C 428/8

ИЗВЕСТИЕ НА КОМИСИЯТА

Насоки за докладване относно управлението на риска от бедствия съгласно член 6, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС

(2019/C 428/07)

Забележка: Позоваванията на Решение № 313/2013/ЕС (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 924) следва да се разбират като Решение № 1313/2013/ЕС, изменено с Решение (ЕС) 2019/420 (ОВ L 77 I, 20.3.2019 г., стр. 1). В светлината на посоченото в член 28, параграф 1, буква а) от Решение № 1313/2013/ЕС, когато се прави позоваване на държавите членки, се разбира, че то включва участващите държави съгласно определението в член 4, точка 12 от Решение № 1313/2013/ЕС.

Съдържание

Насоки за докладване относно управлението на риска от бедствия съгласно член 6, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС 9

Въведение 9

Цел и обхват 9

Образец за обобщен доклад за управлението на риска от бедствия 11

Част I. Оценка на риска 11

Част II. Оценка на способността за управление на риска 17

Част III. Приоритетни мерки за превенция и готовност за справяне с основните рискове с трансгранични последици, както и по целесъобразност за рисковете с малка вероятност, но със значими последици. 22

Указания за попълване на образеца 25

Част I. Оценка на риска 25

1.1 Въведение 25

1.2 Насоки за отговор на въпроси 1—8 от образеца (част I) 26

Част II. Оценка на способността за управление на риска 30

2.1 Въведение 30

2.2 Насоки за отговор на въпроси 9—20 от образеца (част II) 30

Част III — Приоритетни мерки за превенция и готовност за основните рискове с трансгранични последици, както и по целесъобразност за рисковете с малка вероятност, но със значими последици 32

3.1 Въведение 32

3.2 Насоки за отговор на въпроси 21—24 от образеца (част III) 32

ПРИЛОЖЕНИЕ 38

Неизчерпателен списък на рисковете, които са от значение в рамките на законодателството и/или политиките на ЕС 38

Неизчерпателен списък на междусекторни области от общ интерес в законодателството и/или политиките на ЕС 42

Насоки за докладване относно управлението на риска от бедствия съгласно член 6, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС

Въведение

В Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно Механизма за гражданска защита на Съюза (1) (МГЗС), изменено на 21 март 2019 г. (2), от държавите членки се изисква да представят на Комисията обобщена информация за съответните елементи от тяхната оценка на риска и оценката на способността им за управление на риска, като се съсредоточат върху основните рискове. Освен това решението изисква от държавите членки да предоставят информация относно приоритетните мерки за превенция и за готовност, необходими за справяне с основните рискове с трансгранични последици, както и по целесъобразност за рисковете с малка вероятност, но със значими последици (3).

На Комисията, съвместно с държавите членки, беше възложено до 22 декември 2019 г. да разработи насоки за представянето на обобщената информация (4).

Тези насоки са под формата на образец, в който са изброени всички основни въпроси, които трябва да бъдат разгледани в националните обобщения, и придружаващи указания за правилно попълване на образеца. Тези насоки не са задължителни и целта им е да подпомогнат обобщаването на съответните аспекти на:

1. оценката на риска, с акцент върху основните рискове,

2. оценката на способността за управление на риска, с акцент върху основните рискове,

3. и описание на мерките за превенция и за готовност за справяне с основните рискове с трансгранични последици, както и по целесъобразност за рисковете с малка вероятност, но със значими последици.

Обобщената информация за съответните елементи от оценката на риска и оценката на способността за управление на риска следва да се съсредоточи върху основните рискове. Държавите членки определят кои рискове са основни. Държавите членки трябва да изпратят първите си обобщения на Комисията до 31 декември 2020 г. След това държавите членки следва да ги изпращат на всеки три години и всеки път, когато настъпи значителна промяна.

Съгласно член 6, параграф 1 от държавите членки не се изисква да обменят чувствителна информация, чието разкриване може да навреди на техните основни интереси в областта на сигурността.

Настоящите насоки заменят Известието на Комисията относно Насоките за оценка на способността за управление на риска (5).

Цел и обхват

Целта на насоките е да улеснят докладването от страна на държавите членки, за да се допринесе за постигане на целите на Решение № 1313/2013/ЕС, и по-специално:

— да се постигне „високо ниво на защита срещу бедствия чрез предотвратяване или ограничаване на потенциалните въздействия, чрез насърчаване на култура на превенция и чрез подобряване на сътрудничеството между службите за гражданска защита и съответни други служби“ (6);

— да се осигури на Комисията информацията, необходима за изпълнение на задълженията ѝ по член 5, по-специално: а) да предприема действия, за да подобри базата от знания относно рисковете от бедствия, и по-добре да улеснява и насърчава сътрудничеството и обмена на знания, резултатите от научни изследвания и иновации, най-добри практики и информация, включително между държавите членки с общи рискове; б) да подкрепя и насърчава дейностите на държавите членки по оценка и картографиране на рисковете чрез обмен на добри практики, както и улесняване на достъпа до специфични знания и експертен опит по въпроси от общ интерес; в) да осъществява и редовно актуализира междусекторен преглед и картографиране на рисковете от природни и предизвикани от човека бедствия, пред които е изправен Съюзът, като възприема съгласуван подход в различните области на политиката, които имат отношение или отражение върху превенцията на бедствията, и като отчита надлежно евентуални последствия от изменението на климата; г) да насърчава обмен на добри практики за подготовка на националните системи за гражданска защита с цел справяне с последствията от изменението на климата; д) да подкрепя и насърчава разработването и изпълнението на дейностите на държавите членки за управление на риска чрез обмен на добри практики и улесняване на достъпа до специфични знания и експертен опит по въпроси от общ интерес; е) да събира и разпространява информацията, предоставена от държавите членки; да организира обмен на опит във връзка с оценката на способността за управление на риска; и да улеснява обмена на добри практики в процеса на планиране на превенцията и готовността, включително чрез доброволни партньорски проверки; ж) да докладва периодично, в съответствие с определените в член 6, буква в) срокове, на Европейския парламент и на Съвета за постигнатия напредък в прилагането на член 6; з) да насърчава използването на различни фондове на Съюза, с които може да се подпомага устойчива превенция на бедствия, и да поощрява държавите членки и регионите да се възползват от подобни възможности за финансиране; и) да изтъква значението на превенцията на рисковете, да оказва подкрепа на държавите членки в дейностите им за повишаване на осведомеността, предоставяне на информация и обучение на обществеността и да подкрепя усилията на държавите членки за предоставяне на публична информация за системите за оповестяване, като дава насоки за такива системи, включително на трансгранично равнище; й) да насърчава превантивните мерки в държавите членки и третите държави, посочени в член 28, чрез обмен на добри практики и улесняване на достъпа до специфични знания и експертен опит по въпроси от общ интерес; както и к) в тесни консултации с държавите членки да предприема други подкрепящи и допълващи превантивни действия, необходими за постигането на целта, посочена в член 3, параграф 1, буква а);

— да се осигури на Комисията информацията, необходима за определяне и подпомагане на приоритетите и мерките за управление на риска от бедствия в рамките на различните фондове и инструменти на ЕС;

— да се спомогне за формулирането на решения, които са основават по-добре на наличната информация, относно приоритизирането и разпределянето на инвестициите в мерки за превенция, готовност и реагиране.

Както се изисква от приложимото законодателство относно МГЗС (член 6 от Решение № 1313/2013/ЕС), държавите членки предоставиха на Комисията обобщения на своите национални оценки на риска (декември 2015 г. и 2018 г.) и оценки на способността за управление на риска (август 2018 г.). Получените отговори показаха, че тези оценки са изготвени въз основа на различни процеси и методи.

Настоящите насоки значително опростяват и рационализират процеса на докладване по член 6. Те се основават на опита от практическото изпълнение на националните оценки на риска и картографиране на големите рискове от природни и причинени от човека бедствия в държавите членки и на националните доклади за оценка на способността за управление на риска, изпратени на Комисията. В тях се вземат предвид и предишният работен документ на службите на Комисията „Насоки за оценка и картографиране на риска във връзка с управлението на бедствия“ (7) и Насоките за оценка на способността за управление на риска (8). Настоящите насоки отчитат изискванията съгласно съществуващото законодателство на ЕС и не засягат задълженията, произтичащи от него (9).

Образец за обобщен доклад за управлението на риска от бедствия

Част I. Оценка на риска

1. Процес на изготвяне на оценка на риска Опишете как процесът на изготвяне на оценка на риска се вписва в цялостната рамка за управление на риска от бедствия. Посочете подробно законодателните, процедурните и институционалните аспекти. Обяснете дали отговорността за оценката на риска е на национално равнище, или на съответното поднационално равнище.





2. Консултация със съответните органи и заинтересовани страни Опишете кои компетентни органи и заинтересовани страни участват в процеса на оценка на риска. Ако е целесъобразно: Опишете естеството на тяхното участие, като посочите техните роли и отговорности.





3. Определяне на основните рискове на национално или поднационално равнище Определете основните рискове, които могат да имат значителни неблагоприятни последици за хората, икономиката, околната среда и политиката/обществото (включително за сигурността). От посочените по-горе основни рискове отбележете: 3.1. Всички основни рискове, които биха могли да имат значителни неблагоприятни трансгранични последици и произтичат от или засягат една или повече съседни държави. 3.2. Всички основни рискове с малка вероятност и със значими последици. Когато е приложимо: 3.3. Посочете всички основни рискове, които се очакват в бъдеще. Те могат да включват нововъзникващи рискове ( 10 ) , които могат да имат значителни неблагоприятни последици за хората, икономиката, околната среда и политиката/обществото (включително за сигурността).





4. Определяне на последиците от изменението на климата Определете кои от горепосочените основни рискове са пряко свързани с последиците от изменението на климата. Ако е целесъобразно, вземете предвид съществуващите стратегии и/или планове за действие за адаптиране към изменението на климата на национално и поднационално равнище (11) или всякакви съответни оценки на риска и на уязвимостта по отношение на климата.





5. Анализ на риска Опишете скалата на нивата на вероятност на установените (във В3) основни рискове и последиците от тях, включително основните трансгранични рискове, основните рискове с малка вероятност и значими последици и когато е уместно, бъдещите и/или нововъзникващите рискове. Представете резултатите в една матрица на риска или друга визуална графика/модел, ако е приложимо. Ако е целесъобразно: Опишете методите, моделите и техниките, използвани за оценяване на вероятността на различните рискове или рискови сценарии и последиците от тях.





6. Картографиране на риска Посочете дали са били изготвени карти на риска, показващи очакваното пространствено разпределение на основните рискове, установени на етапите на определяне и анализ (В3, В4 и В5). Ако отговорът е „да“, включете ги, ако е целесъобразно.





7. Мониторинг и преглед на оценката на риска Опишете съществуващата система за мониторинг и преглед на оценката на риска, с която се отчитат новите развития.





8. Съобщаване на резултатите от оценката на риска Опишете процеса на съобщаване и разпространяване на резултатите от националната оценка на риска. Опишете как резултатите от оценката на риска се споделят между лицата, които определят политиките, публичните органи с различни видове отговорност, различните равнища на управление и други съответни заинтересовани страни. Посочете дали и как широката общественост се информира за резултатите от оценката на риска с цел хората да бъдат осведомени за рисковете в своята държава или регион и/или да имат възможност да вземат основани на факти решения, за да се предпазят.





Незадължително: Добри практики Посочете актуални добри практики, свързани с въпроси 1—8.

Част II. Оценка на способността за управление на риска

9. Законодателна, процедурна и/или институционална рамка Опишете действащата рамка за процеса(ите) за оценка на способността за управление на риска. Посочете дали тя се основава на правен акт, стратегически план, план за изпълнение или други процедурни рамки. Ако е целесъобразно : Посочете колко често се оценява способността за управление на риска. Посочете дали оценката(ите) на способността за управление на риска се използва(т) за целите на вземане на решения.





10. Роли и отговорности на компетентните органи Опишете ролята и отговорностите на компетентните органи на национално или поднационално равнище (според случая), като се направи разграничение между оценката на риска, превенцията, готовността и реакцията и се постави акцент върху управлението на установените основни рискове. Опишете как се гарантира хоризонталната координация (междусекторният подход) между тези компетентни органи, като акцентирате върху управлението на установените основни рискове.





11. Роля на съответните заинтересовани страни Посочете дали съответните заинтересовани страни са информирани за процеса(ите) за управление на риска от бедствия за установените основни рискове и дали участват в тези процеси. Ако това е така, опишете как.





12. Процедури и мерки на национално, поднационално и местно равнище Опишете въведените процедури за осигуряване на вертикално сътрудничество между националните, поднационалните и местните органи, участващи в процеса(ите) за управление на риска от бедствия за установените основни рискове.





13. Процедури и мерки на трансгранично, междурегионално и международно равнище Опишете установените процедури, с които се осигурява сътрудничество на трансгранично, междурегионално и международно равнище при управлението на риска от бедствия по отношение на установените основни рискове. Опишете съществуващите мерки, с които се гарантира управлението на риска от бедствия за установените основни рискове. Ако е целесъобразно : Посочете дали политиките за управление на риска от бедствия са съобразени с международни ангажименти, като например Рамковата програма от Сендай за намаляване на риска от бедствия за периода 2015—2030 г. и целите за устойчиво развитие от Програмата до 2030 г. за устойчиво развитие.





14. Акцент върху мерките за адаптиране към изменението на климата Посочете дали на национално или поднационално равнище (според случая) са постигнати полезни взаимодействия между мерките за намаляване на риска от бедствия и мерките за адаптиране към изменението на климата по отношение на установените основни рискове, свързани с изменението на климата (В4). Ако това е така, опишете как са постигнати.





15. Акцент върху мерките за защита на критичната инфраструктура Посочете дали са въведени мерки за защита на критична инфраструктура, за която се смята, че е от значение за поддържането на жизненоважни обществени функции.





16. Източници на финансиране Посочете дали бюджетът позволява отпускане на средства по гъвкав начин при спешна нужда и доколко фондовете за бедствия насърчават превантивните действия. Опишете източниците на финансиране (напр. национални, поднационални, публични, частни, включително застраховки, ЕС и друго международно финансиране), използвани за предприемане на приоритетни мерки за управление на риска от бедствия, когато се извършват дейности по оценяване, превенция, подготовка и реагиране по отношение на установените основни рискове.





17. Инфраструктура, активи и оборудване Опишете действията, предприети, за да се гарантират достатъчно активи за смекчаване на последиците от бедствия и за своевременно реагиране на бедствия, свързани с установените основни рискове.





18. Акцент върху събирането на данни за причинените от бедствия загуби и процедурите за това Посочете дали е въведена система за събиране на данни за загубите от бедствия. Опишете как се събират данните за установените основни рискове.





19. Акцент върху оборудването и процедурите за системите за ранно предупреждение Опишете въведените системи за ранно откриване на опасности и за мониторинг на установените основни рискове. Посочете дали системата включва методика за прогнозиране.





20. Информация и комуникация относно риска с цел да се повиши обществената осведоменост Опишете по какъв начин обществеността се информира за действията, които да предприеме при възникване на рискове. Посочете например дали е разработена стратегия за информиране на обществеността и за повишаване на осведомеността. Посочете дали и как целевите групи участват в определянето на мерките за превенция и готовност и в изпълнението на информационните и комуникационните дейности във връзка с риска.





Незадължително: Добри практики Посочете актуални добри практики, свързани с въпроси 9—20.

Част III. Приоритетни мерки за превенция и готовност за справяне с основните рискове с трансгранични последици, както и по целесъобразност за рисковете с малка вероятност, но със значими последици.

21. Основни рискове с трансгранични последици Избройте основните рискове с трансгранични последици.

За всеки основен риск с трансгранични последици попълнете следното каре:

22. Приоритетни мерки за превенция и готовност 22.1. Опишете съществуващите приоритетни мерки за превенция, както и планираните такива. 22.2. Опишете съществуващите приоритетни мерки за готовност, както и планираните такива. Ако законодателството или политиките на ЕС вече изискват докладване на приоритетните мерки за превенция и готовност за справяне с конкретния риск, посочете просто докладите, които вече са изпратени на Комисията.

Когато е приложимо:

23. Риск с малка вероятност, но със значими последици Избройте всички рискове с малка вероятност, но със значими последици.

За всеки риск с малка вероятност, но със значими последици попълнете следното каре:

24. Приоритетни мерки за превенция и готовност 24.1. Опишете съществуващите приоритетни мерки за превенция, както и планираните такива. 24.2. Опишете съществуващите приоритетни мерки за готовност, както и планираните такива. Ако законодателството или политиките на ЕС вече изискват докладване на приоритетните мерки за превенция и готовност за справяне с конкретния риск, посочете просто докладите, които вече са изпратени на Комисията.

УКАЗАНИЯ ЗА ПОПЪЛВАНЕ НА ОБРАЗЕЦА

Част I. Оценка на риска

1.1. Въведение

С оценката на риска се цели да се допринесе за процеса на вземане на решения, управлението на риска от бедствия и планирането на способностите на създателите на политики и съответните заинтересовани страни, включително тези от частния сектор; да се информира обществеността за рисковете; и да се наблюдават и преглеждат рисковете и уязвимите места. По този начин оценката предоставя основа за планиране на управлението на риска от бедствия и за изпълнение на свързаните с него мерки. За тази цел през 2010 г. Европейската комисия вече разработи „Насоки за оценка и картографиране на риска във връзка с управлението на бедствия“ (12) и периодично представя „Преглед на рисковете от природни и причинени от човека бедствия, с които Европейският съюз може да се сблъска“ (13).

Политиките на европейско равнище в областта на риска от бедствия засягат различни теми, в това число рисковете от природни и предизвикани от човека бедствия, като горски пожари, заплахи за здравето, пандемии, промишлени рискове, химични, биологични, радиологични и ядрени (ХБРЯ) заплахи, сигурност (кибертероризъм, тероризъм) и други. Други политики също имат отношение към управлението на риска от бедствия, включително политиките в областта на изменението на климата и околната среда.

Съгласно член 4, параграф 7 от Решение № 1313/2013/ЕС „оценка на риска“ означава цялостен междусекторен процес за установяване, анализ и оценка на рисковете, който е предприет на национално или подходящо поднационално равнище. Преценката на риска (14) е важна част от оценката на риска в подкрепа на вземането на решения и потвърждаването на необходимостта от допълнителни действия. За целите на настоящите насоки обаче не се изисква да се докладват резултатите от преценката на риска, като се има предвид политическото естество на този етап. Ако оценката на риска вече включва преценка на риска, тя може да бъде предоставена на Комисията.

1.2. Насоки за отговор на въпроси 1—8 от образеца (част I)

В1 Процес на изготвяне на оценка на риска

Опишете как процесът на изготвяне на оценка на риска се вписва в цялостната рамка за управление на риска от бедствия. Посочете подробно законодателните, процедурните и институционалните аспекти. Обяснете дали отговорността за оценката на риска е на национално равнище и/или на съответното поднационално равнище.

Посочете дали извършването на оценка на риска на национално или подходящо поднационално равнище е наложено от законодателството, или от други процедурни или институционални изисквания (напр. специален документ в областта на политиката). Посочете координиращия орган, който отговаря за ръководенето на процеса за оценка на риска на национално равнище.

Законодателната/политическата рамка може да подпомогне създателите на политики в държавите да въведат ефективни механизми, използвани от различни ведомства, за координиране на сътрудничеството на национално равнище с цел да се даде отговор на установените рискове. С нея също така се заздравява сътрудничеството между националните агенции/органи, за да се подобри способността на страната да реагира на променящите се рискове.

Въз основа на анализа на ЕС на националните доклади за способността за управление на риска, изпратени на Комисията през 2018 г., повечето държави членки са признали значението на това процесът на оценка на риска да се основава на законодателна или процедурна рамка. Някои държави обаче имат отделни законодателни рамки за различните рискове, произтичащи например от различни законодателни изисквания на ЕС (15).

В2 Консултация със съответните органи и заинтересовани страни

Опишете кои компетентни органи и заинтересовани страни участват в процеса на оценка на риска.

Ако е целесъобразно: Опишете естеството на тяхното участие, като посочите техните роли и отговорности.

При изготвянето на оценка на риска е важно в този процес да бъдат включени редица заинтересовани страни. Това ги насърчава да допринесат за процеса на управление на риска от бедствия. Имащите отношение органи и заинтересовани страни могат да включват национални и регионални органи, в това число тези, които не допринасят пряко за процеса на оценка, като например академичните среди, научноизследователските организации и частния сектор.

В3 Определяне на основните рискове на национално или поднационално равнище

Определете основните рискове (16), които могат да имат значителни неблагоприятни последици за хората, икономиката, околната среда и политиката/обществото (включително за сигурността).

Определете основните рискове на национално или поднационално равнище

Ако е целесъобразно: Опишете какви методи/източници на данни са използвани за определянето на основните рискове на национално и/или на съответното поднационално равнище. Когато е приложимо, посочете дали определянето на даден риск се основава на един или няколко различни сценария, свързани с основното събитие, или на цялостен вероятностен анализ на национално равнище. Когато е приложимо, посочете дали при изграждането на сценария/модела на риска и определянето на съществуващите основни рискове е бил възприет подход, отчитащ множество опасности (т.е. кои каскадни последици от бедствията са били разгледани).

Определянето на рисковете е процесът на установяване, разпознаване и описване на рисковете, евентуално с оглед на тяхната вероятност. Това е предварителна стъпка за първоначален подбор, която води към следващия етап на анализ на риска. Определянето на рисковете следва да се основава в най-голяма степен на количествени (исторически и нови статистически) данни. Препоръчително е обаче да се използват процеси на изграждане на сценарии и прогнозни модели за определяне и на бъдещите рискове. В идеалния случай следва да се намерят алтернативни решения във връзка с рисковете, които са трудни за измерване или за които информацията може да е класифицирана. Понякога на този етап се определят само рисковете. Това означава определяне на видовете събития, които могат да се случат на дадена територия в определена времева рамка. Обикновено обаче по време на етапа на определяне на рисковете вече се разглеждат и последствията (потенциални последици) от опасностите или възникването на рисковете. Данните за последиците могат да бъдат събирани под формата на качествена оценка (напр. чрез експертни становища, разузнавателна информация, техники за индуктивна аргументация и други).

Различните рискове изискват различен анализ. Като цяло е по-лесно да се прецени вероятността за възникване на природни опасности поради историческите прецеденти. Вероятността може да бъде оценена качествено (много висока, висока, средна, ниска, много ниска степен на вероятност) или количествено (период на ново възникване, вероятност от настъпване в рамките на 1 година, 5 години, 100 години и т.н.). За някои рискове не е възможно да се установи каква е вероятността да настъпи дадено събитие и по целесъобразност следва да се търсят алтернативни преценки. По възможност вероятността да настъпи събитие или риск следва да се оценява съгласно историческата честота на събития с подобен мащаб и въз основа на наличните статистически данни, които могат да се използват за анализ на основните фактори, което може да спомогне за набелязването на тенденции на ускоряване, като например свързаните с изменението на климата. Например геологичните данни могат да помогнат за удължаване на периода на разглеждане за някои рискове (напр. вулкани, земетресения, цунами).

Степента на последиците следва също да бъде оценена качествено и количествено (17). При анализа на последиците следва да се разчита във възможно най-голяма степен на емпирични доказателства и данни от предишни бедствия или на установени модели за количествено измерване на последиците. Когато е възможно, следва да се оценяват последиците от всяко възникване на риск или опасност, което се изразява в значителни неблагоприятни последици от четири категории: последици за хората, последици за икономиката, последици за околната среда и последици за политиката/обществото (включително последици за сигурността). Категориите и критериите на различните последици могат да бъдат обобщени по следния начин:

— последици за хората, като се вземат предвид смъртните случаи, изчезналите хора, ранените и болните, както и хората, които трябва да бъдат евакуирани или които вече нямат достъп до основни услуги. Критериите обикновено са количествено определени;

— последици за икономиката, като се вземат предвид финансовите и материалните загуби, както и икономическите загуби в различни сектори на икономиката. Критериите обикновено са количествено определени. Когато е възможно, следва да бъдат оценени непреките икономически загуби;

— последици за околната среда, като се вземат предвид последиците за природните ресурси, защитените зони и местообитания (горите, биологичното разнообразие на сушата, водните и морските екосистеми и т.н.), природната и градската среда. В тази категория могат да се включат последиците за културното наследство (18). Критериите обикновено са качествени, но могат да бъдат и количествени, въз основа на стойността на загубите или средствата за възстановяване, или да бъдат оценени в качествено отношение въз основа на мащаба на вредата или времето, необходимо за връщане към първоначалното състояние;

— последици за политиката/обществото (включително за сигурността), като се вземат предвид нарушаването на ежедневния живот/използването на съоръжения от критично значение (енергетика, здравеопазване, образование и др.), сигурността на водоснабдяването и продоволствието, социалното напрежение, заплахите за социалната сигурност и способността за управление и контрол на държавата. Понякога тази категория включва психологически последици. Критериите обикновено са качествено определени.

В рамките на всяка категория последици (за хората, икономиката, околната среда и политиката/обществото) следва да се степенува относителната важност на отделните последици, като се използва единен набор от критерии за степенуване на относителните последици, приложими към различните рискове или сценарии на риска. Последиците за хората следва да се измерват с оглед на броя на засегнатите хора, докато икономическите последици следва да се измерват в националната валута. Последиците за околната среда следва по възможност да бъдат количествено определени от икономическа гледна точка, но те могат да бъдат класифицирани и в неколичествено изражение, например като 1) ограничени/незначителни, 2) леки/съществени, 3) умерени/сериозни, 4) значителни/много сериозни, 5) катастрофални/бедствени. Последиците за политиката/обществото (включително за сигурността) също могат да се измерват по подобна качествена скала. Количественият анализ може да определи цифрово изражение на скалата за степента на последиците (много ниска, ниска, умерена, висока или много висока).

По възможност оценката на последиците следва да съответства на целите, задачите и насоките за докладване на Рамковата програма от Сендай за намаляване на риска от бедствия (Рамкова програма от Сендай) (19).

Тези четири категории последици могат да се разглеждат в краткосрочен и средносрочен план и при определени обстоятелства могат бъдат силно взаимообвързани, като например броят на загиналите и ранените в резултат на срутването на сгради при земетресения. Когато е приложимо, тези четири категории последици могат да се вземат предвид при оценката на последиците от всяко анализирано събитие или риск, включително основните рискове, определени във В3, които включват и основни рискове с трансгранични последици, рискове с ниска вероятност и значими последици и по целесъобразност основни бъдещи и нововъзникващи рискове. Четирите категории могат също да бъдат използвани при разработването на сценарии за риска и оценки на множество рискове (описани по-долу) на етапите на определяне на риска и анализ на риска.

За определяне на основните рискове могат да се използват няколко метода и техники (20). Те могат да включват критерии за риск, основани на доказателства методи, прегледи на геоложки, исторически и статистически данни, контролни списъци, разузнавателна информация, систематичен екипен подход (когато екип от експерти използва систематичен процес за определяне на рискове чрез структуриран набор от точки за подсещане или въпроси) и техники за индуктивна аргументация. Съществуват техники, които да направят процеса на определяне на рискове по-изчерпателен (21).

Анализът на сценарии на риска може да бъде от полза за определянето на евентуални основни рискове, когато това е целесъобразно, включително на бъдещи и/или нововъзникващи основни рискове, основни рискове с трансгранични последици и основни рискове с малка вероятност, но със значими последици. Той предлага също така начин да се обясни как да се добие представа за бъдещите неясноти и факторите, които оказват влияние върху решенията, които трябва да бъдат взети днес.

Националните анализи на риска могат да се опитат да включват не само анализ на еднорискови модели/сценарии (ако те са били изградени на етапа на определяне на рисковете), но и някои сценарии или модели с множество рискове.

Подходът, основан на множество рискове, предполага възприемането на перспектива за множество опасности и множество уязвими места. Многорисковата оценка включва възможни ефекти на усилване и каскадни ефекти, произтичащи от взаимодействието с други рискове. С други думи, даден риск може да бъде повишен чрез друг риск или защото друг вид събитие значително е променило уязвимостта или излагането на риск на системата. Перспективата, свързана с множество уязвими места, се отнася до наличието на различни чувствителни обекти, изложени на риск, като например населението, транспортните системи и инфраструктура, сградите и културното наследство. Тези обекти са уязвими по различен начин спрямо различните опасности и налагат използването на различни способности за предотвратяване и преодоляване на опасностите.

При анализа на сценарии с множество рискове обикновено се вземат предвид следните елементи:

— определяне на възможните сценарии с множество рискове, като се започне с дадено събитие и се оцени възможността за задействане на други рискове или събития;

— анализ на излагането и уязвимостта за всеки отделен риск в рамките на различните направления на сценариите, както и взаимозависимостта на опасностите и уязвимите места;

— преценка на риска за всяко неблагоприятно събитие и за сценариите с множество рискове. За да могат сценариите да бъдат визуализирани и проведени и за да се предоставя информация за тях, могат да се използват софтуерни инструменти като Decision Support System (DSS) за картографиране на сценарии с множество рискове.

Настоящите насоки нямат за цел да насърчават определен начин за разглеждане на многорискови сценарии или модели; те по-скоро открояват някои добри практики, описани в литературата, като например при технологични аварии, предизвикани от природни бедствия (земетресения, мълнии и наводнения).

В3.1 Определяне на основните рискове с трансгранични последици

Всички основни рискове, които биха могли да имат значителни неблагоприятни трансгранични последици и произтичат от или засягат една или повече съседни държави.

Когато е приложимо, посочете дали при изграждането на сценария и определянето на основните рискове с трансгранично въздействие е използван подход, отчитащ множество опасности. Например посочете дали са били разгледани каскадните последици от бедствията.

При определянето на основните рискове с възможни трансгранични последици и преценката на съответните последици от тях могат да се разгледат: i) последици, които произтичат от рискове, породени в една или повече съседни държави; ii) последици, които се разпростират в една или повече съседни държави; iii) последици, които засягат едновременно две или повече държави. Когато се разглеждат последиците върху една или повече съседни държави, не е необходимо евентуалните последици да се оценяват качествено или количествено, а по-скоро да се прецени дали се очаква да възникнат неблагоприятни последици (например дали въздушното пространство на съседните държави ще бъде засегнато от облак вулканична пепел вследствие на изригването на вулкан).

В3.2 Определяне на основни рискове с малка вероятност, но със значими последици

Всички основни рискове с малка вероятност, но със значими последици.

Когато е приложимо, посочете дали при изграждането на сценарии и определянето на основни рискове с малка вероятност, но със значими последици е бил взет под внимание подход, отчитащ множество опасности. Например посочете дали са били разгледани каскадните последици от бедствията.

От държавите членки се изисква да изберат критериите за определянето на основните рискове с малка вероятност, но със значими последици в своя национален или поднационален контекст. Риск с малка вероятност, но със значими последици може да не се разглежда непременно като основен риск, ако съответното събитие е много малко вероятно да настъпи. Следователно включването на рискове с малка вероятност, но със значими последици сред основните рискове зависи от определенията на държавите членки за „основни рискове“.

В3.3 Определяне на основни бъдещи и/или нововъзникващи рискове

Когато е приложимо , посочете всички основни рискове, които се очакват в бъдеще. Те могат да включват нововъзникващи рискове, които могат да имат значителни неблагоприятни последици за хората, икономиката, околната среда и политиката/обществото (включително за сигурността).

Определянето на основните бъдещи рискове, включително нововъзникващите рискове, би могло да спомогне за подобряване на управлението на бъдещите рискове чрез подходящи мерки за превенция и готовност. Когато става дума за бъдещи и нововъзникващи рискове, свързани с изменението на климата, при оценката на риска следва да се вземат предвид, когато е целесъобразно, прогнозите и сценариите за изменението на климата, основани на докладите на Междуправителствения комитет по изменение на климата или други потвърдени научни източници. Ако съществуват национални оценки на риска и уязвимостта във връзка с климата, те предоставят подходящи прогнози за опасностите и рисковете, свързани с климата. Свързаните с изменението на климата бъдещи и нововъзникващи рискове следва да са съвместими с рисковете, посочени в националната стратегия и/или план за адаптиране и в оценките на риска и уязвимостта във връзка с климата, ако са били осъществени такива оценки.

В публикацията на Комисията „Science for Environmental Policy“ като нововъзникващи рискове (22) се разглеждат рискове, които могат да бъдат:

— нови рискове; — с трудна за оценяване (посредством традиционните подходи за оценка и управление на риска) вероятност да причинят вреда; — трудни за предвиждане, т.е. трудно е да се прецени вероятността дадена последица да се случи в определено време, на определено място, при определено условие; — рискове, произтичащи от новоустановена опасност, на която може да има значително излагане, или от неочаквано ново или увеличено значително излагане или податливост на известна опасност; — нови или познати рискове, които се проявяват при нови или непознати условия.

Определенията за нововъзникващи рискове включват и идеята за новосъздадени рискове, новоустановени/новозабелязани рискове, нарастващ риск или риск, който става широко познат или се консолидира.

Ако е целесъобразно : Опишете методите, моделите и техниките, използвани за определяне и оценка на бъдещи рискове и/или нововъзникващи рискове и евентуалните последици от тях, като се вземат предвид сценариите и прогнозите за риска, свързани с изменението на климата, националната стратегия и/или план за адаптиране (23) и оценките на риска и уязвимостта във връзка с климата, ако са осъществени такива оценки. Използваните бъдещи сценарии във връзка с климата и включените в тях прогнози могат да бъдат краткосрочни (2030 г.), средносрочни (2050 г.) и дългосрочни (2100 г.), когато е уместно.

Може да се обмисли използването на подход на мултирисково моделиране, за да се обхванат динамичният характер и различните взаимодействия на свързаните с риска процеси, стимулирани както от изменението на климата, така и от социални, екологични, икономически и демографски параметри. Друг метод за определянето на бъдещи и/или нововъзникващи рискове е разработването на сценарии. Той не се ограничава само до преценка на бъдещите последици от изменението на климата.

Когато е приложимо, посочете дали при изграждането на сценарии и определянето на рисковете, свързани с бъдещи и нововъзникващи основни рискове, е бил взет под внимание подход, отчитащ множество опасности. Посочете също дали са били разгледани каскадните последици от бедствията.

В4 Определяне на последиците от изменението на климата

Определете кои от горепосочените основни рискове са пряко свързани с последиците от изменението на климата. Ако е целесъобразно, вземете предвид съществуващите стратегии и/или планове за адаптиране към изменението на климата на национално и поднационално равнище (24) или всякакви съответни оценки на риска и на уязвимостта по отношение на климата.

Този въпрос може да се съчетае с определянето на основните бъдещи и/или нововъзникващи рискове (В3.3), ако е приложимо.

Ако е целесъобразно: Опишете какви методи и източници на данни са използвани за определянето на основните съществуващи рискове, които са или могат да бъдат повлияни от изменението на климата.

В5 Анализ на риска

Опишете скалата на нивата на вероятност на установените (във В3) основни рискове и последиците от тях, включително основните трансгранични рискове, основните рискове с малка вероятност и значими последици и когато е уместно, бъдещите и/или нововъзникващите рискове.

Представете резултатите в една матрица на риска или друга визуална графика/модел, ако е приложимо.

Ако е целесъобразно: Опишете методите, моделите и техниките, използвани за оценяване на вероятността на различните рискове или рискови сценарии и последиците от тях.

След като бъдат определени рисковете, вероятността те да се реализират и сериозността на потенциалните последици от тях се измерват с помощта на набор от категории, измерващи факторите за риск (в идеалния случай измерването следва да бъде количествено). Категориите последици, които могат да бъдат разгледани, са последици за хората, икономиката, околната среда и политиката/обществото (включително за сигурността), както е посочено във В3. Това често се описва като „вероятност“ на даден сценарий или риск и „последица“ от него. Резултатите обикновено се представят в матрица на риска или вероятностни карти.

Матрицата на риска свързва измерението на вероятността с това на последиците и представлява графично изображение на различните рискове, което позволява тяхното сравняване. Тази матрица описва определените множество рискове, като по този начин улеснява сравнението. Матриците на риска могат да се използват на всички етапи от оценките на риска (за настоящи, бъдещи и/или нововъзникващи рискове, трансгранични рискове и основни рискове с малка вероятност, но със значими последици). Скалата, използвана за вероятността и последиците, обикновено има пет нива (фигура 1), въпреки че може да има различни варианти. Цветовете в матрицата също могат да бъдат зададени различно в зависимост от индивидуалното възприятие на риска в дадена държава.

Фигура 1: Матрица на риска (симетрична, с пет нива (5x5)

Редица държави членки използват матрицата на риска. Те могат да обмислят изготвянето на различни матрици на риска за последиците за хората, икономиката, околната среда и политиката/обществото (включително за сигурността), тъй като тези категории се измерват с различни скали и в противен случай ще бъде трудно да се сравняват, особено ако някои от тях се оценяват количествено, а други в качествено отношение. За да се улесни постигането на по-пълен обзор на равнище ЕС, държавите членки могат за предпочитане да използват по целесъобразност матрица на риска с пет нива на последици и вероятност (5x5). Държавите членки се насърчават по възможност да определят количествени диапазони за всяко число от 1 до 5.

При анализа на риска трябва да се отчетат елементите на несигурност, свързани с анализа на рисковете, и да се разгледа несигурността във връзка с данните и моделите. Анализът на чувствителността включва проверка на размера и значимостта на рисковете чрез промени в отделните входящи параметри.

Когато има вероятност даден риск да породи съществени и необратими последици, но вероятността той да се осъществи не може да бъде точно оценена, принципът на предпазливост може да обоснове включването му в анализа на риска. Това се отнася особено за рисковете за околната среда и здравето (болести при хората, растенията и животните). Принципът на предпазливост може да се прилага като първа стъпка към управлението на риска. Възможно е да се наложи вземането на временни решения въз основа на качествени или неводещи до категорично заключение сведения. Когато се прилага принципът на предпазливост, следва да се положат допълнителни усилия за подобряване на доказателствената база.

В6 Картографиране на риска

Посочете дали са били изготвени карти на риска, показващи очакваното пространствено разпределение на основните рискове, установени на етапа на определяне и анализ (В3, В4 и В5). Ако отговорът е „да“, включете ги, ако е целесъобразно.

Разпределението на рисковете се различава в рамките на държавата поради разлики във възникването на риска, степента на излагане на хората и активите и неравномерна уязвимост. Картите на рисковете са полезен инструмент за определяне на областите, които са изложени на най-голям риск в страната. Могат да бъдат изготвени различни видове карти в зависимост от нуждите на национално или поднационално равнище: обикновени карти на основните рискове, включително основните рискове с трансгранични последици; основни рискове с малка вероятност, но със значими последици; и ако е целесъобразно, бъдещи и/или нововъзникващи рискове. Освен това могат да се изработят карти на загубите, за да се покаже къде потенциалните загуби за даден риск е възможно да са по-високи предвид разпределението на излагането и уязвимостта и др.

В идеалния случай различните основни рискове следва да бъдат представени в отделни карти или тематични карти на риска (например категоризирани по основни рискове с трансгранични последици, бъдещи и/или нововъзникващи рискове и основни рискове с малка вероятност, но със значими последици). По възможност те биха могли да представят пространственото разпределение на уязвимостта и излагането на вреди по скалата „много високо, високо, средно, ниско и много ниско“ ниво на риск.

Тези карти на риска могат да представят пространственото разпределение на всички съществени аспекти, които се нуждаят от защита на национално или регионално равнище, като например: населението, жизненоважната инфраструктура, като водоснабдяването, електроснабдяването, производството на газ и нефт; транспорта и разпределянето; телекомуникациите; селското стопанство; финансовите услуги и услугите в областта на сигурността; болниците; училищата; защитените от екологична гледна точка области и местообитания (зони по „Натура 2000“, защитени морски зони, национални паркове, гори, морско и земно биологично разнообразие, речни басейни); културното наследство (археологически обекти, паметници, паркове и др.); и други важни икономически активи (фабрики, предприятия, енергийни обекти, земеделско и животновъдско производство, туристически райони и предприятия) и др.

Тази информация може да бъде събрана чрез използването на географски информационни системи (ГИС) или уеб платформи. Ако тя е налична, посочете съответната връзка към информацията.

В7 Мониторинг и преглед на оценката на риска

Опишете съществуващата система за мониторинг и преглед на оценката на риска, с която се отчитат новите развития.

Като част от процеса на управление на риска от бедствия рисковете следва да подлежат на редовно наблюдение и преглед, за да се проверява дали:

— допусканията за рисковете (включително входящите данни) продължават да са валидни,

— допусканията, на които се основава оценката на риска, включително външният и вътрешният контекст, продължават да са валидни,

— очакваните резултати се постигат,

— резултатите от оценката на риска съответстват на действителния опит,

— техниките за оценка на риска се прилагат правилно,

— се дава ефективен отговор на риска (мерки за прилагане на превенцията и готовността за справяне с рискове).

В8 Съобщаване на резултатите от оценката на риска

Опишете процеса на съобщаване и разпространяване на резултатите от националната оценка на риска. Опишете как резултатите от оценката на риска се споделят между лицата, които определят политиките, публичните органи с различни видове отговорност, различните равнища на управление и други съответни заинтересовани страни. Посочете дали и как широката общественост се информира за резултатите от оценката на риска с цел хората да бъдат осведомени за рисковете в своята държава или регион и/или да имат възможност да вземат основани на факти решения, за да се предпазят.

Правилното съобщаване на резултатите дава възможност за използване на оценките на риска при вземането на решения. Крайната цел на комуникацията относно рисковете е да се даде възможност на хората, изложени на риск, да вземат основани на факти решения, за да се предпазят, както и да се повиши тяхната осведоменост за риска. Комуникацията относно рисковете означава също споделяне на информация, съвети и становища между експертите и хората, изправени пред заплахи за тяхното здраве и/или тяхното икономическо или социално благосъстояние. Неправителствените субекти също разчитат на точни оценки на риска. Например химическата промишленост често трябва да бъде информирана за технологичните рискове. Освен това прилагането на принципа за право на получаване на информация, залегнал днес в много национални и международни закони и разпоредби, означава, че много от процедурите за оценка вече включват участието на обществеността. Тези промени налагат необходимостта от въвеждането на систематичен подход към комуникацията относно рисковете при изпълнението на публичните политики.

Част II. Оценка на способността за управление на риска

2.1. Въведение

Член 6, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС гласи: „С цел да насърчават прилагането на ефективен и съгласуван подход към превенцията и готовността за бедствия чрез обмен на информация с нечувствително съдържание, (…), и за да насърчават обмена на най-добри практики в рамките на Механизма на Съюза, държавите членки: (…) б) доразвиват оценката на способността за управление на риска на национално или на съответното поднационално равнище“.

С оглед на своя технически, финансов и административен капацитет държавите членки се приканват да оценят способността си да извършват подходящи оценки на риска и планиране на управлението на риска, както и да прилагат мерки за превенция и готовност.

Настоящите насоки определят структура за обобщаване на оценката на способността на всяка държава да управлява рискове. Предложената структура не е изчерпателна и трябва да бъде адаптирана към нуждите на всяка държава членка. Това следва да се разглежда като обща отправна точка, която да насърчи общото разбиране на аспектите, които следва да бъдат включени в оценката на националните способности за управление на риска. Обобщението следва да се съсредоточи върху основните рискове, определени в част I.

2.2. Насоки за отговор на въпроси 9—20 от образеца (част II)

В9 Законодателна, процедурна и/или институционална рамка

Опишете действащата рамка за процеса(ите) за оценка на способността за управление на риска. Посочете дали тя се основава на правен акт, стратегически план, план за изпълнение или други процедурни рамки.

Ако е целесъобразно : Посочете колко често се оценява способността за управление на риска и дали оценката(ите) на способността за управление на риска се използва(т) за целите на вземане на решения.

Този въпрос има за цел да изясни законодателния, процедурния и/или институционалния контекст на национално или поднационално равнище (според случая), който определя официално процеса(ите) за оценка на способността за управление на риска за предотвратяване, готовност и реагиране. Ако нормативната уредба е същата като описаната в отговора на В1, може да се позовете на този отговор. Ако отговорът се различава от отговора по В1, държавите членки трябва да уточнят дали процесът за оценка на способността за управление на риска има правно основание или дали се базира на стратегически план, план за изпълнение или други нормативни/процедурни рамки, както и дали той се основава на оценка на риска или произтича от такава оценка.

Ако е целесъобразно : Посочете, ако е планирано да се доразработи нормативната уредба. Посочете колко често се извършва оценка на способността за управление на риска на национално или съответно поднационално равнище и/или посочете дали оценката(ите) се използва(т) за целите на вземане на решения. Посочете например дали тази оценка се използва в процеса на планиране на управлението на риска и/или прилагането на мерките за превенция и готовност и дали се използва за по-доброто разбиране на уязвимите места като част от оценката на риска.

В10 Роли и отговорности на компетентните органи

Опишете ролята и отговорностите на компетентните органи на национално или поднационално равнище (според случая), като се направи разграничение между оценката на риска, превенцията, готовността и реакцията и се постави акцент върху управлението на основните установени рискове.

Опишете как се гарантира хоризонталната координация (междусекторният подход) между тези компетентни органи, като акцентирате върху управлението на установените основни рискове.

Във връзка с определените основни рискове за всеки етап на цикъла за управление на риска от бедствия (оценка, превенция, готовност и реагиране) следва ясно да бъдат посочени способностите за управление и ролите/отговорностите на компетентните власти и органи. Може да бъде включено графично изображение, което илюстрира хоризонталната координация. Посочете също така органа, който на национално равнище изпълнява ролята на денонощно звено за контакт в извънредни случаи и опише как тази роля е интегрирана в цялостната структура на управление.

Държавите членки следва да обяснят как се осигурява изпълнението на тези роли и отговорности (например чрез законодателни и/или процедурни политики) и какво се прави, за да се гарантира ефективно управление (например за да се избегнат припокривания и пропуски в областите на отговорност). Опишете какви мерки са въведени, за да се гарантира сътрудничеството между тези компетентни органи на различните етапи от цикъла на управление на риска от бедствия (оценка, превенция, готовност и реагиране), и извлечените поуки, с акцент върху управлението на основните рискове.

Когато управлението на ролите и отговорностите на компетентните органи изисква междусекторен подход (например интегриране на адаптацията към изменението на климата, В14), държавите членки следва да вземат под внимание съществуващото законодателство и/или политики на ЕС (вж. приложението).

В11 Роля на съответните заинтересовани страни

Посочете дали съответните заинтересовани страни са информирани за процеса(ите) за управление на риска от бедствия за установените основни рискове и дали участват в тези процеси. Ако това е така, опишете как.

Способността за управление на рисковете зависи все повече от участието на различни публични и частни заинтересовани страни и сътрудничеството с тях, включително агенциите за управление на бедствия, здравните и пожарните служби, полицейските сили, транспортни/електроенергийни/комуникационни оператори, доброволчески организации, граждани/доброволци, частни собственици на земи, застрахователния сектор, академични и изследователски институти, въоръжените сили или организации в други държави (за управлението на транснационални рискове от бедствия). В законодателството на ЕС се признава, че „превенцията и управлението на риска от бедствия включват необходимост от разработване и прилагане на мерки за управление на риска, които включват координиране на широк кръг от участници“ (25).

Посочете дали това сътрудничество е осигурено при процеса(ите) за оценка на риска за определените основни рискове, при процесите на планиране на управлението на риска от бедствия и когато е целесъобразно, при прилагането на мерките за превенция и готовност. Ако това е така, опишете как.

Ако е целесъобразно : Посочете как се информират публичните и частните заинтересовани страни и как се осъществява обменът на информация (включително споделянето на извлечените поуки и на данни). Можете да направите препратка към отговорите на В9.

В12 Процедури и мерки на национално, поднационално и местно равнище

Опишете въведените процедури за осигуряване на вертикално сътрудничество между националните, поднационалните и местните органи, участващи в процеса(ите) за управление на риска от бедствия за установените основни рискове.

Държавите членки следва да обяснят процедурите и мерките за гарантиране на вертикалната координация между националните, поднационалните и местните равнища за основните установени рискове.

Процесът на планиране на мерки за превенция и готовност следва да определя процедури за намаляване на риска на национално, поднационално и местно равнище. Както се посочва в съображение 14 от Решение (ЕС) 2019/420 (26), регионалните и местните органи могат да играят важна превантивна роля, като също са и първите, които реагират при бедствие заедно със способностите на своите доброволци. Ето защо държавите членки следва да посочат съществуващите договорени механизми за сътрудничество, включително процедурите за вземане на решения, които спомагат за степенуването на рисковете и регионалните планове, както и всякакви финансови договорености за помощ.

Ако е целесъобразно: Опишете мерките за управление на риска от бедствия, които са въведени за определените основни рискове на различни равнища на управление. Това може да бъде илюстрирано с таблица, показваща определените основни рискове.

В13 Процедури и мерки на трансгранично, междурегионално и международно равнище

Опишете установените процедури, с които се осигурява сътрудничество на трансгранично, междурегионално и международно равнище при управлението на риска от бедствия по отношение на установените основни рискове. Опишете съществуващите мерки, с които се гарантира управлението на риска от бедствия за установените основни рискове.

Ако е целесъобразно : Посочете дали политиките за управление на риска от бедствия са съобразени с международни ангажименти, като например Рамковата програма от Сендай за намаляване на риска от бедствия за периода 2015—2030 г. и целите за устойчиво развитие от Програмата до 2030 г. за устойчиво развитие.

С оглед на международното сътрудничество и неотдавнашното изменение на Решение № 1313/2013/ЕС за МГЗС (и по-специално съображение 28 от Решение (ЕС) 2019/420 (27)) целта на тази част е да се проучи дали и как се осигурява ангажираност на трансгранично, междурегионално и международно равнище.

Държавите членки се приканват да опишат дали преди настъпването на бедствие се осъществява трансгранично (28), междурегионално и международно сътрудничество и ако това е така — под каква форма (превенция и готовност). Обяснете как се осигурява това сътрудничество (напр. чрез меморандуми за разбирателство или споразумения за нивото на обслужване). Посочете също дали се прилагат съвместно мерки за готовност (напр. системи за ранно предупреждение или съвместни обучения и учения), за да се гарантира бърза и ефективна реакция при бедствия, когато се реализират установените основни рискове.

Когато за управлението на мерките за превенция, готовност и реагиране се изисква междусекторен подход (напр. интегриране на адаптирането към изменението на климата, В14), може да се направи препратка към съществуващо законодателство на ЕС (вж. приложението).

Рамковата програма от Сендай (29), одобрена от Общото събрание на ООН, е доброволно необвързващо споразумение, с което националните правителства поеха ангажимент да предотвратят появата на нов риск от бедствия и да намалят съществуващия такъв риск, като намалят излагането и уязвимостта и същевременно подобрят готовността, с което да се увеличи цялостната устойчивост. Целите за устойчиво развитие (30), приети през 2015 г. на среща на високо равнище на ООН, включват 17 цели (31) в областта на устойчивото развитие. За изпълнението на тези две програми е необходима солидна рамка от показатели, чрез които да се наблюдава напредъкът в намаляването на риска от бедствия. По-конкретно за проследяване на напредъка при изпълнението на 7-те цели по Рамковата програма от Сендай са определени 38 показателя, а за постигането на устойчиво развитие по целите за устойчиво развитие — 17 цели и 169 подцели.

Комисията участва в изпълнението и на двете програми и е разработила планове за действие (32) и документи за размисъл (33) с цел да се проследи напредъкът в постигането на тези цели. Ако е подходящо, държавите членки се приканват да опишат как политиките им за управление на риска от бедствия ще спомогнат да се постигнат целите на тези две програми.

В14 Акцент върху мерките за адаптиране към изменението на климата

Посочете дали на национално или поднационално равнище (според случая) са постигнати полезни взаимодействия между мерките за намаляване на риска от бедствия и мерките за адаптиране към изменението на климата по отношение на установените основни рискове, свързани с изменението на климата (В4). Ако това е така, опишете как са постигнати.

Предвид неотдавнашното изменение на законодателството за МГЗС, и по-специално това, че „(…) всички действия следва да бъдат съгласувани с изпълнението на международните ангажименти като (…) Парижкото споразумение към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации (ООН) по изменение на климата и активно да допринасят за изпълнението на тези международни ангажименти“ (34), целта на този въпрос е да се проучи дали и как се осигуряват полезни взаимодействия между мерките за адаптиране към изменението на климата и националните мерки за превенция и готовност.

Адаптирането към изменението на климата може да подпомогне усилията да се предотвратят бедствията, свързани с климата. Икономически ефективните мерки за адаптиране изискват добра координация на различни равнища на планиране и управление. Съгласно Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата националните стратегии и планове за адаптиране са препоръчителният инструмент за политиките и действията за адаптиране. Държавите членки се приканват да посочат тези стратегии и да опишат дали и как те се интегрират в планирането на националните мерки за превенция на риска от бедствия и за готовност или обратното. Ако за управлението на мерките за превенция, готовност и реагиране се изисква междусекторен подход, може да се направи препратка към съществуващо законодателство на ЕС (вж. приложението).

В15 Акцент върху мерките за защита на критичната инфраструктура

Посочете дали са въведени мерки за защита на критична инфраструктура, за която се смята, че е от значение за поддържането на жизненоважни обществени функции.

Предвид неотдавнашното изменение на Решението за МГЗС, и по-специално съображение 8 от Решение (ЕС) 2019/420 (35), и член 7, параграф 1 от Директивата за европейските критични инфраструктури (36) целта на този въпрос е да се проучи дали и как се прилагат мерки за превенция и готовност, чрез които да се защити критичната инфраструктура.

Държавите членки се приканват да посочат дали са въвели политика за критичната инфраструктура. Посочете дали в рамките на тази политика е съставен списък на съответната национална критична инфраструктура и дали той се подлага на редовен преглед, както и дали се определят нуждите от инвестиции за защита на критичната инфраструктура. Ако за управлението на мерките за превенция, готовност и реагиране, отнасящи се до критичната инфраструктура, се изисква междусекторен подход, може да се направи препратка към съществуващо законодателство на ЕС (вж. приложението).

Q16 Източници на финансиране

Посочете дали бюджетът позволява отпускане на средства по гъвкав начин при спешна нужда и доколко фондовете за бедствия насърчават превантивните действия.

Опишете източниците на финансиране (напр. национални, поднационални, публични, частни, включително застраховки, ЕС и друго международно финансиране), използвани за предприемане на приоритетни мерки за управление на риска от бедствия, когато се извършват дейности по оценяване, превенция, подготовка и реагиране по отношение на установените основни рискове.

Следва да се посочат различните форми на финансова подкрепа, предоставяна от ЕС за мерки за превенция и готовност, ако се използва такава подкрепа. Тя може да е под формата на средства по политиката на сближаване, общата селскостопанска политика, програма LIFE (37), фонд „Вътрешна сигурност“ (38), програма „Хоризонт 2020 (39)“, безвъзмездни средства за превенция и готовност, отпускани на няколко държави по линия на МГЗС, и нововъведените преки безвъзмездни средства. Програмата на ЕС за подкрепа на структурните реформи (40) също може да се използва за изграждане на капацитет и за разработване на рамки и инструменти на политиката.

При възникване на извънредни ситуации, определени при оценката на риска и планирането, следва да са налични финансови средства и до тях да е осигурен бърз достъп. Опишете как бюджетните и правните въпроси, отнасящи се до гъвкавото отпускане на средства, са застъпени в процеса на изпълнение (с участието на кои управляващи органи) и дали съществуват планове за споделяне на финансовата тежест (налично финансиране от ЕС или международно финансиране). Структурата на управление на източниците на финансиране може да бъде илюстрирана с графика.

Посочете също дали за покриване на тези разходи са сключени споразумения със заинтересовани страни (напр. от частния сектор, застрахователи), или се правят постъпки за сключване на такива споразумения. Посочете дали съществуват национални фондове или схеми за бедствия (напр. фонд за извънредни ситуации, механизми за прехвърляне на финансовия риск), както и, ако е уместно, дали са свързани с последици от изменението на климата.

В17 Инфраструктура, активи и оборудване

Опишете действията, предприети, за да се гарантират достатъчно активи за смекчаване на последиците от бедствия и за своевременно реагиране на бедствия, свързани с установените основни рискове.

Докладвайте за капацитета да се осигурят подходяща инфраструктура, активи и оборудване за намаляване на последиците от бедствия и за бързо реагиране при бедствия. Посочете дали за установените основни рискове съществуват процедури, чрез които активите да се поддържат в добро състояние и да се гарантира, че те отговарят на съвременните стандарти (напр. чрез редовна поддръжка или опис на активите).

Ако е целесъобразно: Посочете също дали капацитетът за готовност и реагиране се изгражда, за да се отговори на индивидуални рискове, или независимо от риска — с цел предприемане на действия главно спрямо последиците от рисковете (напр. издирване и спасяване, евакуация, подслоняване и хоспитализация на ранени и болни хора).

В18 Акцент върху събирането на данни за причинените от бедствия загуби и процедурите за това

Посочете дали е въведена система за събиране на данни за загубите от бедствия. Опишете как се събират данните за установените основни рискове.

За да може да се разбере какви са последиците и разходите при бедствия, е важно да се разполага с данни и статистика. Систематичното събиране на данни и систематичният им анализ могат да се използват за осигуряване на информация при вземането на решения за политиките с цел намаляване на рисковете от бедствия и изграждане на устойчивост. Базите данни за загубите, причинени от бедствия, дават възможност на лицата, отговарящи за управлението на риска от бедствия, да проучат модели и тенденции по отношение на риска от бедствия въз основа на минали събития. Разбирането на тези модели и тенденции може да помогне да се предвидят бъдещи загуби при мащабни (чести) събития и да се прецени дали управлението на риска от бедствия намалява ефективно съответния риск. На европейско равнище Съвместният изследователски център започна разработването на Център за данни за риска (41). Използваните методи за събиране на данни, които влизат в състава на наборите от данни във връзка с бедствия, варират, както варират и географският обхват и детайлността на тези данни. На международно равнище подобни действия са в процес на разработване в рамките на мониторинга на изпълнението на Рамковата програма от Сендай (42).

Посочете какви методи за докладване за щети (включително на човешки жертви) се разработват и дали данните се събират по риск или по вид загуба, причинена от бедствие (икономическа загуба, човешка жертва, друг вид). Посочете: дали тези данни се споделят със заинтересовани страни и части от обществеността; дали заинтересовани страни участват в докладването за щети и/или в изчисляването на разходи; дали документацията за случаите на щети се води и съхранява редовно или от време на време; какъв период от време се обхваща и дали тези доклади се предоставят на разположение на обществеността.

Ако за управлението на данните за загубите, причинени от бедствия, се изисква междусекторен подход, включително съгласно изискванията по Директивата за INSPIRE (43), може да се направи препратка към съществуващо законодателство на ЕС (вж. приложението).

В19 Акцент върху оборудването и процедурите за системите за ранно предупреждение

Опишете въведените системи за ранно откриване на опасности и за мониторинг на установените основни рискове. Посочете дали системата включва методика за прогнозиране.

Ранното предупреждение е основен елемент от намаляването на риска от бедствия. То представлява систематично събиране и анализ на информация с цел предвиждане и установяване на нововъзникващи или повтарящи се рискове. Държавите членки се приканват да опишат съществуващите системи за ранно откриване на опасности и за наблюдение на установените основни рискове и да посочат дали тези системи включват методики за прогнозиране.

Съществуват няколко системи за ранно предупреждение на световно равнище (напр. Глобалната система за предупреждение и координация при бедствия (44)) и на европейско равнище. Услугата за управление на извънредни ситуации на „Коперник“ (45) предоставя информация, необходима за предприемане на ответни действия при извънредни ситуации във връзка с различни бедствия, включително метеорологични рискове, геофизични рискове, умишлено или случайно предизвикани от човека бедствия и други хуманитарни бедствия. Тази информация може да се използва и за дейности по предотвратяване, изграждане на готовност и възстановяване. Те включват Европейската информационна система за горски пожари (EFFIS) (46), Европейската система за информираност за наводнения (EFAS) (47) и Европейската обсерватория за сушите (EDO) (48). Отскоро Европейската общност за ранен обмен на информация в случай на радиационна опасност (ECURIE) (49) осигурява ранно уведомяване и обмен на информация при радиационни или ядрени инциденти.

Държавите членки се приканват да посочат дали националните системи за ранно предупреждение са свързани със системите за ранно предупреждение на европейско и световно равнище и ако това е така — по какъв начин. Посочете също дали и как са изградени връзки между службите за метеорологично и сеизмично наблюдение на национално и регионално равнище (ако съществуват) и основните национални структури или академични институции, които системно проследяват бедствията. Можете да направите препратка към отговорите на въпрос 18.

Ако за управлението на мерките за превенция, готовност и реагиране, отнасящи се до системите за ранно предупреждение, се изисква междусекторен подход (напр. системи за ранно предупреждение за трансгранични заплахи за здравето (50), Директивата за наводненията (51)), може да се направи препратка към съществуващо законодателство на ЕС (вж. приложението).

В20 Информация и комуникация относно риска с цел да се повиши обществената осведоменост

Опишете по какъв начин обществеността се информира за действията, които да предприеме при възникване на рискове. Посочете например дали е разработена стратегия за информиране на обществеността и за повишаване на осведомеността. Посочете дали и как целевите групи участват в определянето на мерките за превенция и готовност и в изпълнението на информационните и комуникационните дейности във връзка с риска.

Гражданите трябва да бъдат приобщени към изпълнението на мерките за превенция и готовност в две приоритетни области: образоването относно риска и обществената осведоменост и информиране, включително правилното разбиране на предупредителните сигнали и предприемането на подходящи действия за намаляване на уязвимостта и излагането на риск, както и самозащитата. „Напредъкът при повишаване на осведомеността и готовността на обществото за бедствия, измерван със степента на осведоменост на гражданите на Съюза за рисковете в техния регион“ (52) е показател, който следва да се използва при мониторинга, оценката и прегледа на изпълнението на Решение № 1313/2013/ЕС.

Управлението на сложни рискове изисква ефективни информационни и комуникационни системи, за да бъдат приложени мерките за превенция и готовност, така че да бъдат отчетени нуждите на отделните общности и специфичните нужди на силно уязвимите групи (напр. хора от различни културни, социални или образователни среди). Средствата за масова информация (радио, телевизия), алтернативните медии, кампаниите за повишаване на обществената осведоменост и образователните кампании могат да повишат ефективно информираността на обществото относно рисковете.

Държавите членки се приканват да посочат дали съществуват правила и процедури за осигуряване на обмен на информация и на комуникация със създателите на политики, съответните заинтересовани страни и гражданите, включително специфичните уязвими групи, както и за гарантиране на тяхното обучение, целящи да се повиши обществената осведоменост за основните рискове чрез различни медии (напр. социалните медии и др.). Можете да направите препратка към отговорите на въпрос 9. Опишете също как се информират гражданите преди, по време на и след бедствие и дали са разработени добри практики.

Системите за „ранно предупреждение“ трябва да предоставят навременна и ефективна информация с цел да се намалят последиците от бедствията за населението. Предупредителните съобщения и сигнали към обществеността трябва да бъдат ефективни. Опишете мерките, с които се гарантира, че изложените на риск общности разбират сигналите за ранно предупреждение и че са осведомени за действията, които трябва да предприемат, за да се защитят. В зоните с висок риск следва да се провеждат редовни тренировки, за да се осигури постоянна готовност. Опишете съответните съществуващи мерки.

Част III. Приоритетни мерки за превенция и готовност за основните рискове с трансгранични последици, както и по целесъобразност за рисковете с малка вероятност, но със значими последици

3.1. Въведение

За да се управляват и намаляват рисковете, установени чрез национална или подходяща поднационална оценка на риска, се планират и прилагат различни мерки за превенция и готовност. Рисковете не спират на границите и затова трансграничното управление на риска от бедствия е от решаващо значение за повишаване на устойчивостта в цяла Европа.

Описанията на приоритетните мерки за превенция и готовност, насочени към основните рискове с трансгранично въздействие, следва да не се ограничават до мерки, прилагани и планирани от органите за гражданска защита. Вземете под внимание и приоритетните мерки, които се прилагат и планират от други съответни служби или органи. Освен това описаните мерки не трябва да се ограничават до произтичащите от сътрудничеството между държавите („трансгранични мерки“), а да включват мерките за превенция и готовност, прилагани и планирани с цел справяне с риска като цяло.

Описанията на приоритетните мерки за превенция и готовност следва да включват също рисковете с малка вероятност, но със значими последици. Държавите членки се насърчават, когато е целесъобразно, да обменят информация относно мерките за превенция и готовност за тези рискове.

3.2. Насоки за отговор на въпроси 21—24 от образеца (част III)

Държавите членки следва да изберат измежду установените в част I (Оценка на риска) рискове тези, които според тях са основни рискове с трансгранични последици. В зависимост от подхода като основни могат да бъдат определени рисковете с голяма вероятност и със значими последици. Терминът може да се тълкува и като означаващ основните рискове, за които е преценено, че са с равнище на последици и вероятност, което може да се смята за „неприемливо“ („недопустимо“), и следва да имат приоритет при третирането на риска. Ето защо за някои държави членки определени основни рискове, дори и да са с малка вероятност, могат да са „неприемливи“, ако имат „значими последици“. В тези насоки не се предписва как държавите членки следва да тълкуват понятието „основен риск“ или как да определят приоритетите.

В съответствие с изискванията за докладване по член 6, параграф 1, буква г) посочете кои от тези основни рискове имат потенциално трансгранични последици. Следва да се вземат под внимание:

— последиците от рискове, възникнали в една или повече съседни държави;

— последиците, които се разпростират в една или повече съседни държави;

— последиците, които засягат едновременно две или повече държави.

В21 Основни рискове с трансгранични последици

Избройте основните рискове с трансгранични последици.

Това са рисковете, по отношение на които следва да се докладва за приоритетните мерки за превенция и готовност въз основа на въпрос 3.1 от част I (Оценка на риска).

В22 Приоритетни мерки за превенция и готовност

Приоритетните мерки за превенция и готовност могат бъдат определени по положителното въздействие, което имат или се очаква да имат върху намаляването на риска (т.е. тяхната ефективност). Приоритетни могат да бъдат и мерките, които са най-спешни за преодоляването на определен риск. Те могат да се разглеждат като „водещи мерки“. Понякога може да са били предприети след особено тежко бедствие. Как са определени „приоритетните мерки за превенция и готовност“ в този контекст?

Мерките за превенция и готовност могат да бъдат структурни или неструктурни:

— структурни мерки: „структурните мерки са всяка физическа конструкция, чието предназначение е да се намалят или предотвратят възможни последици от опасности, или прилагането на инженерни техники или технологии с цел постигане на устойчивост на структури или системи спрямо опасности“ (53). Такива мерки могат да са например преместването на населението, изменението на природната среда, когато е оправдано (напр. терасиране), основани на природата решения (напр. мерки за естествено задържане на водите) или практики за управление на горите (напр. преобразуването на гори, противопожарните просеки, контролираните пожари);

— неструктурни мерки: „неструктурните мерки са мерки, които не включват физическа конструкция и при които се използват знания, практики или споразумения за намаляване на рисковете и последиците от бедствия, по-специално чрез политики и закони, повишаване на обществената осведоменост, обучение и образование“ (54).

Мерките могат да бъдат прилагани или планирани:

— прилаганите мерки са текущи мерки, чрез които понастоящем се намалява рискът от бедствия (или чието предназначение е такова);

— планираните мерки са мерки, които със сигурност ще бъдат предприети, понеже финансирането вече е осигурено или понеже са част от одобрен и обвързващ план или стратегия. Ако е уместно, те могат да бъдат съпоставени с (но трябва да бъдат разграничени от) мерките, които в идеалния случай следва да бъдат предприети за намаляване на риска (но все още не са планирани).

По отношение на някои рискове държавите членки вече докладват за мерките за превенция и готовност съгласно различни закони и политики на ЕС. Ако в законодателството или политиките на ЕС вече се изисква да се докладва за приоритетните мерки за превенция и готовност за съответния риск, посочете всички доклади, които вече са изпратени на Комисията (вж. приложението). Посочете само документите, които включват както мерките за превенция, така и мерките за готовност. Ако липсват един от тези елементи или и двата елемента, те трябва да бъдат включени в отговора на въпрос 22.1 или 22.2.

В22.1 Приоритетни мерки за превенция

Опишете съществуващите приоритетни мерки за превенция, както и планираните такива.

Опишете, според случая, както структурните, така и неструктурните мерки (вж. обясненията по-горе).

За приоритетните мерки за превенция опишете, ако е приложимо:

— компетентните органи/институции;

— графика за изпълнение;

— източниците на финансиране.

Ако е подходящо, тези елементи могат да бъдат групирани за множество мерки.

Мерките за превенция са мерки, чрез които се намаляват излагането и уязвимостта на хора и активи спрямо определена опасност или опасности, като по този начин се предотвратява бедствие. В Решение № 1313/2013/ЕС превенцията се определя като: „всяко действие, насочено към намаляване на рисковете или смекчаване на неблагоприятните последици от бедствие за населението, околната среда и имуществото, включително културното наследство“ (55).

Примери за мерки за превенция са „язовирите и дигите, чрез които се предотвратяват рисковете от наводнение, нормативните актове в областта на земеползването, с които не се допуска заселване във високорискови зони, сеизмичните инженерни проекти, с които се гарантират оцеляването и функционирането на критична сграда при евентуално земетресение, и имунизацията срещу болести, предотвратими чрез ваксинация“ (56).

В22.2 Приоритетни мерки за готовност

Опишете съществуващите приоритетни мерки за готовност, както и планираните такива.

Посочете, според случая, както структурните, така и неструктурните мерки (вж. обясненията по-горе).

За приоритетните мерки за готовност опишете, ако е приложимо:

— компетентните органи/институции;

— графика за изпълнение;

— източниците на финансиране.

Ако е подходящо, тези елементи могат да бъдат групирани за множество мерки.

Мерките за готовност имат за цел да се изгради капацитетът, необходим за ефективно управление на всички видове извънредни ситуации. В Решение № 1313/2013/ЕС готовността се определя като: „състояние на подготвеност и способност на човешките и материалните ресурси, структури, общности и организации за ефективно бързо реагиране при бедствие, като това състояние е постигнато в резултат на предварително предприети действия“ (57).

Мерките за готовност могат да се разглеждат като съдържащи елементи от реакцията при кризи/управлението на извънредни ситуации, но не трябва да се ограничават до тези дейности. Например системите за ранно предупреждение, обучението и ученията се разглеждат като мерки за готовност, но съществуват и се използват и без да е възникнала извънредна ситуация.

Ако е необходимо, дайте информация за повече трансгранични рискове, като възпроизведете горните въпроси.

Когато е приложимо:

В23 Рискове с малка вероятност, но със значими последици

Избройте всички рискове с малка вероятност, но със значими последици.

Въз основа на рисковете, установени в част I (Оценка на риска), държавите членки следва да определят, съобразно случая, рисковете, които според тях са с малка вероятност, но със значими последици. Ако се използва матрица на риска, тези рискове се намират в горния ляв ъгъл (малка вероятност и значими последици). Трябва също да се има предвид, че рисковете с малка вероятност, но със значими последици не са непременно „основни рискове“. Независимо от това държавите членки се насърчават, когато е уместно, да установят всички рискове с малка вероятност, но със значими последици и да опишат мерките за превенция и готовност, целящи справяне с тези рискове.

В24 Приоритетни мерки за превенция и готовност

Вж. обяснението във въпрос 22.

Ако даден риск с малка вероятност, но със значими последици може да бъде определен и като основен риск с трансгранични последици, докладвайте само веднъж за приоритетните мерки за превенция и готовност, като направите препратка.

По отношение на някои рискове държавите членки вече докладват за мерките за превенция и готовност съгласно други закони и политики на ЕС. Ако в законодателството или политиките на ЕС вече се изисква да се докладва за приоритетните мерки за превенция и готовност за съответния риск, може да се посочат съществуващите доклади (вж. приложението).

Посочете само документите, които включват както мерките за превенция, така и мерките за готовност. Ако липсват един от тези елементи или и двата елемента, те трябва да бъдат включени в отговора на въпрос 24.1 и/или 24.2.

В24.1 Приоритетни мерки за превенция

Опишете съществуващите приоритетни мерки за превенция, както и планираните такива.

Вж. обяснението във въпрос 22.1.

В24.2 Приоритетни мерки за готовност

Опишете съществуващите приоритетни мерки за готовност, както и планираните такива.

Вж. обяснението във въпрос 22.2.

Ако в законодателството или политиките на ЕС вече се изисква да се докладва за приоритетните мерки за превенция и готовност за съответния риск, просто посочете вече изпратените на Комисията доклади.

Ако е необходимо, дайте информация за повече рискове с малка вероятност, но със значими последици, като възпроизведете горните въпроси.

(1) OB L 347, 20.12.2013г., стр. 924.

(2) Решение (ЕС) 2019/420 на Европейския парламент и на Съвета от 13 март 2019 г. (ОВ L 77, 20.3.2019 г., стр. 1).

(3) Член 6, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС.

(4) Член 6, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.

(5) Известие на Комисията „Насоки за оценка на способността за управление на риска“ (2015/C 261/03) (ОВ C 261, 8.8.2015 г., стр. 5).

(6) Член 3, параграф 1, буква а) от Решение № 1313/2013/ЕС.

(7) Работен документ на службите на Комисията „Насоки за оценка и картографиране на риска във връзка с управлението на бедствия“ (SEC(2010) 1626 final).

(8) Вж. бележка под линия 5.

(9) Вж. приложение „Неизчерпателен списък на рисковете, които са от значение в рамките на законодателството и/или политиките на ЕС“ и „Неизчерпателен списък на междусекторни области от общ интерес в законодателството и/или политиките на ЕС“.

(10) Вж. образеца (В3).

(11) На уебсайта „Адаптиране към изменението на климата“ (https://climate-adapt.eea.europa.eu/countries-regions/countries) също са публикувани връзки към националните стратегии и планове за действие за адаптиране.

(12) Работен документ на службите на Комисията „Насоки за оценка и картографиране на риска във връзка с управлението на бедствия“ (SEC(2010) 1626 final).

(13) Работен документ на службите на Комисията „Преглед на рисковете от природни и причинени от човека бедствия, с които Европейският съюз може да се сблъска“ (SWD(2017) 176).

(14) Преценката на риска е процесът на сравняване на резултатите от анализа на риска с критериите за риск, за да се установи дали рискът и/или неговата величина са приемливи. Критериите за риск са показателите, спрямо които се оценява значимостта на риска. Те могат да включват свързани разходи и ползи, правни изисквания, социално-икономически и екологични фактори, опасения и заинтересовани страни.

(15) ЕС определя специфични законодателни изисквания в някои области, например Директивата на ЕС за наводненията (Директива 2007/60/ЕО), Рамковата директива на ЕС за водите (Директива 2000/60/ЕО), Директивата на ЕС „Севезо III“ (Директива 2012/18/ЕС), Директивата за критичната инфраструктура (Директива 2008/114/ЕО).

(16) От държавите членки се изисква да определят отнасящите се до тях основни рискове, съществуващи на национално или поднационално равнище.

(17) Работен документ на службите на Комисията „Насоки за оценка и картографиране на риска във връзка с управлението на бедствия“ (SEC(2010) 1626 final).

(18) Предвид, че съществуват различни методически подходи, се приема, че последиците за културното наследство могат да бъдат класифицирани или като икономически (ако се определят количествено), или като последици за околната среда (ако се определят качествено). Когато е приложимо, държавите членки следва да посочат как са класифицирани последиците за културното наследство.

(19) Служба на ООН за намаляване на риска от бедствия, „Технически насоки за мониторинг и докладване относно напредъка при постигането на глобалните цели на Рамковата програма от Сендай за намаляване на риска от бедствия“. https://www.preventionweb.net/publications/view/54970

(20) Приложение 3 към Работен документ на службите на Комисията „Насоки за оценка и картографиране на риска във връзка с управлението на бедствия“ (SEC(2010) 1626 final).

(21) Доклад на Съвместния изследователски център „Препоръки за национална оценка на риска“, https://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/JRC114650/jrc114650

(22) Science for Environment Policy (2016 г.) Identifying emerging risks for environmental policies. Future Brief 13. Европейска комисия, ГД „Околна среда“, http://ec.europa.eu/science-environment-policy

(23) Националните стратегии и планове за адаптиране са публикувани на уебсайта „Адаптиране към изменението на климата“ https://climate-adapt.eea.europa.eu/countries-regions/countries

(24) Националните стратегии и планове за адаптиране са публикувани на уебсайта „Адаптиране към изменението на климата“ https://climate-adapt.eea.europa.eu/countries-regions/countries

(25) Съображение 8 от Решение (ЕС) 2019/420 за изменение на Решение № 1313/2013/ЕС.

(26) Съображение 14 от Решение (ЕС) 2019/420 за изменение на Решение № 1313/2013/ЕС гласи: „Ролята на регионалните и местните органи в превенцията и управлението на бедствия е от голямо значение и способностите им за реагиране трябва да бъдат включвани по подходящ начин във всички дейности за координиране и използване (…)“.

(27) Съображение 28 от Решение (ЕС) 2019/420 за изменение на Решение № 1313/2013/ЕС гласи, че „(…) всички действия следва да бъдат съгласувани с изпълнението на международните ангажименти като Рамката за намаляване на риска от бедствия от Сендай за периода 2015—2030 г., (…) и Програмата на ООН за устойчиво развитие до 2030 г. и активно да допринасят за изпълнението на тези международни ангажименти“.

(28) За трансграничните мерки за превенция и готовност можете да се позовете на отговора на въпрос 22.

(29) Рамкова програма от Сендай за намаляване на риска от бедствия за периода 2015—2030 г.: https://www.preventionweb.net/files/43291_sendaiframeworkfordrren.pdf

(30) Цели за устойчиво развитие: https://www.un.org/sustainabledevelopment/sustainable-development-goals/

(31) Седемнадесетте цели за устойчиво развитие са: 1. изкореняване на бедността, 2. премахване на глада, 3. добро здраве и благосъстояние, 4. качествено образование, 5. равенство между половете, 6. чиста вода и канализация, 7. финансово достъпна и чиста енергия, 8. достоен труд и икономически растеж, 9. промишленост, иновации и инфраструктура, 10. намаляване на неравенствата, 11. устойчиви градове и общности, 12. отговорно потребление и производство, 13. действия в областта на климата, 14. живот под водата, 15. живот на сушата, 16. мир, справедливост и силни институции, 17. партньорства за целите.

(32) Европейска комисия, План за действие относно Рамковата програма от Сендай за намаляване на риска от бедствия за периода 2015—2030 г. Основаващ се на информация относно риска подход към бедствията във всички политики на ЕС (SWD(2016) 205 final/2).

(33) Европейска комисия, документ за размисъл от 2019 г. Към устойчива Европа до 2030 г. https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/rp_sustainable_europe_30-01_en_web.pdf

(34) Съображение 28 от Решение (ЕС) 2019/420 за изменение на Решение № 1313/2013/ЕС.

(35) Съображение 8 от Решение (ЕС) 2019/420 за изменение на Решение № 1313/2013/ЕС.

(36) Член 7, параграф 1 от Директива 2008/114/ЕО на Съвета от 8 декември 2008 г. относно установяването и означаването на европейски критични инфраструктури и оценката на необходимостта от подобряване на тяхната защита (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 345, 23.12.2008 г., стр. 75).

(37) LIFE: https://ec.europa.eu/easme/en/life

(38) Фонд „Вътрешна сигурност“: https://ec.europa.eu/home-affairs/financing/fundings/security-and-safeguarding-liberties/internal-security-fund-police_en

(39) „Хоризонт 2020“: https://ec.europa.eu/programmes/horizon2020/en/h2020-section/secure-societies-%E2%80%93-protecting-freedom-and-security-europe-and-its-citizens

(40) Програма за подкрепа на структурните реформи: https://ec.europa.eu/info/funding-tenders/funding-opportunities/funding-programmes/overview-funding-programmes/structural-reform-support-programme-srsp_en

(41) Център за данни за риска: https://drmkc.jrc.ec.europa.eu/risk-data-hub

(42) https://sendaimonitor.unisdr.org/

(43) Член 5, параграф 1 от Директива 2007/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2007 г. за създаване на инфраструктура за пространствена информация в Европейската общност (INSPIRE) (ОВ L 108, 25.4.2007 г., стр. 1).

(44) Глобална система за предупреждение и координация при бедствия: http://www.gdacs.org

(45) Услуга за управление на извънредни ситуации на „Коперник“: https://emergency.copernicus.eu/

(46) Европейска информационна система за горски пожари: http://effis.jrc.ec.europa.eu/static/effis_current_situation/public/index.html

(47) Европейска система за информираност за наводнения: https://www.efas.eu

(48) Европейска обсерватория за сушите: http://edo.jrc.ec.europa.eu/edov2/php/index.php?id=1000

(49) Общата цел на платформата (https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/european-radiological-data-exchange-platform) е да известява и да информира компетентните органи и широката общественост при възникването на мащабен инцидент с изпускане на радиоактивни вещества в атмосферата възможно най-рано и най-пълно.

(50) Член 8, параграф 1 от Решение № 1082/2013/ЕС.

(51) Член 7, параграф 3 от Директива 2007/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. относно оценката и управлението на риска от наводнения (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 288, 6.11.2007 г., стр. 27).

(52) Член 3, параграф 2, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС.

(53) Общо събрание на Организацията на обединените нации (2016 г.). Доклад на отворената междуправителствена експертна работна група по показателите и терминологията, свързани с намаляването на риска от бедствия.

(54) Пак там.

(55) Член 4, параграф 4 от Решение № 1313/2013/ЕС.

(56) Общо събрание на Организацията на обединените нации (2016 г.). Доклад на отворената междуправителствена експертна работна група по показателите и терминологията, свързани с намаляването на риска от бедствия.

(57) Член 4, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.