[pic] | ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ |

Брюксел, 17.12.2010

COM(2010) 771 окончателен

СЪОБЩЕНИЕ НА КОМИСИЯТА ДО ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ, СЪВЕТА, ЕВРОПЕЙСКИЯ ИКОНОМИЧЕСКИ И СОЦИАЛЕН КОМИТЕТ И КОМИТЕТА НА РЕГИОНИТЕ

МОРСКО ПРОСТРАНСТВЕНО ПЛАНИРАНЕ В ЕС — ПОСТИЖЕНИЯ И БЪДЕЩО РАЗВИТИЕ

СЪОБЩЕНИЕ НА КОМИСИЯТА ДО ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ, СЪВЕТА, ЕВРОПЕЙСКИЯ ИКОНОМИЧЕСКИ И СОЦИАЛЕН КОМИТЕТ И КОМИТЕТА НА РЕГИОНИТЕ

МОРСКО ПРОСТРАНСТВЕНО ПЛАНИРАНЕ В ЕС — ПОСТИЖЕНИЯ И БЪДЕЩО РАЗВИТИЕ

1. въведение

2. Контекст и цел на политиката

В Синята книга и плана за действие за интегрирана морска политика (ИМП)[1] за ЕС морското пространствено планиране (МПП) е определено като един от междусекторните инструменти, които подкрепят прилагането на ИМП.

През 2008 г. Комисията прие Съобщението „Пътна карта за морско пространствено планиране: за постигане на общи принципи в ЕС“[2], в което се предлага набор от ключови принципи за МПП. В пътната карта Комисията пое ангажимент да изготви доклад за серията от работни срещи, които бяха проведени през 2009 г., и да предложи по-нататъшни стъпки и действия. С настоящото съобщение се изпълнява този ангажимент, като стремежът е да се очертае настоящият контекст на МПП в ЕС.

МПП обикновено се определя като извършван от публичните органи процес на анализиране и определяне на пространственото и времевото разпределяне на човешките дейности в морските зони с оглед постигането на екологични, икономически и социални цели.

3. ЗАЩО ЕС да предприема ДЕЙСТВИЕ ЗА МПП?

Комисията подчертава, че прилагането на МПП е отговорност на държавите-членки и още, че е готова да изпълнява ролята на посредник за сътрудничество и развитие на общ подход. Въпреки че на национално равнище може да бъде постигнато много, Комисията счита, че е важно да осъществява действия на равнище ЕС с оглед постигане на съгласувана рамка за МПП в рамките на ЕС:

- Един общ подход ще позволи ефективно и безпрепятствено прилагане на МПП в трансграничните морски зони, като насърчава развитието на морските дейности и защитата на морската среда на базата на една обща рамка и сходни правни последици.

- Като се осигури използването на МПП във всички държави-членки, устойчивият растеж в морските сектори ще се засили. МПП e от решаващо значение за правната сигурност, предвидимостта и прозрачността, като по този начин се намаляват разходите за инвеститори и оператори, по-специално за тези, които действат в повече от една-държава членка. Посочените елементи допринасят за насърчаването на инвестициите и създаването на растеж и работни места в съответствие с инициативата „Европа 2020“[3]. Освен това, ако няма въведено МПП, увеличеният риск от пространствени конфликти между нарастващите морски употреби, включително опазването на морската среда, може да доведе до недостатъчно съчетаване на растежа с устойчивостта.

- МПП ще подкрепи прилагането на съществуващото законодателство на ЕС (вж. Глава 5).

- Един общ подход ще предостави на държавите-членки, които прилагат МПП, възможност да споделят своя експертен опит с другите.

- РАБОТНИ СРЕЩИ

Съобщението за пътната карта постави началото на дебат по МПП в ЕС. През 2009 г. се проведоха пет работни срещи във връзка с МПП за обсъждане на принципите на пътната карта с държавите-членки, регионите, НПО и промишлеността.

Окончателният резултат беше едно общо съгласие, че десетте принципа на пътната карта са подходящи и изчерпателни и осигуряват важна основа за по-нататъшното развитие на МПП на равнище ЕС, което бе широко приветствано.

Един от най-често споделяните възгледи беше, че МПП представлява цялостен и балансиран инструмент, който притежава потенциала да осигурява дългосрочна стабилност и предвидимост, както и да управлява конкуренцията за пространство в зоните с интензивно използване. Това е от решаващо значение за всички икономически сектори като например морски транспорт, нефт и газ, пясък и чакъл, възобновяема енергия, рибарство, аквакултура, туризъм, както и за опазването на околната среда.

Въз основа на този дебат Комисията направи следните заключения:

4. Екосистемен подход

В пътната карта екосистемният подход беше подчертан като основополагащ принцип за МПП. Обсъждането потвърди оценката на Комисията, че екосистемата трябва да формира основата за цялостната рамка за МПП.

Рамковата директива за морска стратегия (РДМС) изисква прилагането на екосистемния подход към управлението на човешките дейности (вж. раздел 5.2.). Работните срещи ясно показаха, че елементите на РДМС могат да спомогнат за прилагането на МПП и обратно.

5. Използване на МПП според зоната и вида на действие

При прилагането на МПП е необходимо да бъдат взети под внимание всички особености на зоната (размер, активност в нея и характер на употребите на морското пространство, екологична уязвимост, административна и политическа структура). Зоните на управление също трябва да бъдат съответно определени. Зона с многобройни и интензивни употреби на морското пространство следва да бъде предмет на по-подробен процес на МПП в сравнение със зона с малко дейности.

6. Определяне на цели за ръководене на МПП

Определянето на цели за МПП на национално или регионално равнище следва да бъде разглеждано като процес, който започва с постигане на съгласие по стратегическите цели, които след това допълнително се определят чрез оперативни цели — т.e. ясно измерими и количествени цели. Започването с по-широки перспективи и с общи цели предоставя повече пространство за преговори, но трябва да бъдат определени ясни цели с оглед използването им при изготвяне, изпълнение и мониторинг на един план.

Целите следва да се основават на дългосрочни перспективи и да бъдат ориентирани към бъдещето.

При планирането на целите следва да се вземат под внимание регионалните морета или морските басейни в тяхната цялост като се отчитат глобалните измерения. Стратегическите или оперативните цели при различни пространствени мащаби (световно, европейско, регионално, национално, местно) следва да се разглеждат като елементи на същата рамка за планиране.

7. Разработване на МПП по прозрачен начин

Прозрачността подкрепя отчетността и законността. Необходимо е да бъдат определени всички съответни отговорни лица и заинтересовани страни като всички етапи от процеса трябва да бъдат разбираеми. Очакванията по отношение процеса на вземане на решения следва да бъдат правилно разгледани като е нужно причините за решенията, взети в рамките на процеса, да бъдат съобщени и обосновани пред съответните заинтересовани страни.

8. Участие на заинтересованите страни

Всички заинтересовани страни следва да бъдат включени на ранен етап в процеса на МПП. Това е от особена важност в стремежа към полезно взаимодействие и иновации и за изясняване на целите на процеса и ползите от него. Необходимо е да се проведе открит дебат между различните сектори, за да се установят конфликтите и начините за съвместно съществуване между тях.

Важно е да се разграничават ролите и отговорностите и да се насърчава взаимодействието между групите от заинтересовани страни, а не само между отговорните политически фактори и заинтересованите страни.

Значителното участие на заинтересовани страни удължава процеса. Следователно е необходимо да бъде предоставено достатъчно време. Това време ще бъде компенсирано по-късно в етапа на изпълнение чрез засилено чувство на приобщаване, произтичащо от продължително участие.

9. Вътрешно координиране в държавите-членки — опростяване на вземането на решение

За процеса на МПП ще бъде от полза да има единна административна структура, която да ръководи процеса („обслужване на едно гише“), което може да доведе до изясняване на отговорностите и нивата на разрешаване (напр. национални спрямо регионални). Това не означава непременно, че трябва да бъде създадена нова структура: тази цел може да бъде постигната чрез „обслужване на едно гише“ на базата на съществуващи управленски структури.

10. Гарантиране на правната сила на националното МПП

МПП следва да се прилага в съответствие с международното право.

С оглед гарантиране на правната сила на националното морско пространствено планиране е необходимо да се осигури междуинституционално сътрудничество и административната компетентност да бъде ясна. Една изключителна икономическа зона (ИИЗ) осигурява по-благоприятни условия за успешно изпълнение на МПП, тъй като улеснява правоприлагането му.

За разработването на морски пространствен план може да се използват както правно обвързващи, така и по-показателни по същество инструменти. От съществена важност е да се изясни кой ще бъде обвързан със задължения по плана (например стопански субекти, публични органи, широката общественост).

11. Трансгранично сътрудничество и консултации

Необходимо е информирането, консултациите и сътрудничеството със съседни държави да бъдат осъществявани на ранен етап. Следва да бъдат установени съответните лица за контакти и групи (отговорните политически фактори, заинтересовани страни, изследователи и т.н), в засегнатите държави. Ефективното трансгранично МПП изисква разработването на съвместна визия, която да се основава на проучването на общи интереси (например разположена в морето електроенергийна мрежа, рибарство, корабоплаване).

Необходима е силна политическа воля за сътрудничество.

12. Включване на мониторинг и оценяване в процеса на планиране

За адаптивно управление на морските зони са необходими мониторинг и оценяване, които следва да обхващат социално-икономическите, екологичните и управленските дейности. Показателите трябва да се определят на ранен етап от процеса. Тази дейност следва да се основава на съществуващи рамки (световни, европейски, регионални, национални, местни). Фактът, че естествените процеси на морската среда и различните употреби на морското пространство имат различни пространствени/времеви мащаби, следва да бъде изцяло взет предвид в системите за мониторинг и оценяване.

13. Постигане на съгласуваност между сухоземното пространствено планиране и МПП – връзка с интегрираното управление на крайбрежните зони (ИУКЗ)

Морските територии не са подчинени на индивидуални права на собственост по същия начин като сушата. За тях условията на планиране са различни. Преминаването от наземно към морско планиране е от решаващо значение и изисква съгласуваност между морските и сухоземните стратегии и планове, както и тяхното съгласувано прилагане. Специално внимание трябва да се обърне на пространствената стратегия в преходните области от сушата към морето като част от процеса на интегрираното управление на крайбрежните зони (ИУКЗ).

Оттук близките връзки между МПП в крайбрежни води и ИУКЗ (вж. раздел 5.4.).

14. Подробна база данни и база на познание

Принципите на изграждане на Европейската мрежа за наблюдение и данни за морската среда (EMODNET) са в сила и са съвместими с тези на други инициативи, които могат да се използват за МПП (вж. раздел 5.1.).[4]

Данните следва да се управляват на подходящото ниво (световно, европейско, регионално, национално, местно). Така например, в области близо до брега са необходими по-подробни данни, като различните мащаби на данните следва да бъдат част от процеса. Необходими са различни видове познание (екологично, социално-икономическо и т.н.). Чрез проекти, подпомагани по Европейската стратегия за мореплавателските и морските изследвания, може да бъде осигурено научно изследване, което да превърне данните в интегрирано познание, подкрепящо МПП на различни равнища[5].

Събирането на данни и на съответните познания следва да се извършва на базата на сътрудничество между морските райони, не само между държавите-членки на ЕС, но и с други страни в тези региони, трети държави, регионални организации, както и други заинтересовани страни.

15. РазвитиЕ на МПП СЛЕД ПРИЕМАНЕ на СЪОБЩЕНИЕТО ЗА ПЪТНАТА КАРТА

16. На национално равнище

В много държави-членки и различни морски зони има значителни развития на МПП, както и голямо разнообразие от употреби от страна на човека, което доведе до различни подходи към МПП. Различните административни структури и правни системи пораждат многообразие от политики в диапазона от липса на политика или законодателство, през политики за ИУКЗ, което също обхваща морето, и частично използване на МПП, до пълното прилагане на МПП в териториалните води и/или ИИЗ. Съществуват също така големи разновидности по отношение на системата за управление на МПП (централни, регионални и/или местни власти, участие на заинтересовани страни и т.н.).

Съществува обща тенденция за засилено използване на МПП. Развитията в отделните държави-членки протичат с различна скорост и в резултат на това е възможно процесите на МПП да бъдат доста различни един от друг. Това подкрепя заключението на Комисията, че разработването на ранен етап на един общ подход или рамка за МПП на равнище ЕС ще бъде от полза.

Трансграничното сътрудничество е компонент от решаващо значение. То все по-често се прилага от държавите-членки, както и в проекти, които проучват потенциала на МПП в регионалните морски басейни. Нуждите, породени от икономическото развитие в последно време, като например проектите за електроенергийна „супермрежа“ в Северно море, както и прилагането на законодателството на ЕС, например мерките за пространствено разпределяне в рамките на РДМС, правят това сътрудничество необходимо. Това от своя страна подсилва аргументите в полза на обща рамка на равнище ЕС в подкрепа на сътрудничеството между държавите-членки в областта на МПП.

Сходно развитие има и в трети държави, например САЩ, Канада и Австралия.

17. На международно равнище

МПП все повече е обект на вниманието на различни международни форуми, като например ЮНЕСКО/МОК, Конвенцията за биологичното разнообразие и Международния съвет за изследване на морето.

Регионалните морски конвенции[6] са важни партньори за ЕС при положение, че участват в международното управление на околната среда на морските басейни и прилагането на РДМС. Няколко от тях са включили също МПП в своята област на дейност[7]. Тези развития са в съответствие с подхода на пътната карта.

18. Настоящ контекст на равнище ес

Съществува широк диапазон от политики на ЕС, за които един общ подход към МПП на равнище ЕС е уместен и полезен.

19. Интегрирана морска политика на ЕС, регионални особености и морски данни и познания

Следните два аспекта на прилагането на ИМП са от особена важност за МПП:

- Разнообразието в морските басейни около ЕС накара Комисията да приеме за морските басейни един регионален подход по отношение прилагането на ИМП. Примери за това са регионалните подходи за Арктика[8], Средиземноморието[9], и макрорегионалната стратегия за региона на Балтийско море[10]. Необходимостта да се вземат под внимание специфичните особености на всеки морски басейн е също толкова важна за МПП.

- Инициативата на Комисията за познания и данни[11] за морската среда има за цел да осигури лесно достъпни познания и данни за морската среда с проверено качество в полза на частния сектор, публичното взимане на решения и морските научни изследвания, всички от които са много важни за развитието на МПП.

- Рамкова директива за морска стратегия (РДМС)

РДМС[12] представлява екологичния стълб на ИМП. Тя има за цел постигането или поддържането на добро екологично състояние на морската среда до 2020 г., както и управлението на човешките дейности в морските зони в съответствие с екосистемния подход, а също допринася за включването на екологични съображения в различните политики[13]. В директивата се посочва, че програмата от мерки, която държавите-членки са задължени да разработят най-късно до 2015 г. с оглед постигането на посочената цел, може да включва мерки[14] по отношение на пространствата, проверки за пространствено и времево разпределяне и мерки за координиране на управлението[15]. По този начин МПП може да бъде важен инструмент за държавите-членки в подкрепата им на определени аспекти от прилагането на РДМС, включително в контекста на трансграничното координиране на морските стратегии. МПП, както и РДМС, зависят от надеждните данни и познание (вж. раздел 3.11). Съществува също така връзка между мерките на РДМС по отношение на пространството и прилагането на директивата за птиците и директивата за местообитанията[16] в крайбрежни и морски зони.

20. Европейски морски дейности

Риболовът е една от най-старите икономически дейности, които се извършват във водите на ЕС. В допълнение към проблемите със свръхкапацитета на флотата, намаляващите рибни запаси и намалената рентабилност, риболовният сектор е изправен и пред нарастваща конкуренция за пространство. Секторът на аквакултурите изисква запазването на определени зони за изпълнение на техните дейности. Риболовният сектор се нуждае от гъвкав достъп, за да отговори на промените в моделите на разпределение на запасите от риба. Ясно установеният и дългосрочен достъп до морското пространство е важен за двата сектора и една рамка за МПП, която да включва заинтересовани страни и трансгранично сътрудничество, е от съществено значение. Освен това познанието на рибарите за морето може да бъде от полза за оптимизиране на местоположението, например на морски защитени зони (MЗЗ) и вятърни паркове, като в същото време ограничава разходите. Необходимостта от осигуряване на съгласуваност на пространствените планове между морските зони става очевидна в контекста на управлението на риболова поради мобилността на ресурса и защото в рамките на общата политика в областта на рибарството (ОПОР) тези решения се вземат на равнище ЕС. Подобна необходимост от пространствена съгласуваност и гъвкавост е очевидна при опазването на морската среда, например при определянето на МЗЗ и уточняването на обхвата им.

Използването на енергия от възобновяеми източници е от решаващо значение за политиката на ЕС по отношение на изменението на климата, както и за други цели на ЕС. Директивата за възобновяема енергия[17] от 2009 г. определя цел за 20-процентен дял от енергията на такива източници до 2020 г. Разположените в морето източници на възобновяема енергия, особено морският вятър, ще бъдат важен фактор в това отношение. Разположените в морето вятърни паркове и други източници на възобновяема енергия трябва да бъдат свързани с наземната мрежа. В пакета на Комисията за енергийната инфраструктура, който скоро ще бъде приет, ще бъдат разгледани нови изисквания за инфраструктурата на мрежата. Тези инсталации ще изискват значителни пространства, включително в трансграничните зони. От общия подход към МПП и засилената трансгранична координация във връзка с него могат да се очакват значителни ползи. Финансираното от ЕС изследване в рамките на Седмата рамкова програма за научни изследвания (7 РП) има за цел да подкрепи развитието на възобновяемата енергия от разположени в морето източници и да оптимизира МПП.

Някои участъци от водите край бреговете на ЕС се използват интензивно за добив на нефт и газ. За ЕС е от жизнено важно значение да осигури безопасността на нефтените и газовите дейности в морето . Аварията на „Deepwater Horizon“ стана причина Комисията да предвиди комплексно законодателство на ЕС за нефтените платформи, което има за цел осигуряването на най-високи стандарти за безопасност. В Съобщението по отношение на безопасността на нефтените и газови дейности в морските райони[18] от 2010 г. се подчертава факта, че органите от обществения сектор носят отговорност за въвеждането на подходяща регулаторна рамка за морските дейности, която да отчита принципите на МПП.

Морският транспорт във водите около ЕС е интензивен. Използването на морето от морския транспорт и системата за разделяне на трафика се регулират на международно равнище, преди всичко от Конвенцията на организацията на обединените нации по морско право (КООНМП), Международната конвенция за безопасност на човешкия живот на море (SOLAS) и резолюциите на Международната морска организация (ММО). Директива 2002/59/EО изисква държавите-членки и Комисията да работят съвместно по отношение на задължителни служби по морския трафик и подходящи системи за организация на трафика[19]. МПП може да подкрепи това, като вземе под внимание морските пътища, договорени на международно равнище и на равнище ЕС, и тяхното управление, както и движението на плавателни съдове, което се извършва извън тях. Предимствата на морския транспорт на къси разстояния (екологични показатели и енергия) окуражиха Комисията да насърчава този вид транспорт чрез инициативи като „Морски магистрали“ и „Европейско пространство за морски транспорт без бариери“[20]. Действията по тези инициативи ще изискват координиране на съответните мерки по отношение на пространството.

21. Интегрирано управление на крайбрежните зони (ИУКЗ)

ИУКЗ има за цел създаването на широкообхватна рамка за управление на цялата крайбрежна зона, включително политика в областта на околната среда, пространствено планиране, политика в областта на промишлеността и други политики и инструменти, които оказват въздействие върху крайбрежните региони. ИУКЗ се стреми да подобри икономическото и социално благосъстояние на крайбрежните зони и спомага за разработване на пълния им потенциал. На практика ИУКЗ е съсредоточено предимно върху сушата и крайбрежните райони в непосредствена близост. За сравнение МПП е съсредоточено върху разпределянето на пространството и постигането на баланс между различните пространствени употреби в морските зони, въпреки че съществуват сходства от гледна точка на участието на заинтересовани страни.

През 2002 г. Европейският парламент и Съвета приеха препоръка[21], която очертава стъпките, които държавите-членки следва да предприемат с оглед разработване на национални стратегии за ИУКЗ. През 2010 г. ЕС ратифицира Протокола от Барселона[22] за комплексно управление на крайбрежните зони в Средиземноморието.

22. Концептуално развитие на МПП на равнище ес

Комисията започна изследвания на различни аспекти на МПП с оглед ускоряване на концептуалното развитие на МПП:

- през 2008 г. — изследване на правните аспекти на МПП[23],

- през 2010 г. — изследване на икономическите последици от МПП, което стигна до заключението, че икономическите последици от МПП означават намалени разходи по сделки за нови морски дейности и подобрен инвестиционен климат[24],

- през 2010 г. — изследване, което разглежда потенциала на МПП в Средиземноморието.[25]

Освен това, през 2009 г. беше започнат важен научноизследователски проект по 7РП, насочен към създаване на инструменти на интегрираното управление за мониторинг, оценяване и прилагане в територии с пространствено управление.

Освен това ЕС ще съфинансира два пробни проекта за МПП в Балтийско море и в Североизточния Атлантик, включително Северно море и зоната на Ламанша. Всеки проект включва органи от поне две държави-членки и има за цел придобиването на практически опит в прилагането на МПП в дадена трансгранична зона.[26] Комисията прие също предложение за регламент с оглед подкрепа на по-нататъшното развитие на ИМП, което ще допринесе за развитието на МПП в периода 2011—2013 г. Тя по-точно предлага повече пробни проекти за трансгранично МПП в избрани морски зони.[27]

В заключение — редица INTERREG[28] програми включват важни компоненти на МПП. Програмата LIFE подкрепя мерките за пространствено управление в контекста на мрежата „Натура 2000“ и използването на екосистемния подход при прилагането на РДМС. Тези проекти са от съществено значение за осигуряване на развитието на най-добри практики и опит в областта на МПП в трансграничен контекст.

23. Заключения и перспективи за бъдещето

Комисията прави три основни заключения от придобития опит в МПП след обявяването на ИМП на ЕС и съобщението за пътната карта във връзка с МПП:

- Процесът на консултиране, който последва пътната карта, показа широко съгласие по отношение на необходимостта от общ подход към МПП и потвърди интереса за по-нататъшно развитие на МПП на равнище ЕС поради причините, обяснени в глава 2.

- Разработване на процесите на МПП се осъществява от държавите-членки, но на ad hoc база, като се следват различни пътища и мащаби. Един по-съгласуван общ подход значително ще засили потенциалната стойност на МПП като цяло за ЕС, както и в контекста на морските басейни.

- Увеличената необходимост от координирано планиране на морските басейни, както в контекста на сегашното икономическо развитие, така и в контекста на прилагането на политиките и законодателството на ЕС, би извлякла значителна полза от МПП, тъй като тази политика ще определи параметри, които ще способстват за трансграничното сътрудничество във връзка с МПП между държавите-членки.

В светлината на посочените заключения Комисията вижда ясна необходимост и добавена стойност от продължаване на работата за общ подход към МПП. По-нататъшното действие във връзка с МПП на равнище ЕС трябва да се основава на значителния опит, който е придобит в държавите-членки, както и на международни форуми и трети страни. Комисията също така смята, че съсредоточаването върху трансграничните аспекти и създаването на обща и ориентирана към процеса рамка, в която държавите-членки могат да извършват МПП по оптимален начин, представляват важна добавена стойност от по-нататъшно действие във връзка с МПП на равнище ЕС. По тази причина Комисията ще предложи допълнително действие във връзка с МПП през 2011 г.

Всяко бъдещо действие във връзка с МПП на равнище ЕС следва да бъде разработвано при пълна координация с настоящите и бъдещите политики и инициативи в областта на морската политика и в тяхна подкрепа, в това число по-специално прилагането на РДМС и бъдещите развития на ИУКЗ, като напълно се съблюдават съществуващите компетенции и юрисдикции на съответните власти.

С цел определяне на бъдещото развитие, Комисията започна оценка на въздействието, включително обществена консултация, с оглед проучване на серия от възможности за насърчаване и по-нататъшно развитие на МПП, заедно с възможности за по-нататъшно развитие на ИУКЗ, като отчита други политики на ЕС. Този диапазон от възможности по принцип ще обхваща:

- необвързващи възможности, като например обмяна на най-добри практики, трансгранични проекти, проучвания и научни изследвания, насоки и/или препоръки;

- законодателни възможности за поставяне на общия подход и трансграничното сътрудничество на твърда законова основа, като в същото време прилагането бъде оставено на държавите-членки.

- [pic][pic][pic]

[1] Съобщение на Комисията „Интегрирана морска политика за Европейския съюз“, COM(2007) 575 окончателен от 10.10.2007 г. и SEC(2007) 1278 от 10.10.2007 г.

[2] COM(2008) 791 окончателен от 25.11.2008 г.

[3] Съобщение на Комисията „Европа 2020 — Стратегия за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж“, COM(2010) 2020 от 3.3.2010 г.

[4] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/emodnet_en.html.

[5] COM(2008) 534 окончателен по отношение на европейска стратегия за мореплавателските и морските изследвания.

[6] Особено Конвенцията OSPAR за Северния Атлантк, Хелзинската Конвенцията (HELCOM) за Балтийско море, Барселонската Конвенция за Средиземно море и Букурещката Конвенция за Черно море.

[7] http://www.helcom.fi/Recommendations/en_GB/rec28E_9/.

[8] Съобщение от Комисията „Европейският съюз и Арктическият регион“, COM(2008) 763 окончателен от 20.11.2008 г.

[9] Съобщение на Комисията до Съвета и Европейския парламент „Към интегрирана морска политика за по-добро управление в Средиземноморието“, COM(2009) 466 окончателен от 11.9.2009 г.

[10] Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите относно Стратегия на Европейския съюз за региона на Балтийско море, COM(2009) 248 окончателен, SEC(2009) 712.

[11] Съобщение на Комисията до Европейския парламент и до Съвета „Познания за морската среда 2020. Морски данни и наблюдение за интелигентен и устойчив растеж“, COM(2010) 461 окончателен от 9.9.2010 г.

[12] Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година за създаване на рамка за действие на Общността в областта на политиката за морска среда, OВ L 164 от 25.6.2008 г.

[13] Член 1 от РДМС.

[14] Член 13, параграф 4 от РДМС.

[15] Приложение VI към РДМС.

[16] Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, OВ L 206, 22.7.1992 г., и Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от ноември 2009 година относно опазването на дивите птици, OВ L 20, 26.1.2010 г.

[17] Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО, OВ L 140, 5.6.2009 г.

[18] Съобщение на Комисията до Европейския парламент и до Съвета „Изправени сме пред предизвикателството да се осигури безопасност на нефтените и газови дейности в морски райони“, COM(2010) 560 окончателен от 12.10.2010 г.

[19] Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2002 година за създаване на система на Общността за контрол на движението на корабите и за информация и отменяща Директива, OВ L 208, 5.8.2002 г.

[20] Директива 2010/65/EC на Европейския парламент и Съвета от 20 октомври 2010 г. относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки и за отмяна на Директива 2002/6/ЕО.

[21] Препоръката на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2002 година относно прилагането на комплексно управление на крайбрежните зони в Европа, 2002/413/ЕО, OВ L 148, 6.6.2002 г.

[22] Решение на Съвета от 13 септември 2010 година (2010/631/EС).

[23] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/spatial_planning_en.html#6.

[24] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/study_МПП_en.html.

[25] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/spatial_planning_en.html.

[26] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/call_proposals_tenders_en.html.

[27] Предложение за Регламент на Европейския парламент и на Съвета за установяване на програма за подпомагане на по-нататъшното развитие на интегрираната морска политика , COM(2010) 494 окончателен от 29.9.2010 г.

[28] http://www.plancoast.eu/files/baltcoast_final_report.pdf; http://www.balance-eu.org. http://www.plancoast.eu/; http://www.baltseaplan.eu.