От политическа гледна точка Комисията насърчи задълбочен обмен във връзка с изпълнението на различните измерения на препоръката, като събра представители на държавите членки, социални партньори и заинтересовани лица. Европейската комисия също така следи въпросите, свързани със социалната закрила, като част от европейския семестър. През 2020 г., с цел да се смекчи социалното въздействие на пандемията от COVID-19, Комисията препоръча на девет държави членки да подобрят покритието на социалната закрила за работници с нестандартни форми на заетост и самостоятелно заети лица (EE, ES, IT, CY, LT, NL, PL, PT, SI), а през 2022 г. четири държави членки получиха специфична за всяка държава препоръка в областите, обхванати от Препоръката на Съвета от 2019 г. (EE, HU, NL и PL). Освен това с инструмента за мониторинг на КСЗ всяка година се посочват държавите членки с ключово социално предизвикателство по отношение на достъпа до социална закрила.

Прегледът на 26-те НПИ показва, че почти всички НПИ се позовават по подразбиране или изрично на съществуващи/оставащи пропуски в достъпа до социална закрила на национално равнище. Само в половината от държавите членки обаче са обхванати всички групи и видове пропуски. Освен това НПИ са насочени до голяма степен към ситуацията по отношение на официалното покритие, докато други измерения на достъпа до социална закрила са по-слабо обхванати, въпреки съществуващите показатели, договорени на равнище ЕС, за наблюдение на реалния достъп или адекватността. Важно е да се отбележи, че някои държави членки смятат, че вече са изпълнили всички (BG, SE) или почти всички (CZ, FR, HU, AT, PL) разпоредби на препоръката, вж. също таблицата в приложението.

Докато общият дял на самостоятелно заетите лица в работната сила остава стабилен през последните 25 години (около 14 % от работната сила), делът на тези, които нямат служители, се увеличава (около 68,3 % от 27 милиона самостоятелно заети лица в ЕС). Наличните данни за 7 държави членки (BE, DE, IT, LU, NL, PL и SE) сочат високи равнища на бедност на работещите сред самостоятелно заетите лица, работещи сами. Тази тенденция увеличава необходимостта от осигуряване на достъп до социална закрила за самостоятелно заетите лица.

AT, BG, CZ, DK, DE, HR, LV, HU, SI, SK, FI и SE

BE, EE, IE, CY, LU, RO

EL, FR, IT, LT, MT, NL

Достъпът на работниците през платформи до социална закрила се обсъжда в 11 НПИ (BE, DE, EE, FR, HR, IT, CY, LT, PT, RO и SI), като в повечето от тях той се счита за предизвикателство. Пет държави членки (BE, IT, CY, RO и SI) включиха конкретни мерки в своите НПИ, докато четири държави членки посочват като цяло необходимостта от предприемане на действия в тази област в бъдеще (DE, EE, LT и PT). Кипър например причислява работниците през платформи към групата на лицата на нестандартни договори, за които достъпът до обезщетения (безработица, трудови злополуки) следва да бъде разширен чрез реформа на социалното осигуряване; Белгия и Румъния обявяват законодателни промени, за да осигурят адекватна социална закрила на работещите през платформи, включително на лицата, които са самостоятелно заети (вж. също по-горе).

Последните данни са от 2021 г., като обикновено се отнасят до положението с доходите през 2020 г. Признава се, че системите за социална закрила са помогнали на хората да устоят на кризата, свързана с COVID-19, без да се увеличат по-съществено рисковете от бедност или неравенството в доходите, благодарение на много силни ответни мерки на политиката (включително увеличено покритие, извънредни съпътстващи мерки и разходи). Друга криза обаче, предизвикана от ситуацията в Украйна, започна да оказва сериозно икономическо и социално въздействие, по-специално чрез инфлацията и нарастващата енергийна бедност. Предвид забавянето на предоставянето на данните все още е прекалено рано да се измери степента на въздействието на тези кризи.

2.4.2.Мерки на политиката

Сферата на адекватността е засегната до известна степен в НПИ (16 държави членки представят мерки, насочени към подобряване на адекватността). Няколко държави членки се фокусират върху равнището на адекватност на социалната закрила за работниците с нестандартни работни места. Много от тях обаче са приели или планират да приемат мерки за подобряване на адекватността, като се съсредоточават върху пенсиите за самостоятелно заети лица или специални категории наети лица. Постепенно се налагат и някои мерки за подобряване на адекватността на обезщетенията при безработица.

Степента, до която различните категории самостоятелно заети лица и работещите с нестандартни форми на заетост внасят вноски за пенсии, ще определи бъдещите им обезщетения. Колебанията в работата и доходите на самостоятелно заетите лица представляват предизвикателство за редовното внасяне на вноски. Испания и Латвия решиха да коригират метода за изчисляване на вноските за самостоятелно заетите лица, за да подкрепят адекватността на бъдещите пенсии, докато Белгия планира да уеднакви пенсионните системи за самостоятелно заетите и наетите лица и да коригира вноските от самостоятелно заетите лица, за да отразяват по-добре техния осигурителен капацитет. Поради същата причина и за да стимулира участието в системата, Португалия също намали ставките на вноските и вече изчислява основата за вноските на всяко тримесечие въз основа на приходите, получени през предходното тримесечие. Австрия и Естония предприеха мерки за повишаване на адекватността на пенсиите, особено за лицата с ниски права, както направи и Германия, където жените ще бъдат основните бенефициери. Чехия предложи пенсионна реформа за подобряване на справедливостта на пенсионната система (например чрез преодоляване на неравнопоставеността между половете). През 2021 г. Франция прие законодателни мерки, насочени към повишаване на равнището на пенсиите за помощниците на земеделските стопани, а през 2022 г. Финландия измени пенсионното осигуряване за самостоятелно заетите лица.

Увеличаването на степента на покритие или на продължителността на обезщетенията при безработица спомага за подобряване на тяхната адекватност, като Естония и Литва предприеха мерки в тази посока. Белгия също така повиши минималното равнище на обезщетенията при безработица, наред с други минимални социалноосигурителни обезщетения и социални помощи. Конкретно в тази област бяха предприети много ответни мерки на политиката в отговор на COVID-19. Като илюстрация може да се посочи, че продължителността на обезщетенията при безработица беше временно удължена през 2020—21 г. (и през 2022 г. в някои случаи) в България, Дания, Германия, Гърция, Испания, Португалия, Румъния, Словакия и Швеция. Белгия, Франция и Италия прекъснаха временно постепенното намаляване на обезщетенията с течение на времето („прогресивно намаляване“), докато тяхното равнище беше временно увеличено в Ирландия, Люксембург (за лицата, намиращи се в частична безработица), в Малта (с допълнителни средства) и трайно увеличено в някои държави (Белгия, България, Естония, частично в Португалия). Въпреки че повечето от тези мерки вече са преустановени или ще бъдат преустановени, някои държави членки решиха да ги направят структурни. В няколко държави членки са предприети нови мерки, по-специално за сектора на културата. Ограничен брой мерки са насочени към адекватността в направления, различни от пенсиите и безработицата. Някои примери за това могат да се намерят в НПИ на Белгия (болест, инвалидност) и в НПИ на Малта (в областта на здравеопазването лечението на нови хронични заболявания ще бъде безплатно от 2023 г.).

Каре 4: Пропуски в социалната закрила, засягащи младите хора Пропуските в достъпа до социална закрила за работниците и самостоятелно заетите лица са особено изразени сред някои категории, например младите хора. През 2021 г. вероятността младите хора (на възраст 16—29 години), които са безработни и са изложени на риск от бедност (преди социалните трансфери), да получават социални помощи в ЕС е много по-малка (38 %) в сравнение с лицата на възраст 30—64-години (57 %). В скорошен доклад се потвърждава, че младите работници често нямат официален достъп до обезщетения при безработица, болест или майчинство. В повечето случаи тези пропуски не са породени директно от специфичните за възрастта правила. Те по-скоро се дължат на: липса на официално покритие за специфични категории (стажанти, чираци, спорадично наети работници, работници през платформа, икономически зависими самостоятелно заети лица), в които има много млади хора; или на проблеми с реалното покритие (по-специално когато правилата — минимален осигурителен период или ограничения за минималните платени вноски или отработени часове — на практика изключват младите хора с кратка трудова биография и несигурни договори от обезщетенията за социална закрила). За младите работници например е по-трудно да изпълнят изискванията за допустимост за получаване на обезщетения при безработица, когато загубят работата си. Същото важи и за обезщетенията за болест. Интересно е да се отбележи, че Австрия, Белгия и Словения прилагат по-кратки минимални периоди на внасяне на осигурителни вноски за младите хора. Такъв е случаят и в Испания за обезщетенията за майчинство. Въпреки че в няколко НПИ са включени специфични за младите хора реформи, има и някои изключения: изменението на закона за социалното осигуряване на студентите и стажантите в Гърция и реформата на отпуска по майчинство за студентите в Хърватия. Освен това някои мерки в отговор на кризата с COVID-19 бяха насочени към младите хора, например студентите. Австрия въведе бонус за обучение в допълнение към обезщетенията при безработица и разшири фонда за лицата в затруднение, за да покрива и студенти. Белгия въведе обезщетения при безработица за студенти, които са загубили работата си поради пандемията; а Латвия въведе временно обезщетение за безработица за млади висшисти, регистрирани като безработни. Освен това някои общи (а не специфични за младите) мерки все пак са от особено значение за младите хора поради специфичното им положение (например като работници на временни договори или работници през платформа). Примерите включват: реформите, свързани с официалното покритие за работници с нестандартни форми на заетост (или реален достъп), посочени по-горе; разширяване на покритието на здравното осигуряване в Естония за всички жители, включително студентите; и временна подкрепа в Испания (по време на COVID-19) за работниците на временни договори, с която им се предоставя по-лесен достъп до обезщетения при безработица, основани на вноски.

2.5.Прозрачност

Прозрачността е четвъртото измерение, което се разглежда в препоръката на Съвета. Прозрачността е от ключово значение, когато става въпрос за гарантирането на достъп до социална закрила за работниците и самостоятелно заетите лица. Хората може да не са достатъчно осведомени относно своите права и задължения, както и относно различните начини на упражняване на тези права и спазване на тези задължения. Правилата може да бъдат прекалено сложни или недостатъчно ясни. Това би могло да обезкуражи хората да участват в схеми за социална закрила и да допринесе за нисък процент на усвояване на някои социални обезщетения. Вероятно е самостоятелно заетите лица и лицата с нестандартни форми на заетост да бъдат засегнати в по-голяма степен, тъй като, както беше разгледано по-горе, те често са обект на специфични правила и по-сложни процедури. Освен това често може да няма организации, които да представляват интересите на тези категории, което за другите категории се прави от социалните партньори.

С много разнообразната панорама от системи за социална закрила в държавите членки се обясняват и различните подходи за постигане на прозрачност по отношение на схемите и обезщетенията за социална закрила. Например някои държави са въвели много неспециализирани „(почти) универсални“ схеми, докато други тепърва започват да правят преход от набор от силно специализирани схеми за закрила към по-всеобхватни такива. Друга съществена разлика е, че някои от тях са започнали цифровия преход отдавна, докато други са били подтикнати за това от пандемията от COVID-19. Някои държави членки посочват в своя НПИ, че правилата по отношение на достъпа до социална закрила вече са ясни и прозрачни и че информацията е достъпна (например BE, EE, FR, HR, MT, SE), а някои също така изтъкват колко е важно това положение да се запази/подобри (BE, MT, NL, SE). В някои държави достъпът до информация (включително информация относно шестте направления на социалната закрила) е залегнал в законодателството (например в BE, CZ, EE, LV, RO, SI, SK). Някои от тях са включили прозрачността и опростяването като цели в своя ПВУ, както е в случая с планираната реформа на системата за социална сигурност и преструктурирането и цифровизацията на услугите за социално осигуряване на Кипър. Като цяло обаче прозрачността не е добре застъпена в НПИ, но в ЕС са въведени или се разгръщат редица реформи и мерки в подкрепа на достъпа до ясна и актуална информация и осведоменост по отношение на социалните права, както и за опростяване на процедурите, в много случаи и чрез ПВУ.

2.5.1.Достъп до информация

За да могат хората да се запознаят със своите съществуващи права и задължения, е необходим достъп до информация относно социалната закрила. Информацията може да бъде предоставяна „пасивно“, например под формата на информационни брошури или уеб портали, или по по-„активен“ начин, предимно чрез кампании за повишаване на осведомеността, били те общи или целенасочени.

Както е изтъкнато в съображение 22 от Препоръката на Съвета, „[ц]ифровизацията може по-специално да допринесе за подобряването на прозрачността за физическите лица“ и предоставянето на информация чрез цифрови средства в същност е основна част от усилията на държавите членки да подобрят достъпа. Въпреки че все още е налице голямо разнообразие от практики, във всички държави членки вече съществуват така наречените портали, независимо дали става въпрос за общи/държавни или интегрирани портали за „обслужване на едно гише“ в областта на социалната сигурност, или за портали за специфични направления на социалната закрила.

В случаите, в които се предоставя информация за различни статути на заетост, обикновено се обръща специално внимание (в различна степен) на положението на самостоятелно заетите лица (отчасти в зависимост от това дали самостоятелно заетите лица имат официален достъп до различните направления на социалната сигурност и дали това става при същите или при различни условия в сравнение с другите категории). В няколко държави членки обаче съществуват пропуски и недостатъци по отношение на информацията, засягащи конкретно (подгрупи от) работници с нестандартни форми на заетост и самостоятелно заети лица, за които може или не може да бъде предоставена изчерпателна информация (особено на сайтовете на държавната администрация): информацията, съобразена с нуждите на самостоятелно заетите лица и лицата с нестандартни форми на заетост, все още като цяло е ограничена (Румъния) или различните категории не са добре разграничени (Кипър), или липсва информация за определени схеми, например такава за доброволните схеми (Австрия). В по-общ план пропуските и недостатъците по отношение на информацията, предоставяна от органите на публичната администрация и/или (публични или частни) доставчици, работещи в различни направления на социалната закрила, са били изрично определени като проблем в 17 държави членки (BE, CZ, DE, EE, IE, EL, FR, HR, CY, LT, NL, AT, RO, SI, SK, FI, SE). Друг такъв възможен недостатък е свързан с неактуализираните уебсайтове, създадени в резултат на специални програми/проекти, предприети вследствие на определени събития (като например кризата, свързана с COVID-19) и финансирани временно, но без в последствие да се поддържат или актуализират.

Най-добре разработената индивидуализирана информация, която е на разположение, е относно обезщетенията за старост, често чрез онлайн калкулатори. Действително 21 държави членки посочват, че предоставят калкулатори (или симулатори) за изчисляване на пенсията, пряко достъпни за гражданите, които могат да ги използват, за да получат прогноза за евентуалните си пенсионни права, въз основа на действителните вноски и периоди (BE, CZ, DK, DE, EE, ES, FR, IT, CY, LV, LT, HU, MT, AT, NL, PL, PT, SI, SK, FI, SE). Информацията във връзка с професионалните пенсионни схеми и доброволните схеми обаче изглежда се различава много в отделните държави членки и дори и в по-развитата сфера на обезщетенията за старост не е ясно дали има достатъчно информация на разположение за лицата с нестандартни форми на заетост.

Ускореният темп на цифровизация и преходът от физически услуги към услуги онлайн и цифрови услуги може да създаде трудности при достъпа до информация, особено за уязвимите групи (например хора с ограничени цифрови умения, хора с нарушение на зрението/увреждане на слуха, по-възрастни или бездомни хора). Същевременно много уебсайтове, предоставящи информация относно социалната закрила, са достъпни за хора с нарушение на зрението (например в BE, DK, EE, IE, EL, LT, LU, SI) или хора с увреждане на слуха (например в CZ, DK, EE, IE, EL, HR, LT, LU, RO, SI). В някои случаи в ход е провеждане на реформи за осигуряване на достъпност до информация относно обезщетенията за социална закрила, докато в Швеция например информацията на уебсайтовете вече е достъпна под форма, подходяща за хора с различни увреждания, чрез лесен за разбиране шведски или чрез жестомимичен език. Освен това шведските органи трябва да осигуряват безвъзмездно устни преводачи. От 2019 г. насам във Финландия Националният осигурителен институт разширява онлайн услугите си, предлагани чрез жестомимичен език, и предоставя услуги за устен превод за лицата с увреждания.

Физическите офиси могат да играят важна роля за подобряване на достъпността за хора с увреждания и с ниска цифрова грамотност. В редица държави обаче се наблюдава значително ограничаване на възможностите за физически достъп до информация, което често е ускорено от кризата, свързана с COVID-19. В някои държави членки (като BE, EE и IT) се съобщава за програми за подобряване на цифровата грамотност и преодоляване на цифровото разделение. Заслужава да се обърне внимание и на факта, че някои сред най-напредналите по отношение на цифровизацията държави вече изграждат или възстановяват възможностите за физически достъп или създават центове за обслужване на едно гише (EE, LV). През 2020 г. в Естония започна да се предлага услуга за доставка на пенсионни обезщетения по домовете, чиято цена от началото на 2022 г. беше намалена.

С оглед на сложността на системите и процедурите за достъп до социални обезщетения друг аспект от основно значение за достъпа до информация са информационните кампании — да се повиши осведомеността на хората относно техните права и задължения и значимостта на това да бъдат част от системите за социална закрила. 14 държави членки докладваха по отношение на периода 2017—2021 г. за провеждането на кампании за повишаване на осведомеността относно системите за социална сигурност/социалните обезщетения „като цяло“ или за информация относно няколко обезщетения, за да се преодолеят тези предизвикателства. В няколко държави бяха проведени кампании за повишаване на осведомеността на гражданите относно условията за достъп до обезщетения за социална сигурност във връзка със социалноосигурителните вноски и значението на редовната заетост, което е от особена важност за самостоятелно заетите лица и лицата с нестандартни форми на заетост. Във Финландия например фондовете за безработица и синдикалните организации редовно провеждат информационни кампании, целящи да убедят работниците да се присъединят към тях, с цел да бъдат по-добре защитени при загуба на доходи в случаи на настъпване на безработица. В голям брой държави членки бяха проведени и кампании относно определени направления на социалната закрила. От особен интерес са кампаниите за обезщетения за старост, насочени към работниците с нестандартни форми на заетост, както и към самостоятелно заетите лица (в CZ, DE, HR, HU), и кампаниите относно достъпа до обезщетения в бъдеще и тяхната адекватност (CZ, EL, LT, HU, MT, NL, PL, FI).

2.5.2.Опростяване

Подобряването на прозрачността може да бъде постигнато чрез различни способи на опростяване: опростяване на официалните правила на схемата за социална закрила (разгледани по-горе), на самата административна (институционална) структура, или опростяване на процеса на кандидатстване за обезщетения/получаване на достъп до тях. Няколко държави членки вече са предприели или планират да предприемат реформи с цел да опростят общите или специализираните схеми, с което да се разшири или подобри достъпът за категориите работници с нестандартни форми на заетост или за самостоятелно заетите лица до повече видове обезщетения. Австрия и Португалия представиха по-ясни правила за достъп на (категории) самостоятелно заети лица. Други мерки за опростяване, чието приемане е в ход, включват „принципа на еднократност“ по отношение на събирането на данни (BE, IE, EL, ES, LV, LU, PL), създаването или усъвършенстването на портали за социална сигурност с обслужване на едно гише (IE, LV, HU, MT, NL, SI, SK, SE) и (частичната) автоматизация на обмена на данни (DE, EL).

Друга категория реформи се отнася до опростяването на процедурите по кандидатстване. В тях са включени мерки като създаване на уеб портали с вградени функции за ползвателите и възможност за обмен на данни между различните институции (BG, CZ, IT, LV, LT, MT, NL, FI), но също така и процедури за кандидатстване онлайн и с предварително попълнени формуляри (DE, IT, SK) или автоматично одобряване на отпускането на обезщетения за отговарящи на изискванията лица в определени направления.