BG Официален вестник на Европейския съюз C 129/1

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Неравенството в разпределението на богатствата в Европа: съотношение между печалбата и труда в отделните държави членки“

(становище по собствена инициатива)

(2018/C 129/01)

Докладчик: Пламен ДИМИТРОВ

Решение на Пленарната асамблея 22.9.2016 г. Правно основание член 29, параграф 2 от Правилника за дейността становище по собствена инициатива Компетентна секция „Икономически и паричен съюз, икономическо и социално сближаване“ Приемане от секцията 7.9.2017 г. Приемане на пленарна сесия 6.12.2017 г. Пленарна сесия № 530 Резултат от гласуването („за“/„против“/„въздържал се“) 188/30/23

1. Заключения и препоръки

1.1. ЕИСК смята, че неравенствата в доходите и богатството в ЕС са икономически и социални предизвикателства, които трябва да бъдат преодолени с адекватни мерки както на национално равнище, така и с помощта на действия от ЕС. В глобален и европейски план по-голямо значение се отдава на неравенствата в доходите. ЕИСК подчертава необходимостта да се привлече вниманието и към неравенствата в богатството, които са функция на много повече променливи и имат много по-дългосрочен ефект. Това предполага да се изяснят причините за тях и факторите, които ги обуславят, като се очертаят и политически решения за справяне с тях.

1.2. Трябва да се направи внимателен анализ и оценка на пропорциите в разпределението между притежателите на богатствата в ЕС и да се предприемат превантивни мерки навреме, с оглед на предотвратяването на такива негативни последици като бързото стопяване на „средната класа“ и попадането на все по-голяма група хора в категорията „работещи бедни“ или „изложени на риск от бедност и социално изключване“. Пазарната икономика следва да се разглежда не само като среда за постигане на висок икономически растеж, но и като един от необходимите механизми за постигането на обществено значими цели.

1.3. Най-важният инструмент, с който държавите членки разполагат за насърчаване на справедливото разпределяне на добавена стойност за обществото като цяло, е фискалната политика. Активните политики за пазара на труда, които допринасят за плавния преход между образование, трудов живот и обучение, също би трябвало да бъдат изведени на предно място, заедно с политиките, регулиращи данъчното облагане и социалните трансфери. ЕИСК препоръчва държавите членки да приложат възможно най-скоро мерки, които могат да намалят неравенството и да гарантират справедливо преразпределяне на новата добавена стойност в обществото като цяло.

1.4. ЕИСК смята, че е нужна добре функционираща система на социални трансфери и социално подпомагане. Преразпределението като компенсаторен механизъм следва да допълва в голяма степен пропуските на пазарната система. Публичното богатство (социална инфраструктура, заведения за услуги в обществена полза и др.) трябва да бъде развивано и неговата роля следва да се разглежда като средство за преодоляване на неравенствата. Основата на данъчните приходи би трябвало да се промени от база, основана на труда, към такава, основана на богатството, с облагане на наследствата и доходите от капитал.

1.5. Концентрацията на богатствата води и до концентрация на огромна власт, която се реализира по различни направления, включително изкривяване на конкуренцията. ЕИСК смята, че интензивният икономически растеж е ключът към намаляването на бедността и на неравенствата в благосъстоянието. Той трябва да бъде насърчаван чрез по-добро използване на структурните и кохезионните фондове, стимулиране на предприемачеството, защита на конкуренцията, програми в подкрепа на МСП и реализиране на антидискриминационни политики по отношение на жените и хората в неравностойно положение.

1.6. ЕИСК изразява загриженост по отношение на ефективността на сегашната политика на ЕС в рамките на стратегията „Европа 2020“, поставяща особен акцент върху бедността. За тази цел е необходима по-адекватна политическа подкрепа, така че държавите членки да бъдат подпомогнати в достатъчна степен в борбата им със задълбочаващите се негативни тенденции на засилващо се неравенство. Нужни са по-активни действия за справяне с бедността, която се увеличи през последните няколко години в абсолютно изражение (1). Трябва да се разработят политики на общоевропейско наднационално равнище, които да насърчават по-приобщаващ растеж и да имат интегрираща функция. Европейският стълб на социалните права би трябвало да бъде много по-тясно обвързан с Европейския семестър, а те от своя страна да бъдат в унисон със стратегията „Европа 2020“, с оглед ефективното постигане на заложените в нея общоевропейски и национални цели.

1.7. Заедно с това са необходими целенасочени мерки за пазара на труда, свързани със социална закрила. С оглед на това, че защитата на работните места, които много динамично се променят, невинаги е възможна, вниманието трябва да се съсредоточи върху насърчаването на заетостта и защитата на работната сила. Много важно е да са налице минимални социални стандарти, които да гарантират достойни заплати и условия на труд. Акцентът трябва да се постави върху улесняване на преходите в трудовия живот, като в същото време се гарантират общи трудови и социални права, включително правото на синдикално сдружаване и на колективно договаряне.

1.8. ЕИСК смята, че трябва да се изгради прозрачен механизъм за системно проследяване на данни по отношение на всички доходи и богатства, с възможност за тяхната консолидация. Това ще позволи, от една страна, по-добро администриране, а от друга, по-лесното събиране на статистическа информация за разпределението на богатствата в държавите членки. Създаването на финансов регистър на корпоративните акционери на европейско ниво би имало съществена роля в това направление.

2. Контекст

2.1. Неравенствата в богатството в Европа датират отдавна. Те са исторически процес, който не бе прекъснат и след създаването на еврозоната — поради перманентно възникващи вътрешни и външни дисбаланси, предизвикани от различните равнища на факторите за икономическа конкурентоспособност. Тези фактори включват аспекти на съотношението цени-разходи и понастоящем се изострят от големите политически предизвикателства, пред които е изправена Европа, като тероризъм, популизъм, национални избори, а от страна на икономиката — ниско ниво на инвестициите, нисък растеж, висока безработица, демографски промени и позицията на Европа в новото глобално съперничество за мощ от гледна точка на търговията и цифровизацията.

2.2. Трябва да се прави ясно разграничение между неравенствата в доходите и неравенствата в богатствата, защото последните имат по-дългосрочен ефект и в този смисъл е необходимо по-задълбоченото им изучаване. Богатството систематично се разпределя по-несправедливо отколкото приходите. Много често отделните икономически субекти получават относително еднакви доходи, но същевременно има огромна разлика в притежаваното от тях богатство поради редица немонетарни, алтруистични, наследствени и други причини. В този смисъл, поставяйки акцента върху неравенствата в богатствата, по-обективно може да се изследват реалните монетарни различия между гражданите на ЕС.

2.3. Според ЕИСК икономическите процеси в Европа се характеризират с все по-голяма динамика и поставят на изпитание институциите и възможността им да еволюират навреме спрямо настъпващите промени. Тази дискусия е изключително актуална и от гледна точка на дебата за хетерогенното развитие на всяка една държава — членка на ЕС. Съществени са различията между развитите и развиващите се държави, между Западна и Източна Европа, между държавите членки от еврозоната и останалите, между държавите членки в Шенгенското пространство и тези извън него.

2.4. ЕИСК констатира, че неравенството на доходите и богатствата в Европа се увеличава постепенно от 1970 г. насам. Като цяло глобализацията би следвало да има положителна роля за намаляването на подоходните и имуществените разлики между страните, но през последните години тенденцията по-скоро се движи в обратна посока. Не само, че първите 10 % от домакинствата печелят 31 % от общия доход, но те притежават и над 50 % от общото богатство в ЕС-28. Богатството е нараснало по-бързо от брутния вътрешен продукт в много страни, което води до големи неравенства (2). Тези неравенства имат тежки икономически, социални и политически последици, които налагат сериозен експертно-политически и обществен дебат за решаване на този въпрос и изискват политически действия.

2.5. ЕИСК смята, че съществува реална опасност проблемът с неравенствата да се задълбочи в световен мащаб, защото динамичността на икономическото развитие в Европа е изключително висока и става все по-трудно провеждането на навременна макроикономическа политика. Разширяването на неравенствата в богатствата и доходите през последните десетилетия се потвърждава и от увеличението на коефициента на Джини, който се е повишил средно в отделните страни от ОИСР от 0,29 в средата на 1980 г. до 0,32-0,35 в периода 2013—2015 г. Тенденцията в отделни държави — членки на ЕС, е сходна (3). Но трябва да се отбележи, че в страни като България, Литва и Румъния той вече достига критични стойности, надхвърляйки 0,37 (4). Въпреки наличието на множество данни и проучвания относно неравенствата в доходите, налице са по-малко доказателства за неравенството в разпределението на благосъстоянието на домакинствата, както в рамките на отделните държави, така и между тях. В действителност дори и днес не съществуват международни стандарти, които националните статистически бюра и други доставчици на данни да могат да използват при събирането на данни за разпределението на богатството (5).

2.6. Тревожно е, че поради общата липса на доверие в много европейски икономики, натрупаните печалби не се реинвестират, а това води до потискане на конкуренцията, силен спад на инвестициите и недостиг на нови работни места. Емпирични доказателства по този проблем, изследвайки именно европейската икономика, предоставя Томас Пикети в своята книга (6). Когато печалбата просто се трупа и рекапитализира, тя не допринася за създаването на добавена стойност и за повишаването на възвръщаемостта на средствата в реалната икономика. Логично, десетилетия наред разделението богати — бедни в ЕС прогресивно нарастваше.

2.7. Според ЕИСК съществува рискът да се постави пред сериозно изпитание средната класа в ЕС в средносрочен период. В обозримо бъдеще все повече работни места ще изчезват вследствие на процесите на цифровизация и роботизация. Освен това, ще изчезват и определени видове професии, макар че съществуват както исторически, така и актуални доказателства, които демонстрират, че е също толкова вероятно тези тенденции да създадат нови работни места и професии. Тези промени, ако не се управляват подходящо, се предполага, че ще действат в посока на засилване на неравенствата. ЕИСК счита, че трябва да се предприемат навременни мерки за противодействие на негативните последици от тези иначе иновативни и полезни като цяло за обществото процеси на технологично обновление.

2.8. ЕИСК изразява своята загриженост, че съотношението между процента на печалбата и добавената стойност, създадена от фактора „труд“ в държавите членки, става все по-непропорционално. Това води до задълбочаване на неравенствата в Европа както по отношение на благосъстоянието, така и на доходите.

3. Общи бележки

3.1. Тенденцията е неравенствата в богатствата да са много по-големи от доходните неравенства (7). ЕИСК подчертава факта, че преди всичко държавите членки са тези, които разполагат с подходящите инструменти, като програми за инвестиции, икономически растеж и нова заетост, данъчно облагане и социални трансфери, с които да бъдат преодолени икономическите и социалните неравенства. Въпреки това съществува също така поле за действия на европейско равнище и този въпрос трябва да бъде обект на много по-сериозно внимание от европейските институции, защото неговите ефекти върху реалния бизнес цикъл биха били комплексни и много по-дългосрочни. Съществуващите политики продължават да са насочени повече към приходите, отколкото към богатството.

3.2. ЕИСК смята за основен проблем, че европейската икономика генерира растеж, който често не се отнася за хората, които са в неравностойно финансово положение. Намерението изобщо не е да се противопоставим на функционирането на пазарната икономика, която предоставя възможности за генериране на богатство чрез иновации, създаване на предприятия, създаване на работни места и по този начин допринася за икономическия растеж, заетостта и финансирането на социалната сигурност. Въпреки това онези хора, които са в дъното на пирамидата на преразпределянето на богатствата и доходите, като цяло не извличат полза от новосъздадените работни места. Казано по друг начин, обществото ще е по-равностойно финансово, ако политиката на Европейския съюз бъде насочена към мерки, които да позволяват на все по-голяма част от населението да навлезе на пазара на труда и да сподели ползите от приобщаващия икономически растеж. В този смисъл намаляването на неравенството в богатствата и укрепването на дългосрочния икономически растеж са двете страни на една и съща монета.

3.3. ЕИСК изразява загриженост, че нарастващата акумулация на богатствата може да създаде рентиерски нагласи в обществото и по този начин самите богатства няма да бъдат обект на реинвестиране. По този начин те няма да допринасят за развитието на реалната икономика и за повишаването на потенциалния БВП. Това е и основният проблем, който разглежда Томас Пикети в своята книга, която е плод на 15-годишни изследвания и събиране на емпирична информация за неравенствата в богатствата и доходите в капиталистическите общества. Крайните резултати — дори и някои от неговите методи да срещат критики — показват наличието на значителни неравенства в ЕС. Според данните на Пикети годишният ръст на капитала е 4-5 %, докато годишният ръст на доходите в Централна Европа е около 1-1,5 %, в зависимост от държавата, като се има предвид очевидното многообразие от обхванати държави.

3.4. ЕИСК е на мнение, че са необходими допълнителни мерки, на подходящите равнища, по отношение на прекомерната финансилизация, допълнително координиране и хармонизиране на данъчната политика, мерки против данъчните убежища, против укриването и неплащането на данъци, за борба с дългосрочната тенденция за функционирането на икономиката в сянка (невярно докладвани приходи от стопанска дейност, нерегистриран или прикрит персонал, плащане на заплати на ръка) и мерки за оптимизиране на съотношението на различните видове данъци и тяхната важност като дял в данъчните приходи на отделните държави членки. Данъчните приходи, основани на труда, би трябвало да се променят в посока данъчни приходи, основани на благосъстоянието.

3.5. През последните две десетилетия данъчната конкуренция сред държавите членки принуди много правителства да прилагат мерки, които промениха преразпределителния характер на фискалната политика и стимулираха увеличаването на неравенствата. ЕИСК препоръчва държавите членки да оценят отрицателните последици от данъчните политики и да ги коригират възможно най-бързо.

3.6. ЕИСК счита, че планът „Юнкер“ трябва да бъде насочен приоритетно към страните с по-високи неравенства, независимо от техния характер. Необходимо е да се насърчават външните и вътрешните инвестиции. Всичко това е необходимо да се осъществява по унифициран начин в хармония с европейското законодателство и специфичните национални характеристики, а използването на фондове би трябвало да бъде следено внимателно.

4. Специфични бележки

4.1. Германия и Австрия са страните в еврозоната, където неравенствата в богатствата са най-силно изразени. В Германия най-богатите 5 % от населението притежават 45,6 % от богатството на страната, докато в Австрия те достигат до 47,6 % (8), (9). В страни като Кипър, Португалия, Франция, Финландия, Люксембург и Нидерландия този проблем също съществува и тенденцията е сходна (10). Това е доказателство за ясно изразена хетерогенност относно разпределението на ресурсите в отделните държави. От една страна, в тези държави се наблюдават ниски нива на доходно неравенство, но от друга, високи нива на неравенства в богатствата.

4.2. През 1910 г. 10 % от населението в Европа притежава 90 % от цялото богатство, като най-богатият 1 % притежава 50 % от богатството. След това, в резултат на двете световни войни, на Голямата депресия, унищожила голяма част от финансовия капитал, на различните държавни политики, включващи силно прогресивно данъчно облагане на доходите и наследствата, ограничаване на финансовите спекулации, вдигането на заплатите за сметка на доходите от капитал и т.н., неравенството намалява значително. През 70-те и 80-те години на миналия век горният 1 % държи 20 % от богатството, следващите 9 % притежават 30 %, средната класа от 40 % притежава 40 % от богатството. Неравенствата в доходите също намаляват значително (11). От 1980 г. насам обаче неравенството пак започва да расте. Днес частният капитал в развитите страни в ЕС-28 е между 500 % и 600 % от БВП, като в Италия достига 800 %.

4.3. Според ЕИСК съществен е проблемът и с разпределението на богатството по пол. Страни като Словакия и Франция са най-засегнати от този процес, следвани от Австрия, Германия и Гърция. В Словакия и Франция повече от 75 % от богатството принадлежи на мъжете и едва 25 % — на жените, при коренно различна полова пропорция на населението. В Австрия, Германия и Гърция около 55 % от богатството принадлежи на мъжете (12). Важно е да се направи анализ на причините за подобна тенденция и на това дали не е необходимо този аспект да бъде включен в общоевропейската политика за равенство между половете.

4.4. ЕИСК е на мнение, че е много важно как се разпределят благата в ЕС от гледна точка на задоволяването на потребностите от образование, професионална подготовка, пакет от здравни услуги, жилище и т.н. Съобразно европейския социален модел трябва да се съблюдават базисни принципи — за равни възможности и равно третиране, равнопоставеност на мъжете и жените, недискриминация, междугенерационна справедливост. Структурните реформи, които имат за цел увеличаване на човешкия капитал, са важни за подобряване на стандарта на живот и биха могли да намалят неравенствата по отношение на доходите и богатството от труд.

4.5. Около 44 % от гражданите на еврозоната имат дълг под някаква форма към някоя банкова или финансова институция. Сравнено със САЩ например (където този дял е 75 %) ситуацията е по-благоприятна, но като интензитет на нарастване през последните години тенденцията е притеснителна (13). Отговорността на банковата система също е много важна, защото тя би могла да осъществи първична превенция спрямо нарастващата обща задлъжнялост на обществото. Отговорното поведение трябва да бъде изведено на преден план.

4.6. Ускорената глобализация през последните три десетилетия увеличи данъчната тежест върху труда и обърна дела на заплатите и капитала в брутния вътрешен продукт. В резултат на това делът на заплатите в БВП намаля с 0,3 % средно годишно между 1980 г. и 2006 г. в повечето държави — членки на ОИСР. През същия период делът на печалбата в БВП нарасна от около 31 % на 47 % в ЕС-15 (14). ЕИСК счита, че държавите членки и Европейският съюз следва спешно да приложат политики за обръщане на тази тенденция.

4.7. ЕИСК изразява загриженост, че в страни като Великобритания и Франция над 50 % от богатството се изразява в жилища. Това говори, от една страна, за липса на диверсификация по отношение на богатствата на хората. От друга страна, означава, че една голяма част от хората трупат своето богатство от доходи от недвижими имущества. Това богатство след това не се реинвестира. Самата рекапитализация се трупа. Тук възниква въпросът за капитала, който се натрупва с много по-бърз темп, отколкото добавената стойност. Последният доклад на Oксфам (15) разкри, че богатството на осемте най-богати хора в света, е равносилно на богатството, притежавано от най-бедните 50 % от света, което предизвиква широко обществено недоволство. Капиталът беше важен фактор през индустриалния период, но когато се превърне в самоцел, той губи смисъла си.

Брюксел, 6 декември 2017 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Georges DASSIS

(1) Пример за това е даден от Salverda и колектив. (2013 г., таблици 2.3 и 5.2).

(2) Piketty, Capital in the Twenty-First Century (Капиталът през 21-ви век), Harvard University Press, 2014 г., ISBN 978-0674430006.

(3) Икономическото неравенство, Европейски парламент: Информационна бележка по икономически и парични въпроси, заетост и социални въпроси, юли 2016 г.

(4) Евростат, SILC — 2015 г.

(5) OECD Statistic Brief (Статистически бюлетин на ОИСР), юни 2015 г., № 21.

(6) Piketty, Capital in the Twenty-First Century (Капиталът през 21-ви век), Harvard University Press, 2014 г., ISBN 978-0674430006.

(7) В количествено изражение.

(8) Eurosystem Household Finance and Consumption Survey (Проучване на Eurosystem на финансите на домакинствата и потреблението), 2010 г.

(9) Vermeulen 2016 г. (ECB WP), оценки въз основа на списъка на Forbes на богатите хора.

(10) HFCS 2010 г.; Sierminska и Medgyesi 2013 г.; Holzner, Jestl, Leitner 2015 г.

(11) Piketty, Capital in the Twenty-First Century (Капиталът през 21-ви век), Harvard University Press, 2014 г., ISBN 978-0674430006.

(12) Rehm, M., Schneebaum, A., Mader, K., Hollan, K., The Gender Wealth Gap Across European Countries (Различията в богатството между половете в европейските държави), Виенски университет за икономика и бизнес, Департамент по икономика, работен документ 232, септември 2016 г.

(13) HFCS 2010 г.; Sierminska и Medgyesi 2013 г.; Holzner, Jestl, Leitner 2015 г.

(14) ОИСР, In It Together: Why Less Inequality Benefits All (Всички заедно: защо по-малко неравенство е от полза за всички, OECD Publishing, Париж 2015 г.

(15) Аn Economy for the 99 % (Икономика за 99-те %), Oxfam, 2017 г.