Понятието „компютърни данни“ е предвидено в законодателството на AT, BG, CY, CZ, DE, EE, EL IE, FI, HR, LT, MT, NL, PT, RO и UK (Гибралтар), а предоставената от ES, FR, IT, LU, LV, PL, SE, SK и UK (с изключение на Гибралтар) информация не беше изчерпателна. В случая на SE обаче специфичната организация на позоваващите се членове правят това определение излишно. По отношение на останалите държави членки HU обвързва определението на „компютърни данни“ единствено с престъпленията по членове 4 и 5 от директивата, докато BE и SI пропускат да включат в определението на „компютърни данни“ частта „програма, която е в състояние да направи така, че дадена информационна система да изпълни определена функция“.

Определението в директивата се основава на определението на понятието „компютърна система“ в член 1, буква а) от Конвенцията от Будапеща, като добавя самите компютърни данни като част от информационната система. CY, EL, IE, FI, HR, MT, PT и UK (Гибралтар) са въвели законови разпоредби, съдържащи определението за информационна система, а предоставената от DE, ES, FR, LU, LV, PL, SE и SK информация не беше изчерпателна. При останалите държави членки, т.е. AT, BE, BG, CZ, EE, HU, IT, LT, NL, RO, SI и UK (с изключение на Гибралтар), съответните законови определения не съдържат изрично понятието „компютърни данни“. Това предполага позоваване на член 1, буква a) от Конвенцията от Будапеща и идентичен обхват с този на определението за „компютърна система“.

До крайния срок за транспониране 22 държави членки са уведомили Комисията, че са завършили изцяло транспонирането на директивата. През ноември 2015 г. Комисията откри производства за установяване на неизпълнение на задължения за непредоставяне на информация относно националните мерки за транспониране спрямо останалите пет държави членки: BE, BG, EL, IE и SI . Към 31 май 2017 г. все още бяха в ход производствата за установяване на неизпълнение на задължения за непредоставяне на информация относно националните мерки за транспониране спрямо BE, BG и IE .

С изключение на LU, който не предостави изчерпателна информация относно транспонирането на член 2, буква в), транспонирането на определението на „юридическо лице“ не предизвика никакви проблеми. Причината е, че по принцип то вече присъства най-вече в разпоредбите на гражданското или търговското право на държавите членки. Единствено CY въвежда конкретна разпоредба в рамките на мерките, приети за транспониране на директивата.

г) Неправомерно поведение

По отношение на определението на понятието „неправомерно“ поведение в член 2, буква г) единствено CY, IE, RO и UK (Гибралтар) съобщиха за транспониране, което означава, че в останалите 23 държави членки няма никакви мерки за транспониране на това определение. Трябва да се отбележи обаче, че във всички държави членки съществува общият принцип, че наказателна отговорност не се носи за действия, когато за извършването им са налице съответните права.

2.2 Конкретни престъпления (членове 3—7 от директивата)

а) Незаконен достъп до информационни системи

Във връзка с незаконния достъп до информационни системи член 3 от директивата е транспониран в националното законодателство на AT, CY, CZ, EL, ES, IE, FI, FR, LT, LU, NL, PL, PT, SE и SK.

Във всички останали държави членки, т.е. BE, BG, DE, EE, HR, HU, IT, LV, MT, RO, SI и UK, в съответното национално описание на престъплението не се прави разлика между придобиването на достъп до цялата информационна система, от една страна, и до част от нея, от друга, макар това да е предвидено изрично в директивата. Освен това при транспонирането в DE не се обхваща достъпът до компютърен хардуер сам по себе си, в AT и LU са предвидени допълнителни изисквания относно конкретен умисъл (умисъл за придобиване на информация, причиняване на загуба или умисъл за измама), а в LV — относно причиняването на съществена вреда. В BE, BG, FR, HR, LU, MT, PT, RO, SI и UK обхватът на националните разпоредби е по-широк от този в директивата, тъй като за да се установи наказателна отговорност в тях, не е нужно да е налице заобикаляне на каквито и да е мерки за сигурност. Останалите държави членки се позовават буквално на престъпление, извършено чрез нарушаване на мярка за сигурност (CY, EL и SK), или използват сходна терминология, за да опишат този аспект (AT, CZ, DE, EE, ES, FI, HU, IT, LT, LV, NL, PL и SE).

б) Незаконна намеса в система

Член 4 от директивата се отнася за незаконната намеса в система. В директивата се изброяват осем възможни деяния (въвеждане на компютърни данни, пренасяне, увреждане, изтриване, влошаване, променяне, скриване или спиране на достъпа до такива данни) и две възможни последици от тях (сериозно възпрепятстване или спиране на функционирането на информационна система). BE, CY, CZ, EL, IE, FR, HR, LU, MT, PT, SE и UK (с изключение на Гибралтар) са въвели съответни законодателни мерки. BG включва единствено въвеждането на вирус, а останалите държави членки (AT, DE, EE, ES, HU, IT, LV, NL, PL, RO, SI, SK и UK) не посочват изрично от едно до четири от възможните деяния. В тази връзка може да се отбележи, че повечето проблеми възникнаха по отношение на понятията „влошаване“ (отсъства в осем случая) и „спиране на достъпа“ (отсъства в девет случая).

в) Незаконна намеса в данни

В член 5 от директивата се разглежда незаконната намеса в данни и се изброяват следните шест възможни деяния: изтриване, увреждане, влошаване, променяне, скриване или спиране на достъпа до данни. CY, EL, IE и MT са транспонирали разпоредбата буквално; BE, CZ, LT, PT и SE са използвали по-общи термини, за да обхванат всички възможни деяния. Мерките за транспониране във всички останали държави членки не обхващат всяка от възможностите, а по-скоро се позовават на пет от тях (FI и SK) или по-малко (AT, BG, DE, EE, FR, HR, HU, IT, LU, NL, PL, RO, SI и UK). Повечето проблеми възникнаха по отношение на понятията „увреждане“ (отсъства в осем случая), „влошаване“ (13 случая), „скриване на данни“ (11 случая) и „спиране на достъпа до данни“ (13 случая). В допълнение към текста на директивата във FI се изисква наличието на „умисъл за причиняване на вреда или финансова загуба“, а в LT и LV — „деянието да е нанесло голяма щета или съществена вреда“, за да се ангажира наказателна отговорност.

г) Незаконно прихващане

В член 6 се разглежда незаконното прихващане и се обхващат изпращането на непублични компютърни данни и електромагнитните емисии от информационна система, пренасящи такива компютърни данни. CY, CZ, DE, ES, IE, FI, HR, LV, MT, RO, SE, SK и UK (Гибралтар) са въвели законодателство, което изцяло транспонира член 6. В някои държави членки общият обхват на директивата във връзка с прихващането на компютърни данни е ограничен до съобщения (AT и BG), наблюдение на лице (EE) или кореспонденция (FR и HU). Освен това мерките за транспониране на следните държави членки не включват прихващането на електромагнитни емисии: BE, BG, EE, FR, HU, IT, LT, LU, NL, PL, PT, SI и UK (с изключение на Гибралтар). Освен това в някои държави членки се изисква конкретен умисъл (като придобиване на информация или икономическа изгода или причиняване на загуба — вж. AT, EL, HU) или конкретни допълнителни действия (като записване на прихванатото съдържание или узнаване за него — вж. BG и HU).

д) Инструменти, използвани за извършване на престъпления

В член 7 се криминализират няколко деяния, свързани с инструменти като компютърни програми или кодове за достъп, които се използват за извършване на престъпленията по членове 3—6: производство, продажба, набавяне за употреба, внос, разпространяване или друга форма на предоставяне на такива инструменти. AT, BE, CY, DE, EL, IE и SK са въвели съответно национално законодателство. Някои държави членки не обхващат всички посочени престъпления (EE, IT, MT, PL и SI). Някои не правят разграничение между извършителя на деянията по член 7 и извършителя на деянията по членове 3—6 (CZ и SI). Други изискват конкретен умисъл (увреждане или измама — вж. FI, IT и LU), конкретно следствие, като нарушаване на тайната (BG), или престъпленията да са най-малко на етап на подготовка (SE). Накрая, съществуват разминавания между член 7 и националните мерки, тай като не са транспонирани всички изброени възможни деяния. Случаят е такъв в BG, CZ, EE, ES, FR, HR, HU, IT, LT, LU, LV, PL, PT, RO, SI и UK. Сред тях в законодателството на LU изрично се споменават пет от шестте възможни деяния, изброени в директивата, докато останалите държави членки се позовават изрично на едва четири или на по-малко.

Единствено ES е транспонирала текста за „набавяне за употреба“.

2.3 Общи правила за разглежданите престъпления (членове 8—12 от директивата)

а) Подбудителство, помагачество