така както е била регистрирана първоначално, може да бъде регистрирано по молба на притежателя.

3. Публикуването на регистрацията и на промяната съдържа представяне на марката на Общността така както е променена. Третите лица, чиито права могат да бъдат засегнати от промяната могат да оспорят регистрацията й в срок от три месеца след публикуването.

ê 422/2004 член 1, т. 14

Член 49

Разделяне на регистрацията

1. Притежателят на марката на Общността може да раздели регистрацията като обяви, че някои от стоките или услугите, включени в оригиналната регистрация, ще бъдат обект на една или повече отделно обособени регистрации. Стоките или услугите в отделно обособената регистрация няма да се припокриват със стоките или услугите, които остават в оригиналната регистрация или с тези, които са включени в други, отделно обособени регистрации.

2. Обявяване на разделяне не е допустимо:

а) ако, в случаите когато искането за отмяна на права или за обявяване на недействителност е подадено срещу оригиналната регистрация, обявяването на разделянето има за ефект въвеждането на разделение между стоките или услугите, които са предмет на искането за отмяна на права или за обявяване на недействителност, дотогава докато решението на отдела по заличаването стане окончателно или процедурите бъдат окончателно преустановени по друг начин;

б) ако, в случаите когато насрещен иск за отмяна или за обявяване на недействителност е подаден в дело пред съд за марките на Общността, обявяването на разделяне има за ефект въвеждането на разделение между стоките или услугите, които са предмет на насрещния иск, дотогава докато отсъждането на съда за марките на Общността не бъде отразено в регистъра съгласно член 100, параграф 6.

3. Обявяването на разделянето трябва да е в съответствие с разпоредбите, определени в регламента за прилагане.

4. Обявяването на разделяне изисква заплащане на такса. Докато таксата не бъде платена, обявяването се счита за ненаправено.

5. Разделянето влиза в сила на датата, на която бъде вписано в регистъра.

6. За всички искания и заявки, които са подадени, и за всички такси, които са платени по отношение на оригиналната регистрация преди датата, на която службата получи обявяването на разделянето, се счита, че са били подадени или платени също така и по отношение на отделно обособената регистрация или регистрации. Таксите за оригиналната регистрация, които са били надлежно платени преди датата, на която е получено обявяването на разделянето, не се възстановяват на вносителя.

7. Отделно обособената регистрация запазва датата на подаване и евентуални дата на приоритет и на предходност на оригиналната регистрация.

ê 40/94

ДЯЛ VI

ОТКАЗ, ОТМЯНА И НЕДЕЙСТВИТЕЛНОСТ

РАЗДЕЛ 1

ОТКАЗ

Член 50

Отказ

1. Марката на Общността може да бъде предмет на отказ за всички или за част от стоките или от услугите за които тя е била регистрирана.

2. Отказът се обявява писмено пред службата от притежателя на марката. Той има действие само след като бъде вписан в регистъра.

3. Отказът се вписва в регистрира само със съгласието на притежателя на право, вписано в регистъра. Ако е била регистрирана лицензия отказът се вписва в регистъра само ако притежателя на марката докаже, че е информирал лицензополучателя за намерението си да се откаже; това вписване се прави след изтичането на срока посочен в регламента за прилагане.

РАЗДЕЛ 2

ОСНОВАНИЯ ЗА ОТМЯНА

Член 51

Основания за отмяна

1. Правата на притежателя на марката на Общността се обявяват за отменени, въз основа на искане представено в службата или въз основа на насрещен иск в производство за нарушение на правата върху марка:

а) ако през един непрекъснат период от пет години, марката не е била предмет на реално използване в Общността за стоките или услугите, за които тя е била регистрирана и ако не съществуват основателни причини за неизползване; въпреки това, никой не може да изтъква, че правата на притежателя на марка на Общността би трябвало да бъдат отменени, ако в промеждутъка между изтичането на петгодишния период и представянето на искането или насрещния иск, използването на марката е било започнато или подновено; започването или подновяването на използването обаче, направено в срок от три месеца преди представянето на искането или на насрещния иск, като този срок започва да тече най-рано в момента на неизползване, не се взима предвид когато подготовката за започването или подновяването на използването настъпват едва след като притежателя е научил, че искането би могло да бъде направено или насрещният иск да бъде предявен;

б) ако марката е станала, в резултат на действието или на бездействието на своя притежател, обичайно наименование в търговията на стока или услуга, за която тя е регистрирана;

в) ако, в резултат на използването й от притежателя на марката или с неговото съгласие за стоките или за услугите, за които тя е регистрирана, марката може да заблуди обществеността, по-специално по отношение на естеството, качеството или географския произход на тези стоки или услуги;

2. Когато основанията за отмяна на правата съществуват само за една част от стоките или от услугите, за които марката на Общността е регистрирана, правата на притежателят се отменят само за съответните стоки или услуги.

РАЗДЕЛ 3

ОСНОВАНИЯ ЗА НЕДЕЙСТВИТЕЛНОСТ

Член 52

Абсолютни основания за недействителност

1. Марка на Общността се обявява за недействителна на основание на искане подадено до службата или въз основа на насрещен иск предявен в производство за нарушение на правата върху марка:

ê 422/2004 член 1, т. 16

а) когато марката на Общността е била регистрирана в несъответствие с разпоредбите на член 7;

ê 40/94

б) когато заявителят е бил недобросъвестен при подаване на заявката за марка.

2. Когато марката на Общността е била регистрирана в противоречие с член 7, параграф 1, буква б), в) или г), тя все пак не може да бъде обявена за недействителна ако, чрез използването й , тя е придобила след регистрацията си отличителен характер за стоките или за услугите, за които е била регистрирана.

3. Когато съществува основание за недействителност само за една част от стоките или услугите, за които марката на Общността е била регистрирана, недействителността на марката може да бъде обявена само за съответните стоки или услуги.

Член 53

Относителни основания за недействителност

1. Марката на Общността се обявява за недействителна на основание на искане подадена до службата или въз основа на насрещен иск в производство за нарушение:

а) когато съществува по-ранна марка, както е посочено в член 8, параграф 2 и условията, установени в параграф 1 или в параграф 5 от посочения член са изпълнени;

б) когато съществува марка, както е посочено в член 8, параграф 3 и условията, установени в посочения параграф са изпълнени;

в) когато съществува по-ранно право, както е посочено в член 8, параграф 4 и условията, установени в посочения параграф са изпълнени.

ê 422/2004 член 1, т. 17 (адаптиран)

2. Марка на Общността също така се обявява за недействителна при подаване на искане пред службата или въз основа на насрещен иск в производство за нарушение, тогава когато използването на тази марка може да бъде забранено по силата на друго по-ранно право Ö съгласно законодателството на Общността или съгласно националното законодателство, регламентиращо защитата Õ , и по-специално:

а) право на име;

б) право на лично изображение;

в) авторско право;

г) право на индустриална собственост.

ê 40/94

3. Дадена марка на Общността не може да бъде обявена за недействителна, когато притежателят на право посочено в параграфи 1 или 2 даде изрично съгласието си за регистрацията на марката на Общността преди подаването на искането за обявяване на недействителността или на насрещния иск.

4. Когато притежателят на едно от правата, посочени в параграф 1 или 2, който предварително е подал искане за обявяване на дадена марка на Общността за недействителна или предяви насрещен иск в производство за нарушение, не може да подаде ново искане за обявяване на недействителността или да отправи насрещен иск на базата на друго от посочените права, на които той би могъл да се позове в подкрепа на първото си искане или насрещен иск.

5. Прилага се член 52, параграф 3.

Член 54

Ограничаване на правата вследствие търпимост

1. Когато притежател на марка на Общността, който е търпял в родължение на пет последователни години, използването на оследваща марка на Общността в Общността, като е знаел за това зползване, повече не може въз основа на по-ранната марка нито а подаде заявка за обявяване на последващата марка за едействителна, нито да се противопоставя на използването на оследващата марка по отношение на стоките или услугите, за оито е била използвана последващата марка, освен ако регистраията на заявката за последваща марка на Общността е била извършена недобросъвестно.

2. Когато притежателят на по-ранна национална марка, както е осочено в член 8, параграф 2 или на друг по-ранен знак, посочен член 8, параграф 4, който е търпял в продължение на пет последователни години използването на последваща марка на Общността в държавата-членка, в която тази по-ранна марка или друг по-ранен знак е защитен, като е знаел за това използване, повече не може, на основание на по-ранна марка или на друг по-ранен знак нито да подаде заявка за обявяване на последващата марка за недействителна, нито да се противопостави на използването на последваща марка за стоките или услугите за които е била използвана последваща марка, освен ако регистрацията на заявката за марка на Общността е била извършена недобросъвестно.

3. В случаите, посочени в параграфи 1 или 2, притежателят на последващата марка на Общността не е упълномощен да противопостави използването на предходното право, дори независимо че не е възможно повече позоваване на това право срещу последващата марка на Общността.

РАЗДЕЛ 4

ПОСЛЕДИЦИ ОТ ОТМЯНА И НЕДЕЙСТВИТЕЛНОСТ

Член 55

Последици от отмяна и недействителност

1. Счита се, че марката на Общността не е имала, считано от датата на подаване на искането за отмяна или на насрещен иск, последиците, специфицирани в настоящия регламент, в зависимост от това дали правата на притежателя са били отменени напълно или частично. По искане на една от страните в решението може да бъде определена една по-ранна дата, на която са се появили основанията за отмяна.

2. Счита се, че марката на Общността не е имала, от самото начало, последиците, специфицирани в настоящия регламент, в зависимост от това дали марката е била обявена за недействителна напълно или частично.

3. При спазване на националните разпоредби, или относно исканията за компенсиране на щетите причинени в резултат на грешка или поради недобросъвестност на притежателя на марката или относно несправедливо забогатяване, обратното действие на отмяната или на недействителността на марката не засяга:

а) решение за нарушение, ползващо се със сила на окончателно решение и е било въведено в сила при обявяването на решението за отмяна или недействителност;

б) договор сключен преди решението за обявяване на отмяна или недействителност, доколкото те са били изпълнени преди това решение; въпреки това, връщането на сумите платени по силата на договора доколкото обстоятелствата го оправдават, може да бъде искано по на основание за справедливост.

РАЗДЕЛ 5

ПРОЦЕДУРА ПО ОТМЯНА И ЗА ОБЯВЯВАНЕ НА НЕДЕЙСТВИТЕЛНОСТ ПРЕД СЛУЖБАТА

Член 56

Искане за отмяна или за обявяване на недействителност

1. Искане за отмяна или за обявяване на недействителност на марката на Общността може да бъде подадено пред службата:

а) когато се прилагат членове 51 и 52, от всяко физическо или юридическо лице, както и от всяко сдружение създадено, за да представлява интересите на фабриканти, производители, доставчици на услуги, търговци или потребители, и което по смисъла на законодателството, което се прилага по отношение на него, има процесуална правоспособност;

б) когато се прилага член 53, параграф 1, от лицата, посочени в член 41, параграф 1;

в) когато се прилага член 53, параграф 2, от притежателите на предишните права, посочени в тази разпоредба или от лицата, упълномощени да упражняват въпросните права по силата на законодателството на въпросната държава-членка.

2. Искането се прави чрез писмено обосновано становище. То не се счита за подадена докато таксата не бъде платена.

3. Искането за отмяна или за обявяване на недействителност е недопустимо ако по искане, което се отнася до същия предмет и същото основание между същите страни има произнесено решение от съда на дадена държава-членка и ако това решение има сила на окончателно решение.

Член 57

Разглеждане на искането

1. При разглеждането на искането за отмяна на правата или за обявяване на недействителност, службата приканва страните, толкова често колкото е необходимо, да представят в срока, който им е даден, съображенията си по съобщенията, които тя им е изпратила или по съобщенията на други страни.

2. По искане на притежателя на марката на Общността, притежателят на по-ранна марка на Общността, като страна по процедурата за обявяване на недействителност, представя доказателства, че през периода от пет години, които предхождат датата на искането за обявяване на недействителността, по-ранната марка на Общността е била предмет на реално използване в Общността за стоките или за услугите, за които тя е регистрирана, и на които се основава искането за обявяване на недействителността, или че съществуват основателни причини за неизползването, доколкото към тази дата, по-ранната марка на Общността е била регистрирана от най-малко пет години. Освен това, ако по-ранната марка на Общността е била регистрирана най-малко от пет години към датата на публикуването на заявката за марка на Общността, притежателят на по-ранната марка на Общността представя също доказателства, че условията, установени в член 42, параграф 2 са били изпълнени към тази дата. При липса на такива доказателства, искането за обявяване на недействителност се отхвърля. Ако по-ранната марка на Общността е била използвана само за част от стоките или услугите за която тя е регистрирана, тя се счита за регистрирана само за тази част от стоките и услугите, за нуждите на разглеждането на искането за обявяване на недействителност.

3. Параграф 2 се прилага за по-ранните национални марки, посочени в член 8, параграф 2, буква а), чрез замяна на използването в държавата-членка, където по-ранната национална марка е защитена с използване в Общността.

4. Службата, ако счита за необходимо може да прикани страните да се споразумеят.

5. Ако от разглеждането на искането за отмяна на права или за обявяване на недействителност става ясно, че марката не е тряб-вало да бъде регистрирана за всички или за част от стоките или от услугите, за които тя е регистрирана, правата на притежателя на марката на Общността се отменят или се обявяват за недействителни за съответните стоки или услуги. В противен случай искането за отмяна на правата или за обявяване на недействителност се отхвърля.

ê 422/2004 член 1, т. 18

6. Решението на службата по искане за отмяна на права или за обявяване на недействителност се вписва в регистъра веднага след като то стане окончателно.

ê 40/94

ДЯЛ VII

ПРОЦЕДУРИ ПО ОБЖАЛВАНЕ

Член 58

Решения, които подлежат на обжалване

1. Решенията на проверителите, на отделите по споровете, на отдела за присъждането на марките и отдела по правните въпроси и на отдела за отмяна подлежат на обжалване. Обжалването спира изпълнението.

2. Решение, което не слага край на една процедура по отношение на една от страните подлежи на обжалване само с окончателното решение, освен ако въпросното решение позволява самостоятелно обжалване.

Член 59

Лица, упълномощени да обжалват и да бъдат страни в процеса по обжалването

Всяка страна в производство, което е приключило с решение може да обжалва това решение, доколкото то не удовлетворява претенциите й. Другите страни в производството са страни по право в производството по обжалване.

Член 60

Срокове и форма на обжалването

Жалбата трябва да бъде в писмена форма и се подава до службата в срок от два месеца считано от деня на нотифициране на решението. Жалбата се счита за подадена едва след плащане на таксата за обжалване. В срок от четири месеца считано от датата на нотифициране на решението трябва да бъде представен писмен документ в който са изложени основанията за обжалването.

ê 422/2004 член 1, т. 19

Член 61

Преразглеждане на решения ex parte

1. Ако страната, която е подала жалбата е единствената страна по процедурата и ако отделът, чието решение се оспорва, счете жалбата за допустима и обоснована, отделът коригира решението си.

2. Ако решението не бъде коригирано в рамките на един месец от получаването на изложението на основанията, жалбата се изпраща за разглеждане на апелативния състав незабавно и без коментари относно неговата обоснованост.

ê 422/2004 член 1, т. 20

Член 62

Преразглеждане на решения inter partes

1. Когато на страната, която е подала жалбата се противопоставя друга страна и ако отделът, чието решение се оспорва, счете жалбата за допустима и обоснована, той коригира решението си.

2. Решението може да бъде коригирано, единствено ако отделът, чието решение се оспорва, нотифицира другата страна за намерението си да го коригира и ако тази страна приеме това в рамките на два месеца от датата, на която получи нотификацията.

3. Ако в рамките на два месеца от получаването на посочената в параграф 2 нотификация, другата страна не се съгласи с това че оспорваното решение бъде коригирано и направи изявление в този смисъл или не направи никакво изявление в рамките на установения срок, обжалването се изпраща за разглеждане на апелативния състав без забавяне и без коментар относно неговата обоснованост.

4. Въпреки това, ако отделът, чието решение се оспорва, не счете обжалването за допустимо и добре обосновано в рамките на един месец от получаването на изложението на основанията, то той, вместо да предприеме мерките, предвидени в параграфи 2 и 3, изпраща за разглеждане обжалването на апелативния състав без забавяне и без коментар относно неговата обоснованост.

ê 40/94

Член 63

Разглеждане на жалбата

1. Ако жалбата е допустима, апелативният състав проверява дали е възможно тя да бъде уважена.

2. При разглеждането на жалбата, апелативният състав приканва страните, толкова често, колкото е необходимо, да представят, в срока който е установен от апелативния състав, своите забележки по съобщенията, изпратени от него или по изявленията изхождащи от другите страни.

Член 64

Решение по жалбите

1. След разглеждането на жалбата по същество, апелативният състав се произнася по жалбата. Апелативният състав може, или да упражни правомощията на отдела, който е взел оспореното решение, или да върне делото на този отдел за да продължи процедурата.

2. Ако апелативният състав върне делото за доразглеждане на отдела, която е взел оспореното решение, този отдел е обвързана с мотивите и с диспозитивите на апелативния състав, доколкото фактите по случая са непроменени.

3. Решенията на апелативния състав влизат в сила след изтичане на срока посочен в член 65, параграф 5 или, ако в този срок е бил подадена жалба до Съда, от датата, на която тя е отхвърлена.

Член 65

Обжалване пред Съда

1. Жалби срещу решенията на апелативните състави могат да се подават пред Съда.

2. Основанията за обжалване могат да бъдат липса на компетентност, нарушаване на съществени процедурни изисквания, нарушаване на договора, на настоящия регламент или на всяка правна норма отнасяща се до тяхното прилагане или злоупотреба с власт.

3. Съдът може както да отмени, така и да измени обжалваното решение.

4. Право да обжалва има всяка страна в производството пред апелативния състав, доколкото нейното решение не е уважило исканията й.

5. Жалбата се подава до Съда в срок от два месеца, считано от датата на нотифициране на решението на апелативния състав.

6. Службата е длъжна да вземе необходимите мерки, които са необходими за изпълнение на решението на Съда.

ДЯЛ VIII

КОЛЕКТИВНИ МАРКИ НА ОБЩНОСТТА

Член 66

Колективни марки на общността

1. Колективни марки на Общността са марки на Общността, посочени като такива при подаване на заявката и годни да отличат стоките или услугите на членовете на сдружението, което е притежател на марката, от тези на другите предприятия. Сдруженията на фабриканти, производители, доставчици на услуги или на търговци, които по смисъла на законодателството, което се прилага по отношение на тях, имат право от тяхно собствено име да бъдат притежатели на права и задължения от всякакво естество, да сключват договори или да извършват други правни сделки и да бъдат страни по дела, както и юридическите лица по публичното право могат да подават заявки за колективни марки на Общността.

2. Чрез дерогация от член 7, параграф 1, буква в), знаци или указания, които могат да служат, в търговията, да означат географския произход на стоките или на услугите могат да представляват колективни марки на Общността, по смисъла на параграф 1. Колективна марка не дава право на притежателя да забрани на трето лице да използва в търговията тези знаци или означения, доколкото това използване става в съответствие с почтените практики в областта на промишлеността или търговията; и по-специално, една такава марка не може да бъде противопоставена на едно трето лице, имащо право да използва географско означение.

3. Разпоредбите на настоящия регламент се прилагат по отношение на колективните марки на Общността, освен ако не е предвидено друго в членове 67—74.

Член 67

Правилник за регулиране на използването на марката

1. Заявител на колективна марка на Общността трябва да представи правилата, регулиращи използването й в рамките на определения срок.

2. Правилата, регулиращи използването, специфицира лицата, които имат право да използват марката, условията за присъединяване към сдружението, както и, ако съществуват, условията за използване на марката, включително санкциите. Правилата, регулиращи използването на марка, посочена в член 66, параграф 2 трябва да разрешава на всяко лице, чиито стоки или услуги про-изхождат от съответната географска зона, да стане член на сдружението, което е притежател на марката.

Член 68

Отхвърляне на заявката

1. Освен основанията за отхвърляне на заявка за марка на Общността, предвидени в членове 36 и 37, заявка за колективна марка на Общността се отхвърля, когато тя не отговаря на разпоредбите на член 66 или на член 67 или когато правилата, регулиращи използването не противоречат на обществения ред или на добрите практики.

2. Заявката за колективна марка на Общността се отхвърля също така, когато има опасност обществото да бъде въведено в заблуждение по отношение на естеството и значението на марката, по-специално когато тя може да изглежда като нещо различно от колективна марка.

3. Заявката не се отхвърля, ако заявителят, като резултат от изменението на правилата, регулиращи използването, отговори на изискванията, установени в параграфи 1 и 2.

Член 69

Съображения на трети лица

Освен случаите, упоменати в член 40, всяко лице, група или орган, посочено в този член може да подаде в службата писмени съображения, основани на специалния мотив, според който заявката за колективна марка на Общността следва да бъде отхвърлена съгласно член 68.

Член 70

Използване на марките

Използването на колективната марка на Общността от всяко лице, което има право да използва тази марка, отговаря на изискванията на настоящия регламент, доколкото другите условия, които настоящият регламент налага при използването на марки на Общността, са изпълнени.

Член 71

Изменение на правилата за използване на марката

1. Притежателят на колективна марка на Общността, трябва да представи на службата всяко изменение на правилата, регулиращи използването.

2. Изменението не се упоменава в регистъра, ако изменените правила, регулиращи използването не отговарят на изискванията на член 67 или съдържат едно от основанията за отказ, посочени в член 68.

3. Член 69 се прилага по отношение на изменените правила, регулиращи използването.

4. За целите на прилагане на настоящия регламент, измененията на правилата за използване влизат в сила преди датата на вписването на изменението в регистъра.

Член 72

Лица, които имат право да подадат жалба за нарушаване на права

1. Разпоредбите на член 22, параграфи 3 и 4 относно правата на лицензополучателите се прилагат по отношение на всяко лице, което има право да използва една колективна марка на Общността.

2. Притежателят на една колективна марка на общността има право да иска обезщетение от името на лицата, които могат да използват марката, когато те са понесли загуби вследствие на неразрешеното използване на марката.

Член 73

Основания за отмяна

Освен основанията за отмяна предвидени в член 51, правата на притежателя на колективна марка на Общността се отменят при подаване на искане до службата или въз основа на насрещен иск в процедура за нарушение, ако:

а) притежателят не предприема разумни мерки с оглед предотвратяването на използването на марката по начин несъвместимо с условията за използване, установени в правилата, регулиращи използването, чиито изменения, при необходимост, са били упоменати в регистъра;

б) начинът, по който марката е била използвана от притежателя е довела до това тя да бъде причина за заблуждаване на обществеността, по начина, посочен в член 68, параграф 2;

в) изменението на правилата, регулиращи използването е било упоменато в регистъра в противоречие с разпоредбите на член 71, параграф 2, освен ако притежателят на марката, чрез едно ново изменение на правилата, регулиращи използването, се съобрази с изискванията посочени в тези разпоредби.

Член 74

Основания за недействителност

Освен основанията за недействителност, предвидени в членове 52 и 53, колективната марка на Общността, която е регистрирана в нарушение на член 68 се обявява за недействителна въз основа на искане до службата или по насрещен иск в процедура за нарушение, освен ако притежателят на марката, чрез изменение на правилата, регулиращи използването, се съобрази с изискванията на тези разпоредби.

ДЯЛ IХ

ПРОЦЕДУРА

РАЗДЕЛ 1

ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ

Член 75

Мотивиране на решенията

Решенията на службата съдържат мотивите, на които са обосновани. Те се основават единствено на мотиви или доказателства, по които заинтересованите страни са имали възможност да представят своите коментари.

Член 76

Проверка на фактите от страна на службата

1. В хода на процедурата, службата пристъпва към служебна проверка на фактите; в процедурата, свързана с относителни основания за отказ на регистрация, проверката на службата се ограничава в дейността си до разглеждане на фактите, доказателствата и аргументите, предоставени от страните и търсеното решение.

2. Службата може да пренебрегне фактите, на които страните не са се позовали и доказателствата, които те не са представили навреме.

Член 77

Устна процедура

1. Ако службата счете, че устната процедура е наложителна, тя се провежда или в отдела на службата, или по искане на някоя от страните по процеса.

2. Устната процедура пред проверителите, отдела по спорове и отдела по администриране на марките и по правните въпроси, не е публична.

3. Устната процедура, включително и произнасянето на решението са публични пред отдела по заличаването и пред апелативния състав, освен при наличие на решение в противен смисъл на сезирания отдел, когато публичността би могла да създаде, по-специално за някоя от страните по процедурата сериозни и неоправдани неудобства.

Член 78

Събиране на доказателства

1. Във всяка процедура пред службата, средствата за даване или получаване на доказателство включва следното:

а) изслушване на страните;

б) искане на информация;

в) представяне на документи или на доказателствени средства;

г) изслушване на свидетели;

д) становище на експертите;

е) писмени клетвени или тържествени декларации, или такива, които имат същия ефект съгласно законодателството на държавата, в която те са направени.

2. Съответният отдел може да натовари един от своите членове да извърши действията за събиране на доказателствата.

3. Ако службата прецени, че е необходимо една страна, или свидетел или експерт да даде устни обяснения или показания, тя призовава съответното лице да се яви пред нея.

4. Страните са информирани за изслушването на свидетел или експерт пред службата. Те имат право да присъстват и да задават въпроси на свидетеля или на експерта.

Член 79

Нотификация

Службата нотифицира служебно всички решения и покани за явяване пред нея, както и всяко известие, свързани с началото на даден срок или чието нотифициране е предвидено в други разпоредби на настоящия регламент или от регламента или е разпоредено от председателя на службата.

ê 422/2004 член 1, т. 21

Член 80

Отменяне на решения

1. Когато службата е извършила вписване в регистъра или е взела решение, което съдържа очевидна процедурна грешка по вина на службата, тя прави нужното вписването да бъде анулирано или решението да бъде отменено. Тогава, когато има само една страна по процедурата и вписването или действието влияят на правата й, се определя мярка за заличаване или отмяна, дори ако грешката не е била очевидна за страната.

2. Заличаването или отмяната, така както са посочени в параграф 1, се определят, ex officio или по искане на една от страните по процедурата, от отдела, който е извършил вписването или е взел решението. Заличаването или отмяната се определят в рамките на шест месеца от датата, на която е извършено вписването в регистъра или на която е било взето решението, след консултация със страните по процедурата и с евентуален притежател на права върху въпросната марка на Общността, които са отразени в регистъра.

3. Настоящият член не засяга правото на страните да подадат жалба съгласно членове 58 и 65 и не засяга възможността (съгласно процедурите и условията, определени в регламента за прилагане, да се коригират евентуални езикови грешки или грешки при преписването и явни грешки в решенията на службата или грешки по вина на службата при регистрирането на марката или в публикуването на нейната регистрация.

ê 40/94

Член 81

Restitutio in integrum

1. Заявителят или притежателят на марка на Общността или всяка друга страна по процедурата пред службата, която независимо че е проявила цялата предпазливост налагаща се с оглед на обстоятелствата, не е била в състояние да спази даден срок по отношение на службата, възстановяват правата си при поискване, ако неспазването на срока е имало за пряка последица, по силата на разпоредбите на настоящия регламент, загубата на право или на основание за обжалване.

2. Искането трябва да бъде направено писмено в срок от два месеца, считано от премахването на причината за неспазване на срока. Неизпълненото действие трябва да бъде изпълнено в рамките на този срок. Искането е допустимо само в срок от една година считано от изтичането на неспазения срок. В случай на непредставяне на искането за подновяване на регистрацията или на неплащане на такса за подновяване, допълнителният срок от шест месеца, предвиден в член 47, параграф 3, трето изречение, се приспада от едногодишния период.

3. Искането трябва да посочва основанията и фактите предоставени в негова подкрепа. То се счита за подадена след заплащането на таксата за restitutio in integrum .

4. Отделът, компетентен да се произнесе по неизпълненото действие, взима решение относно искането.

ê 422/2004 член 1, т. 22

5. Настоящият член не се прилага по отношение на сроковете, посочени в параграф 2 от настоящия член, в член 41, параграфи 1 и 3 и в член 82.

ê 40/94

6. Когато бъдат възстановени правата на заявителя или на притежателя на марката на Общността, той не може да се позове на тези права срещу трето лице, което добросъвестно е пуснало стоки на пазара или е предоставило услуги със знак, идентичен или сходен с марката на Общността, по време на периода между загубата на правата по отношение на заявката или върху марката на Общността и публикацията на вписването за възстановяването на тези права.

7. Трето лице, което може да се позове на разпоредбите на параграф 6 може да пристъпи към водене на процедура срещу решението за възстановяване на правата на заявителя или притежателя на марка на Общността, в срок от два месеца, считано от датата на публикуване на вписването на възстановяването на тези права.

8. Настоящият член не ограничава правото на държава-членка да предостави restitutio in integrum по отношение на сроковете, предвидени в настоящия регламент, и които трябва да бъдат спазени пред органите на тази държава.

ê 422/2004 член 1, т. 23

Член 82

Продължаване на процедурата

1. Заявителят или притежателят на марка на Общността или някоя друга страна по процедура пред службата, който е пропуснал да спази срока по отношение на службата, може при поискване да постигне продължаване на процедурата, при условие че към момента, когато се прави искането, пропуснатото действие е вече извършено. Искането за продължаване на процедурата ще бъде допустимо, само ако то бъде представено в рамките на два месеца от изтичането на неспазения срок. Докато не бъде платена таксата за продължаване на процедурата, искането се счита за неподадено.

2. Настоящият член не се прилага по отношение на сроковете, определени в член 25, параграф 3, член 27, член 29, параграф 1, член 33, параграф 1, член 36, параграф 2, член 41, член 42, член 47, параграф 3, член 60, член 62, член 65, параграф 5, член 81, член 112 или по отношение на сроковете, определени в настоящия член, или сроковете, определени от регламента за прилагане, , относно претендиране на приоритет по смисъла на член 30, на изложбен приоритет по смисъла на член 33 или на предходност по смисъла на член 34 след като заявката е била подадена.

3. Отделът, който е компетентен да взима решения относно пропуснатото действие, взема решение относно искането.

4. Ако службата удовлетвори искането, се счита, че последствията от неспазването на срока не са настъпили.

5. Ако службата отхвърли искането, таксата се възстановява.

ê 40/94

Член 83

Позоваване на общите принципи

При липса на разпоредби относно процедурата в настоящия регламент, в регламента за прилагането, в правилата за таксите или в процедурния правилник на апелативните състави, службата взема предвид принципите на процедурното законодателство, признати в държавите-членки.

Член 84

Погасяване на финансовите задължения

1. Правото на службата да изисква плащането на такси се погасява след изтичането на четири години, считано от края на календарната година, през която таксата е станала изискуема.

2. Правата срещу службата във връзка с възстановяването на такси или на надвзети суми се погасяват с четиригодишна давност, считано от края на календарната година, през която е възникнало правото.

3. Срокът, определен в параграфи 1 и 2 се прекъсва в случая, посочен в параграф 1, с поканата за заплащане на таксата, а в случая, посочен в параграф 2, с обоснована писмена молба. Този срок започва да тече отново, считано от датата на неговото прекъсване и изтича най-късно в края на шестгодишен период изчислен считано от края на календарната година, през която той е започнал да тече първоначално, освен ако междувременно не е бил предявен съдебен иск, за да се претендира това право; в такъв случай, срокът изтича най-рано в края на период от една година, изчислен считано от датата, на която решението е придобило сила на окончателно решение.

РАЗДЕЛ 2

РАЗНОСКИ

Член 85

Разпределяне на разноските

1. Губещата страна в процедура по възражение, процедура по отмяна, процедура по обявяване на недействителност или процедура по обжалване заплаща всички разноски, направени от другата страна, както, при спазване на разпоредбите на член 119, параграф 6, всички разноски направени от нея, за нуждите на производството, включително и пътните разходи и разходите по престоя и възнаграждението на агент, консултант или адвокат, в рамките на тарифите определени за всяка категория разходи при условията, установени в регламента за прилагане.

2. Въпреки това, когато всяка страна печели или губи съответно по една или по няколко основни пункта, или ако справедливостта го изисква, отделът по споровете, отделът по заличаването или апелативният състав решават да разпределят разноските по различен начин.

3. Страната, която слага край на производство чрез оттегляне на заявката за марка на Общността, възражението, искането за отмяна на права или за обявяване на недействителност, или жалбата, или чрез неподновяването на регистрацията на марката на Общността или чрез отказа от марка на Общността, заплаща таксите, както и разноските направени от другата страна, както е установено в параграфи 1 и 2.

4. В случай на прекратяване на процедурите разноските се определят по преценка на отдела по споровете, отдела по заличаването или апелативния състав.

5. Когато страните сключат, пред отдела по споровете, отдела по заличаването или пред апелативния състав, споразумение за разноските, различно от това получено като резултат от приложението на предходните параграфи, съответния отдел се съобразява с това споразумение.

ê 422/2004 член 1, т. 24

6. Отделът по споровете, или отделът по заличаването, или апелативният състав фиксира размера на разходите, които трябва да се платят съгласно предходните параграфи, когато разходите, които трябва да се платят, се ограничават до таксите платени на службата и до разходите за представителството. Във всички останали случаи, регистраторът на апелативния състав или член на персонала на отдела по споровете или на отдела по заличаването фиксира размера на разходите, които ще бъдат възстановявани при поискване. Искането е допустимо само в рамките на два месеца от датата, на която решението е станало окончателно, за което е изготвена молба за фиксиране на разходите. Така определеният размер може да бъде преразгледан посредством решение на отдела по споровете, или отдела по заличаването, или апелативния състав по искане, подадено в рамките на предписания срок.

ê 40/94

è1 422/2004 член 1, т. 25, буква а)

Член 86

Изпълнение на решенията, определящи размера на разноските

1. Всяко окончателно решение на службата, което определя размера на разноските представлява изпълнителен лист.

2. Принудителното изпълнение се урежда по правилата на гражданския процес в сила в държавата, на чиято територия то се осъществява. Разпореждането за изпълнение се поставя върху решението без допълнителен контрол освен този по проверката на автентичността на решението от страна на националния орган, който правителството на всяка от държавите-членки посочва за тази цел и за който то съобщава на службата и на съда.

3. След изпълнението на тези формалности, по искане на заинтересуваната страна, тя може да продължи принудителното изпълнение, като сезира направо компетентния орган съгласно законодателството на Общността.

4. Принудителното изпълнение може да бъде спряно само въз основа на решение на Съда. Въпреки това контролът по редовността на изпълнителните мерки е от компетентността на юрисдикциите на съответната страна.

РАЗДЕЛ 3

ИНФОРМИРАНЕ НА ОБЩЕСТВЕНОСТТА И НА ОФИЦИАЛНИТЕ ОРГАНИ НА ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ

Член 87

Регистър на марките на Общността

Службата води регистър, наричан регистър на марките на Общността, където се нанасят сведения, чиято регистрация или упоменаване са предвидени в настоящия регламент или в регламента за прилагане. Регистърът е отворен за публични проверки.

Член 88

Проверка на досиетата

1. Досиетата относно заявките за марки на Общността, които все още не са публикувани могат да бъдат отваряни за публична проверка само със съгласието на заявителя.

2. Всеки който докаже, че заявителят за марка на Общността е потвърдил, че след регистрирането на марката, ще се позовава на нея срещу него, може да направи справка в досието преди публикуването на заявката и без съгласието на заявителя.

3. След публикуването на заявката за марка на Общността, досиетата за тази заявка и марка, създадени въз основа на него, могат, въз основа на молба, да бъдат отворени за проверка.

4. Въпреки това, когато досиетата се отварят за проверка в съответствие с параграф 2 или 3, документи от досието могат да бъдат извадени от него, съгласно разпоредбите на регламента за прилагане.

Член 89

Периодични публикации

Службата публикува периодично:

а) Бюлетин на марките на Общността , който съдържа вписванията в регистъра на марките на Общността, както и всички други означения, чието публикуване е предвидено в настоящия регламент или от регламента за прилагането му;

б) Официален вестник , съдържащ съобщенията и информацията от общ характер, идващи от председателя на службата, както и всяка друга информация относно настоящия регл