BG Официален вестник на Европейския съюз C 354/43

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „За ново управление на международните организации“

2010/C 354/07

Докладчик: г-жа VAN WEZEL

Съдокладчик: г-н CAPPELLINI

На пленарната си сесия на 25 февруари 2009 г. Европейският икономически и социален комитет реши, в съответствие с член 29, параграф 2 от Правилника за дейността си, да изготви становище по собствена инициатива относно

„За ново управление на международните организации“.

Специализирана секция „Външни отношения“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 4 март 2010 г.

На 461-ата си пленарна сесия, проведена на 17 и 18 март 2010 г. (заседание от 17 март), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище със 132 гласа „за“, 0 гласа „против“ и 4 гласа „въздържал се“.

1. Заключения и препоръки

1.1 Днес световната икономика е по-интегрирана от всякога. Всеобхватната глобална криза в днешния многополюсен свят извади наяве необходимостта от ново управление и от по-голяма легитимност на международните организации. Тази легитимност трябва да се основава на общи ценности, стандарти и цели, на съгласуваността, ефективността и приобщаването на всички страни и техните граждани. ЕИСК подкрепя ЕС да вземе активно участие в развиването на такова ново управление на международните организации.

1.2 Още преди настоящата криза беше призната необходимостта от реформиране на международните организации, на агенциите на Обединените нации и на институциите от Бретън Уудс, но след началото на финансовата и икономическа криза значението на реформата нараства. След като стана ясно, че въздействието на финансовата криза е необратимо, Г-20 пое водещата роля за предприемане на ответни действия. Въпреки че резултатите от действията на Г-20 бяха приети добре, се поставя по въпрос легитимността на решенията на групата. ЕИСК отправя искане към ЕС да установи ефективна връзка между Г-20 и представителните институции на Обединените нации и да укрепи Икономическия и социален съвет на ООН (ECOSOC).

1.3 Страните с нововъзникващи икономики и развиващите се страни трябва да играят по-голяма роля в управлението на международните организации. ЕИСК подкрепя по-нататъшното преструктуриране на Световната банка и МВФ така, че тези страни да бъдат по-добре представени в тях.

1.4 Управлението на международните организации следва да се опира на Устава на Организацията на обединените нации и на Всеобщата декларация за правата на човека. ЕС насърчава активно многостранното сътрудничество и ЕИСК подкрепя изцяло тази политика. Все пак ЕИСК отбелязва, че контекстът за насърчаване на многостранните ценности се е променил и затова ЕИСК счита, че е необходимо да се преразгледат съобщенията на Европейската комисия, посветени на европейските политики по отношение на мултилатерализма (1).

1.5 Въпреки че международните организации имат ясни цели, те не са достатъчно ефективни поради липса на подходящи механизми за проследяване на прилагането на техните решения и за оценка на тяхното въздействие. ЕС разработи системи за мониторинг, които са пример за добри практики и биха могли да бъдат приети в международен мащаб, за да се наблюдават комплексните мерки, предприемани на различни равнища. ЕИСК насърчава ЕС да представи тези системи за мониторинг на международните организации.

1.6 ЕИСК подкрепя идеята за разширяване на правомощията на международните организации за регулиране на финансовите пазари на международно равнище, с цел предотвратяване на нова финансова криза. ЕИСК подкрепя по-силно регулиране на европейско и международно равнище в следните области: увеличаване на резервите, регулиране на хедж-фондовете, отваряне на зоните, известни като „данъчен рай“, борба с прекалено високите и произволни възнаграждения, намаляване на риска, свързан с финансовия ливъридж, и наднационално консолидиране на надзорните органи.

1.7 ЕИСК подкрепя всяка инициатива на ЕС за насърчаване на сътрудничеството и съгласуваността между международните организации. Комитетът настоява ЕС да последва инициативата на г-жа Merkel и да улесни официалния диалог между международните организации за насърчаване на сътрудничеството по Програмата за достоен труд на Международната организация на труда (МОТ).

1.8 ЕИСК приветства резолюцията, с която Европейският парламент призовава държавите-членки на ЕС да ратифицират актуализираните конвенции на МОТ, и подкрепя призива на Европейския парламент към Комисията за изготвяне на препоръка към държавите-членки да ратифицират актуализираните конвенции на МОТ и да съдействат активно за тяхното прилагане. ЕИСК желае да участва активно в изготвянето на препоръката.

1.9 ЕИСК признава „нежната сила“, която ЕС използва в управленските структури на международните организации, но въпреки това смята, че за всяка международна организация ЕС следва да разработи стратегия за увеличаване на своята власт и за засилване на своите позиции. Думата на ЕИСК следва да се чува на консултативните заседания при разработването на тези стратегии.

1.10 ЕИСК изразява надежда, че новият Договор от Лисабон, новият върховен представител за външната политика и засиленото дипломатическо сътрудничество ще доведат до по-единен глас и по-добри позиции на ЕС в международните организации. ЕИСК насърчава ЕС да действа съгласувано в своите външни политики и да проявява последователност по отношение на целите си.

1.11 Процесът на оформяне на новата управленска структура не е много прозрачен. Социалните партньори и представителните организации на гражданското общество следва да бъдат включени в него и ЕИСК очаква от ЕС да направи информацията за този процес по-леснодостъпна.

1.12 Ефективността на международните организации нараства с отварянето им за консултации с представителните организации на гражданското общество, синдикатите и организациите на работодателите. Те трябва да станат част от техните прозрачни консултативни органи, както и от системата им за мониторинг. ЕИСК очаква от ЕС (ЕК и държавите-членки) да насърчава и улеснява един по-добър процес на консултации с организациите на гражданското общество и социалните партньори в бъдещите управленски структури на международните организации.

2. Въведение

2.1 Дискусията за системата на управление на международните организации не е отскоро, но бързото разпространение на световната финансова криза и дълбоките последствия от нея разкриха слабостите на световното управление в глобализираната икономика. Те показаха нарасналата взаимозависимост на всички страни. Кризата не само засегна всички икономики, но и се превърна във всеобхватна криза в областта на заетостта, засягаща милиони работници и предприятия, които и без друго бяха уязвими. За да бъдат ограничени отрицателните последици от кризата, доколкото това е възможно, както и за да се предотврати бъдеща криза, ще се наложи по-добро регулиране на финансовия сектор, от който започна кризата. Но това не е достатъчно. За да се създаде устойчива и основана на ценности икономика, следва да се установи нов, по-ефективен, с повече отчетност и по-прозрачен начин на управление на световната икономика.

2.2 Настоящото становище е насочено към международните организации, които управляват социалните, икономическите и финансовите политики, и отчита настоящия процес на реформиране на тези организации и контекста на финансовата криза: ООН, Световната търговска организация (СТО), МОТ, Световната банка, МВФ, Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР), Г-20 и Съвета за финансова стабилност.

2.3 Светът е изправен пред всеобхватна световна криза, която може да бъде преодоляна по ефективен начин само на световно равнище. Това се отнася не само за предизвикателствата на настоящата финансова и икономическа криза, но и за продоволствената, водната и енергийната криза, за увеличаващата се бедност, екологичните проблеми, включително последствията от изменението на климата, сигурността и нарастващата миграция.

2.4 Глобализацията доведе до промени в икономическите отношения и това следва да бъде отразено в структурата на световното икономическо управление. Променя се и съотношението на силите, като страните от групата БРИК придобиват все по-голямо икономическо, политическо и стратегическо значение. Преминаваме от двуполюсен (Студената война) през еднополюсен (надмощие на САЩ) към многополюсен свят. Страните с нововъзникващи икономики и развиващите се страни следва да заемат своето място в институциите, които създават новия модел на световно управление.

2.5 Тези предизвикателства могат да бъдат преодолени само от легитимни институции. Новата управленска структура може да разполага с такава легитимност само ако има съгласувани политики, ако ги прилага ефективно и ако приобщава всички нации и народи.

2.6 През изминалите години бяха предприети няколко инициативи за преразглеждане на системата за световно управление на международните организации и за реформа на ООН. Беше постигнат напредък по подхода „една ООН“ в дейностите на национално равнище под ръководството на постоянния координатор на ООН. През 2009 г. Координационният съвет на изпълнителните директори от системата на ООН обяви началото на 9 съвместни инициативи между организациите на ООН и институциите от Бретън Уудс. В процеса на търсене на нова управленска структура на световната икономика е желателно да се засили ролята и компетентността на ECOSOC. След началото на финансовата и икономическата криза значението на реформата нарасна, а Г-20 пое водещата роля.

2.7 На 24 и 25 септември 2009 г. в Питсбърг, САЩ, лидерите на страните от Г-20 взеха решения, които ще променят съществено управлението на международните организации. Те решиха, че Г-20 ще бъде техният основен форум за международно икономическо сътрудничество. Решиха, че ще продължат да полагат усилия за регулиране на финансовите пазари и за създаване на качествени работни места като основна задача в процеса на икономическо възстановяване. Те се договориха да създадат Рамка за силен, устойчив и балансиран икономически растеж, чрез която се ангажираха да формулират общи цели в средносрочен план за своите макроикономически, данъчни и търговски политики, които да съответстват на устойчив и балансиран растеж на световната икономика. Възложиха на МВФ задачата да ги подпомага в оценката на техните политики с цел улесняване на диалога по между им. По този начин те значително разшириха ролята на МВФ, който вече беше подпомогнат с допълнително финансиране в размер на 500 милиарда USD. Беше потвърдена и ролята на Световната банка за намаляването на бедността чрез отпускане на допълнителни заеми (в размер на 100 милиарда USD) и чрез конкретна насоченост към осигуряването на продоволствена и енергийна сигурност за бедните. Лидерите на страните от Г-20 ще се срещнат отново в Канада през юни 2010 г., в Корея през ноември 2010 г. и във Франция през 2011 г.

2.8 Лидерите на страните от Г-20 се споразумяха да модернизират структурата на икономическото сътрудничество. Гласовете на страните с нововъзникващи икономики в МВФ ще бъдат увеличени с 5 % за сметка на прекалено силно представените по-малки икономики. Към Световната банка също беше отправено искане да преразгледа представителството на страните с нововъзникващи икономики в своята управленска структура.

2.9 При все това, въпреки относително добре приетите резултати от срещите на Г-20, се поставя под въпрос легитимността на лидерството на групата. Най-бедните страни в света са изключени от дебатите. Програмата на Г-20 не се основава на договорена политика и не всички подходящи международни организации са активно ангажирани. В ООН съществуват големи опасения, че ролята на организацията се подкопава, по-специално в социално-икономическата сфера. Трябва да се намери нов баланс между новата роля на Г-20, на ООН и нейните агенции и на институциите от Бретън Уудс. Трябва да се очаква, че ще се появят нови инициативи и идеи в контекста на непрекъснато и бързо променящите се икономически и политически отношения.

2.10 Страните от Г-20 трябва да изградят ефективни връзки с представителните структури на Обединените нации, за да могат интересите на всички страни по света да бъдат взети под внимание в новата световна архитектура, насочена към участието и подкрепена чрез създаването на Съвет на ООН за икономическа и социална сигурност – силно реформиран ECOSOC със засилени правомощия за вземане на решения или „Световен икономически съвет“ (2). При всички тези промени ЕС трябва да намери своето място и някои наблюдатели се боят, че променящото се равновесие на силите ще бъде за сметка на европейското влияние на международната сцена.

2.11 В този процес не се отделя достатъчно внимание на ролята на гражданското общество и на социалните партньори. ЕИСК препоръчва Г-20 да осигури официално участие на гражданското общество и социалните партньори и насърчава министрите на труда от Г-20 да включат в работата си институции, представляващи социалните партньори на международно равнище. Въпреки че някои международни организации признават консултативен статут на социалните партньори и на организациите на гражданското общество, процесът не е достатъчно прозрачен като цяло и затова би трябвало да се включат по-активно представителни организации като ЕИСК и социалните и икономически съвети.

3. Ново управление – принципи

3.1 Новото управление на международните организации следва да се основава на принципите и ценностите на ООН. Макар всички международни организации да могат да разполагат със собствена управленска структура, функционирането им следва да се основава изцяло на Устава на Организацията на обединените нации, на основните права на човека, на човешкото достойнство и на равните права на мъжете и жените. То би трябвало да се основава на справедливостта и спазването на международните договори и стандарти. Би трябвало да насърчава напредъка на обществото и по-високите стандарти на живот в условията на повече свобода. Новата управленска структура на международните организации трябва да насърчава устойчивото развитие и социалното приобщаване. Тя трябва да бъде ефективна в разрешаването на основните световни проблеми.

3.2 Ценностите, залегнали в Устава на ООН и във Всеобщата декларация за правата на човека, са ценности и на Европейския съюз. ЕС се основава на принципите на свобода и достойнство, диалог, стабилност и спазване на международните споразумения. ЕС насърчава активно многостранната дипломация, ООН и нейните договори. ЕИСК подкрепя това, но отбелязва, че контекстът на насърчаване на многостранните ценности се е променил, и поради това смята, че трябва да се преразгледат съобщенията на ЕК, посветени на европейските политики относно мултилатерализма (COM(2001) 231: „Изграждане на ефективно партньорство с Организацията на обединените нации в сферите на развитието и хуманитарните въпроси“ и COM(2003) 526: „Европейският съюз и ООН: изборът на мултилатерализма“).

3.3 Новата управленска структура на световната икономика следва да бъде основана върху Международния пакт за икономически, социални и културни права и насочена към разглеждане на неотложните социални въпроси като безработицата, бедността, продоволствената сигурност и увеличаващото се неравенство. Тя би трябвало да допринася за социалната справедливост и за един по-справедлив свят. Би трябвало да играе по-голяма роля в насърчаването на „зелената“ икономика и защитата на обществени блага като чистата вода и чистия въздух, биологичното разнообразие и намаляването на емисиите на CO2.

4. Ново управление – засилено сътрудничество, по-голяма последователност и ефективност

4.1 ЕИСК призовава Европейската комисия и другите европейски институции активно да насърчават новото управление на международните организации, с цел те да увеличат съгласуваността на действията си и да бъдат по-ефективни в приноса си към устойчивото развитие, както и в създаването на условия за достоен труд и устойчиви предприятия.

4.2 Международните организации, в частност ООН и нейните агенции, имат ясни цели, но често не са достатъчно ефективни. Дори целите да са включени официално в международни договори и стандарти, тяхното изпълнение често пъти е незадоволително. Липсва и ефективна система за оценка на въздействието. В новото управление на международните организации следва да бъде поставен по-силен акцент върху прилагането и проследяването на действието на техните решения.

4.3 Мониторингът се превръща във важен инструмент, чиято цел е да гарантира съгласуваността в прилагането на политиките и да насочва мениджърите и политиците към областите, за които са най-силно загрижени. Той представлява и механизъм за „ранно предупреждение“, който позволява своевременна и подходяща намеса. ЕИСК предлага подобен подход да се използва и развива в съответствие с нуждите на международните организации в по-широк и по-координиран международен мащаб, тъй като положителният европейски опит в наблюдението на комплексни мерки, предприемани на различни равнища, стимулира общата управленска способност на властите, специалистите и частния сектор.

4.4 Международните организации могат да бъдат по-ефективни, ако подкрепят взаимно своите цели. Някои международни организации разполагат с механизми за подаване на оплаквания и арбитраж със задължителна сила (СТО), а други – с добре развити механизми за надзор, но не и с правомощия за привеждане в изпълнение (МОТ). Политиките на международните организации не бива да си противоречат – агенциите на ООН, международните финансови институции и ЕС могат да постигнат своите цели само ако работят за взаимно насърчаване на своите стандарти като равенството между половете, устойчивостта, достойният труд и свободната търговия.

4.5 Управлението на финансовите институции като МВФ, Световната банка и Съвета за финансова стабилност е в центъра на дебата за международното управление на световната икономика. Нуждата от регулиране на финансовите пазари и от повишаване на тяхната прозрачност е по-належаща от всякога, тъй като вече не е възможно подходящите мерки да се вземат само на национално равнище. За да могат международните организации да бъдат по-ефективни в предотвратяването на бъдещи кризи, ЕИСК подкрепя справедливото разширяване на техните правомощия за регулиране на финансовите пазари на международно равнище, като се внимава те да не станат прекалено рестриктивни, потискащи и бюрократични. ЕИСК подкрепя по-силно регулиране на европейско и международно равнище в следните области: увеличаване на резервите, регулиране на хедж фондовете, отваряне на зоните, известни като „данъчен рай“, борба с прекалено високите и произволни възнаграждения, намаляване на риска, свързан с финансовия ливъридж, наднационално консолидиране на надзорните органи и др.

4.6 Необходимо е по-силно международно сътрудничество за преодоляване на последствията от финансовата криза върху реалната икономика. За една сигурна световна икономика е необходимо по-силно регулиране, основано в по-голяма степен на ценностите. Важна инициатива беше поета от германския канцлер, г-жа Merkel. На среща на СТО, Световната банка, МВФ, МОТ и ОИСР в началото на 2009 г. тя предложи Харта за устойчиво икономическо управление (3), която би положила основата за провеждане на съгласувани политики с оглед постигането на съвместни цели, като всяка организация работи в рамките на своята компетентност. Въз основа на тази харта, на срещата си в Питсбърг лидерите на Г-20 изготвиха документа „Основни ценности за устойчива икономическа дейност“, в който формулираха своята отговорност пред различните заинтересовани страни – потребители, работници, инвеститори и предприемачи, а именно да увеличат просперитета на хората чрез съгласувани икономически, социални и екологични стратегии. ОИСР подготви „Световен стандарт за 21-ви век“, основан на съществуващите стандарти за корпоративно управление, многонационални предприятия, борба с корупцията и данъчно сътрудничество (4). Комисията „Stiglitz“ препоръчва строги мерки за справяне с намаляващото търсене, създаване на работни места и постигане на Целите на хилядолетието за развитие. ЕИСК препоръчва ЕС и държавите-членки да подкрепят тези инициативи.

4.7 Специална роля в новата управленска структура следва да заема МОТ. Основните ѝ стандарти за труд и концепцията за достоен труд и устойчиви предприятия дават насоки за преодоляване на кризата в областта на заетостта. На 98-ата конференция на МОТ през юни 2009 г. представените в нея три страни постигнаха споразумение относно Глобален пакт за заетостта – пакет от мерки за преодоляване на отрицателните тенденции в заетостта и растежа. ЕИСК настоява ЕС да окаже натиск за провеждане на официален диалог между международните организации, който да бъде основан на Програмата за достоен труд на МОТ и да разглежда темите за заетостта, развитието на предприятията, социалната закрила, хуманните условия на труд и стабилните трудови правоотношения.

4.8 С цел по-добра съгласуваност Комитетът препоръчва на ЕС да насърчи както в рамките на Съюза, така и извън него, ратификацията на актуализираните конвенции на МОТ и прилагането на Програмата за достоен труд. Комитетът настоява по-специално за ратификация и прилагане на конвенциите, които най-пряко касаят Програмата за достоен труд, включително Конвенциите за здравословни и безопасни условия на труд, Конвенциите за социална закрила и Конвенция № 94 относно трудовите клаузи в договорите за обществени поръчки. Разпоредбите на ЕС не освобождават държавите-членки от задълженията им по ратифицираните конвенции на МОТ. ЕИСК подкрепя призива на Европейския парламент към Комисията в резолюцията му от 26 ноември 2009 г. за изготвяне на препоръка към държавите-членки да ратифицират актуализираните конвенции на МОТ и да съдействат активно за тяхното прилагане. Предвид своите становища относно „Социалното измерение на глобализацията“ (5) и относно „Осигуряване на достоен труд за всички“ (6), ЕИСК желае да бъде включен активно в изготвянето на тази препоръка.

4.9 В допълнение към това ЕИСК подкрепя всяка инициатива на ЕС за насърчаване на сътрудничеството между международните организации по конкретни теми. Подходящи примери в това отношение са сътрудничеството между СТО и МОТ в областта на заетостта, сътрудничеството между Световната банка и МОТ в областта на социалната сигурност, сътрудничеството между Световната банка и МВФ за прилагане на основните стандарти на труд. Въпросите от най-голяма важност са младежката заетост, микрофинансирането и социалната сигурност.

5. Ново управление – повече внимание към интересите на развиващите се страни

5.1 Развиващите се страни и нововъзникващите икономики трябва да играят по-важна роля в новите структури за световно управление, които предстои да бъдат възприети от международните организации. Въпреки това тяхната интеграция следва да се осъществява въз основа на принципите на ООН и на зачитането на правата на човека. Целта за осигуряване на достоен труд и прилагането на основните стандарти за труд на МОТ в страните с нововъзникващи икономики и в развиващите се страни следва да бъдат водещи за политиките на международните организации. Световната банка и МВФ трябва да продължат с преструктурирането, с цел да се разшири представителството и да се укрепи позицията на по-бедните страни в техните институции и процеси.

5.2 Необходимо е да се оказва помощ на развиващите се страни, за да се улесни ефективното им участие в процеса на вземане на решения на СТО. Те трябва да бъдат в състояние да участват по-лесно в търговските преговори и да бъдат насърчени да задълбочат знанията си по търговските въпроси, както и техническите си умения и способности в областта на пазарната интеграция. На развиващите се страни трябва да се предостави легитимно политическо пространство в търговските отношения.

5.3 През март 2009 г. МВФ направи анализ на уязвимостта на страните с ниско равнище на доходите спрямо неблагоприятното въздействие на световната финансова криза и на последващата рецесия (7). По изчисления на МОТ над 200 милиона души са изложени на риск от крайна бедност, като повечето от тях живеят в развиващите се страни и в страните с нововъзникващи икономики. Броят на бедните работници – тези, които печелят по-малко от 2 USD на ден, може да достигне 1,4 милиарда души, заличавайки постигнатия напредък по отношение на намаляването на бедността в световен мащаб през изминалото десетилетие. Увеличаването на бедността ще засегне преди всичко жените, като се има предвид, че 60 % от бедното население в света са жени. При тези обстоятелства трябва да се положат допълнителни усилия за постигане на Целите на хилядолетието за развитие (ЦХР). ЕИСК настоява ЕС да се ангажира сериозно с постигането на ЦХР.

6. Каква роля би могъл да играе ЕС за насърчаване на новото управление на различните международни организации?

6.1 ЕС играе особена роля на международната сцена. Той е най-големият износител в света, най-големият дарител на помощи за развиващите се страни и референтен пазар в световен мащаб. Въпреки това някои изследвания показват, че ЕС губи позиции в ООН (8). Поради повишеното влияние на страни, които не търпят вмешателство във „вътрешните си работи“ като Китай и Русия (9), в Общото събрание на ООН ЕС получава по-слаба подкрепа за резолюциите си в областта на правата на човека отколкото преди 10 години.

6.2 ЕС може да даде значителен принос към системата за световно управление. Моделът на социална пазарна икономика на ЕС е уникален и доказа, че е в състояние да се справя с комплексните проблеми на настоящата икономическа криза. ЕС и неговите институции трябва да предприемат активни стъпки, за да запазят своите интереси и да насърчат възприемането на техните ценности.

6.3 ЕС е представен във всички международни организации, които отговарят за управлението на световната икономика, чрез присъствието на държавите-членки в управителния им съвет, чрез координирането на политиките на държавите-членки в тези организации, чрез представителството, осигурено от държавата-членка, която председателства Съюза, или чрез пряко представителство от страна на ЕК. В повечето международни организации ЕС има само статут на наблюдател (с изключение на СТО и ФАО) и разчита на „нежна сила“, за да упражнява влияние. Въпреки че тази „нежна сила“ и доброволните мрежи на ЕС могат да бъдат ефективни, ЕС би трябвало да се бори активно за официално признаване на неговата позиция там, където това е възможно. За всяка международна организация ЕС следва да разработи стратегия за увеличаване на влиянието и засилване на позициите си с цел да насърчава по-ефективното и справедливо управление на тези организации.

6.4 ЕС е представен в МВФ от различни говорители (председателя на EURIMF, ЕЦБ, председателя на Еврогрупата, министъра на финансите на председателството на ЕС), а разногласията между държавите-членки по въпросите на финансите и развитието пречат на Европа да говори в един глас. Въпреки че ЕК има правомощието да говори от името на ЕС по търговски въпроси, по други финансови или икономически въпроси невинаги се постига единна позиция, дори сред 16-те държави-членки на ЕС, които имат обща парична единица и са делегирали част от правомощията си на ЕЦБ. Предвид нарасналото значение на институциите от Бретън Уудс и по-специално на МВФ, ЕИСК настоява ЕС и неговите институции да подобрят координацията си в управлението на тези институции. Държавите-членки на ЕС разполагат общо с 32 % от гласовете в МВФ в сравнение със 17 % за САЩ. Загубата на влияние от страна на по-малките държави-членки на ЕС с цел предоставяне на повече възможности за страните с нововъзникващи икономики може да се компенсира чрез по-добро координиране на политиката на ЕС.

6.5 ЕИСК призовава ЕС да стимулира МВФ в насърчаването на политики, които осигуряват достъп до кредит и финансиране, по-специално за МСП и селскостопанските производители, тъй като във всички национални икономики тези сектори са „гръбнакът“ на заетостта и заемат най-голям дял от пазара на труда. Освен това ЕИСК отправя искане ЕС да настоява пред международните финансови институции да осигурят средства, за да може развиващите се страни да приложат антициклични мерки, като същевременно се въздържат от налагане на проциклични условности.

6.6 От 2000 г. насам ЕС значително увеличи финансовите си вноски в Световната банка (241 млн. евро през 2008 г.). ЕИСК признава значението на Световната банка за борбата с бедността и препоръчва ЕС да насърчи Световната банка да приеме политики за икономическо развитие, включващи правото на достоен труд и достъпа до здравеопазване, образование и други обществени блага. ЕИСК настоява ЕС да подкрепи Световната банка във финансирането на планове за възстановяване на страните, засегнати от настоящата финансова и икономическа криза, които да бъдат насочени към подпомагане на устойчивото развитие на предприятията, създаване на работни места, публични инвестиции, активни политики на пазара на труда, разширяване на основното социално осигуряване за всички, допълнителни „предпазни мрежи“ за най-уязвимите и инвестиции в „зелената“ икономика.

6.7 По силата на новия Договор от Лисабон Европейският парламент има правомощия за съвместно вземане на решения в области от търговската политика. Това предоставя нови възможности на ЕИСК за засилване на сътрудничеството му с Парламента и Комисията по търговските въпроси. ЕИСК изготви редица релевантни становища по въпросите на търговията и относно необходимостта от съгласуване на търговските със социалните и екологичните политики на ЕС (10).

6.8 ЕС изразходва много време за координиране на своите становища и позиции в международните организации и следователно остава по-малко време и се полагат по-малко усилия за намирането на подкрепа за тези позиции сред останалите членове на международните организации. Конвенцията на ООН за правата на хората с увреждания е сред неотдавнашните изключения в положителна насока. Организациите на гражданското общество могат да подкрепят една съвместна позиция. ЕИСК отбелязва, че държавите-членки на ЕС гласуват по сходен начин, и насърчава ЕС да се подготви да говори с един глас, за да предотврати загубата на влияние поради липса на съгласие между държавите-членки. Комитетът изразява надежда, че Договорът от Лисабон ще допринесе за подобряването на това положение. Приемането на новия договор, новата длъжност върховен представител и засиленото дипломатическо сътрудничество представляват възможност за подобряване на международните позиции на ЕС.

6.9 По-доброто управление на международните организации, съпроводено с по-голяма съгласуваност и следователно по-голяма ефективност, започва на собствена територия. Политиките на ЕС в ООН и нейните агенции, в Г-20 и в институциите от Бретън Уудс би трябвало да се ръководят от едни и същи принципи и да насърчават едни и същи цели в рамките на компетентността и структурата на различните организации. За разработването на съгласувани политики в международните организации се изискват много повече усилия. Инициативата на ЕС за съгласуване на политиките за развитие е положителен пример. ЕИСК отбелязва също и съгласуваността между вътрешните и външните политики в рамките на Лисабонската стратегия (11).

7. По-добри консултативни дейности и включване на социалните партньори и организациите на гражданското общество

7.1 Участието на социалните партньори и организациите на гражданското общество е необходимо условие за опазването и насърчаването на основополагащите ценности на международните организации. Управлението на международните организации е от огромно значение за гражданското общество. Неотдавнашната криза показа, че гражданското общество в лицето на данъкоплатци, работници, потребители, вложители, собственици на жилища и предприемачи заплаща висока цена за недостатъчното и неефективно световно управление.

7.2 Новата управленска структура се чертае на дипломатически срещи на високо равнище. Този процес не е много прозрачен. Организациите на гражданското общество и социалните партньори получават много оскъдна информация относно процеса на вземане на решения, а в още по-малка степен имат достъп до този процес. Организациите на гражданското общество и синдикатите се стремят да мобилизират общественото мнение и да лобират за това техните правителства да комуникират своите идеи относно бъдещата управленска структура на световната икономика. С някои части от бизнес средите се провеждат консултации, докато други са изключени. Гласът на организациите на гражданското общество и на социалните партньори в политическия процес на ЕС по отношение на международните организации следва да бъде по-силен.

7.3 Съществуват различни примери за добри практики на национално, регионално и международно равнище по отношение на участието на гражданското общество в управлението на международните организации. На международно равнище се откроява примерът на МОТ. Представители на работодателите и на работниците участват наравно с правителствата във всички институции на МОТ, било то в управлението, вземането на решения, установяването на стандарти или наблюдението. Стопанският и индустриален консултативен съвет (BIAC) и Консултативният съвет на профсъюзите (TUAC) към ОИСР също са добри примери за институционално консултиране на социалните партньори. Всички други международни организации се консултират по-рядко със социалните партньори и с други организации на гражданското общество – например консултативният статут, отреден на НПО в ООН – или изобщо не се консултират, както в Г-20. Ефективното управление на международните организации ще укрепне чрез институционализиране на участието на представителни организации на гражданското общество и социалните партньори при пълна прозрачност. Освен това международните организации могат да повишат своята ефективност, ако организациите на гражданското общество и социалните партньори участват в механизмите за проследяване, мониторинг и ранно предупреждение.

7.4 ЕИСК очаква, че ЕС ще включи организациите на гражданското общество и социалните партньори в разработването на своите политики и позиции относно новото управление на международните организации. Комитетът очаква също така, че в рамките на международните организации ЕС ще насърчава откритите консултации с гражданското общество и социалните партньори по време на обсъжданията относно управленските им структури. Задълбочената консултация предполага прозрачност и лесен достъп до документи за време, което дава възможност за отчитане и включване на гледните точки на заинтересованите страни.

7.5 ЕИСК очаква от ЕС (ЕК и държавите-членки) да насърчава и улеснява един по-добър процес на консултации с организациите на гражданското общество и социалните партньори в бъдещото управление на международните организации.

Брюксел, 17 март 2010 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Mario SEPI

(1) (COM(2001) 231: „Изграждане на ефективно партньорство с Организацията на обединените нации в сферите на развитието и хуманитарните въпроси“ и COM(2003) 526: „Европейският съюз и ООН: изборът на мултилатерализма“).

(2) Както беше препоръчано от експертната комисия, председателствана от проф. Joseph Stiglitz, която съветваше конференцията на ООН относно световната финансова и икономическа криза и нейното отражение върху развитието, юни 2009 г. Комисията Stiglitz посъветва също така да се създаде експертна група, към която Съветът да се обръща за консултации.

(3) Съвместно съобщение за медиите на канцлера Merkel, Берлин, 5 февруари 2009 г.

(4) Angel Gurría, генерален секретар на ОИСР, Рим, 12 май 2009 г.

(5) ОВ C 234, 22.9.2005 г., стр. 41.

(6) ОВ C 93, 27.4.2007 г., стр. 38.

(7) МВФ, The Implications of the Global Financial Crisis for Low-Income Countries ( „Последиците от световната финансова криза за страните с ниски доходи“), март 2009 г.

(8) Richard Gowan, Franziska Brantner, A global Force for Human Rights? An audit of European Power at the UN (Световна сила за правата на човека? Оценка на европейската сила в ООН). European Council on Foreign Relations (Европейски съвет за външни отношения), септември 2008 г., www.ecfr.eu

(9) ОВ C 182, 4.8.2009 г., стр. 13.

(10) ОВ C 211, 19.8.2008 г., стр. 82.

(11) ОВ C 128, 18.5.2010 г., стр. 41.