BG Официален вестник на Европейския съюз C 76/58

Становище на Комитета на регионите относно „Подобряване на способностите за ХХI век: Програма за европейско сътрудничество по въпросите на училищата“

(2009/C 76/12)

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

— подчертава, че най-висшата цел на надхвърлящите националните рамки мерки трябва да бъде създаването на европейска добавена стойност. Поради това Комитетът се присъединява към искането на Комисията за по-добро използване на основаващото се на общи ценности разнообразие на системи на училищно образование в Европа, с многобройните им иновативни и отлични практики;

— припомня, че трябва да продължи да се отчита съответната степен на децентрализация в отделните държави-членки. В много държави-членки училищното образование е в правомощията на местните и регионалните власти. Поради това е важно доброто политическо и административно взаимодействие между всички равнища, както и изготвянето на общи политики. Системата на училищно образование ще бъде подобрена най-успешно, ако местните и регионалните власти бъдат активни партньори в този процес и поемат отговорност за развитието на образованието на тяхна територия;

— счита, че не бива да се забравя, че образованието не се придобива само в училище, а и в предучилищни заведения, както и в ежедневието извън училище, например в семейството, при заниманията в свободното време с връстници, в цифрови среди или чрез медиите. Ръководителите в сферата на образованието или на политиката за младежта следва да се стремят да разглеждат поверените им млади хора в цялостния контекст на живота им и като следствие от това по възможност да включват в своите преценки извънучилищните образователни процеси и произтичащото от тях влияние върху училищното образование и неформалното обучение;

— отбелязва, че предучилищното образование в Европа до голяма степен се финансира от местните и регионалните власти и от много години насам непрекъснато бива разширявано и подобрявано, доколкото те разполагат с тази възможност. Много проекти обаче, можаха и могат да бъдат започнати само с помощта на средства по европейски програми, като например насърчаването на многоезичието в ранна детска възраст, преди всичко в граничните райони. Комитетът е на мнение, че в подобни случаи мерките на ЕС за финансиране би трябвало да предлагат по-голяма приемственост, за да не се допусне добрите проекти да бъдат прекратявани след няколко години поради недостиг на финансови средства и придобитите въз основа на опита знания да бъдат загубени. Продължаването на проектите изисква осигуряване на финансова подкрепа от ЕС;

— изразява надежда, че с оглед на този аспект новата програма Comenius Regio ще предостави на местните и регионалните власти по-голяма свобода за вземане на решения в случаи, в които те биха искали да определят приоритетите при финансирането на проекти;

— предлага на Комисията своята подкрепа за предложеното от нея сътрудничество. Комитетът подчертава още веднъж, че сътрудничеството трябва да обхваща най-вече прекия обмен на опит между службите, отговарящи за политиката в областта на образованието в държавите-членки.

Докладчик : г-жа Helma KUHN-THEIS (DE/ЕНП), член на Ландтага на федерална провинция Саарланд

Отправен документ

„Подобряване на способностите за XXI век: Програма за европейско сътрудничество по въпросите на училищата“

COM(2008) 425 окончателен

ПОЛИТИЧЕСКИ ПРЕПОРЪКИ

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

1. приветства Съобщението на Европейската комисия „Подобряване на способностите за XXI век“. В него са формулирани основните предизвикателства, пред които са изправени системите на училищното образование в Европа. Комитетът като цяло изразява съгласие с анализа на проблемите, извършен от Комисията, и извлечените от него заключения. По-специално, Комитетът напълно споделя разбирането на Комисията, че инвестициите в младежта, най-вече в областта на образованието, представляват най-висш приоритет;

2. във връзка с това щеше да бъде от полза, ако Комисията беше направила опит да оцени размера на финансовия ангажимент на местните и регионалните власти, произтичащ от прилагането на предложенията;

3. е на мнение, че справянето с разгледаните от Комисията проблеми на много места вече е в центъра на усилията не само на държавите-членки, но и на местните и регионалните власти. В това отношение Комитетът изказва съжаление, че в нейните съображения Комисията не разглежда приноса, който местните и регионални власти вече дават, като предоставят финансови средства и опита си за решение на набелязаните въпроси, въз основа на многобройните си правомощия в сектора на образованието, както и точното познаване на ситуацията на местно и регионално равнище;

4. вижда обаче, от друга страна, необходимост от допълнителни действия по отношение на ключовата роля на образованието за икономическия растеж и благоденствието в Европа, както и с оглед на изключителното значение на училищното образование за ученето през целия живот. Ето защо подкрепя принципно предложението за засилване на европейското сътрудничество по въпросите на училищата;

5. едновременно с това подчертава, че най-висшата цел на надхвърлящите националните рамки мерки трябва да бъде създаването на европейска добавена стойност. Поради това Комитетът се присъединява към искането на Комисията за по-добро използване на основаващото се на общи ценности разнообразие на системи на училищно образование в Европа, с многобройните им иновативни и отлични практики. Това се отнася в особена степен за застъпвания от Комисията подход за подкрепа на службите, отговарящи за организацията и съдържанието на образователните системи на местно, регионално и национално ниво, чрез улесняването на обмена на добри практики;

6. припомня, че трябва да продължи да се отчита съответната степен на децентрализация в отделните държави-членки. В много държави-членки училищното образование е в правомощията на местните и регионалните власти. Поради това е важно доброто политическо и административно взаимодействие между всички равнища, както и изготвянето на общи политики. Системата на училищно образование ще бъде подобрена най-успешно, ако местните и регионалните власти бъдат активни партньори в този процес и поемат отговорност за развитието на образованието на тяхна територия;

7. счита ограничаването на съобщението до въпроса за структурирането на европейското сътрудничество по въпросите на училищата за легитимен и практически подход. Заедно с това обаче не бива да се забравя, че образованието не се придобива само в училище, а и в предучилищни заведения, както и в ежедневието извън училище, например в семейството, при заниманията в свободното време с връстници, в цифрови среди или чрез медиите. Ръководителите в сферата на образованието или на политиката за младежта следва да се стремят да разглеждат поверените им млади хора в цялостния контекст на живота им и като следствие от това по възможност да включват в своите преценки извънучилищните образователни процеси и произтичащото от тях влияние върху училищното образование и неформалното обучение;

Относно темата за „фокусиране върху способностите“ (глава 2)

8. Комитетът подчертава констатацията на Комисията, че придобиването на способности се определя в извънредно голяма степен от самите учащи „като обмислят критично учебните си цели, организират ученето си чрез самодисциплина, работят самостоятелно и в сътрудничество, търсят информация и подкрепа, когато е необходимо, и използват всички възможности на информационните и комуникационните технологии“ (вж. параграф 2.3). Именно в общество, в което във все по-голяма степен способността за учене през целия живот става все по-важна, „да се научим да учим“ и самостоятелното учене стават абсолютно необходими и трябва да бъдат насърчавани като ключови умения;

9. eто защо Комитетът счита за важно училищата да имат обоснована образователна концепция, за да може учениците да разбират по какъв начин е структурирано образованието, което получават, и какво се очаква от тях. Процесът на учене на децата и младежите следва да се характеризира с позитивни очаквания, приемане, насърчаване и ориентиране;

10. присъединява се към схващането, че реформите на учебните планове следва да изхождат от един цялостен и насочен към придобиването на умения подход на „пълна ангажираност на учителите, учащите и останалите участници“ (параграф 2.5), като особено важно е включването на възпитателите. Към системата на училищното образование би трябвало да се отправят големи очаквания, но едновременно с това да се осъзнае, че училището може и да постигне много, но е зависимо в голяма степен от обществените рамкови условия. Два примера показват това: усилията на училището са по-плодотворни, ако още в семейството и институциите за предучилищно образование се положат основите на позитивна нагласа към ученето. Към края на училищното образование сигналите, идващи от икономиката и пазара на труда, са също така много важни за мотивацията за учене на младежите; Освен това училището може, от своя страна, да поддържа една нова култура на гражданственост чрез: — изграждане на образователна мрежа на местно равнище, която, въз основа на принципа на субсидиарност, да признае приноса на формалните и неформалните образователни структури за образованието и обучението; — изграждането на връзки с културното богатство, традициите, научното и икономическото наследство на местните власти; — споделянето на проектите за образование и обучение със семействата, като се признаят съответните роли и различия, но и като се установят точно взаимните задължения;

11. счита, както и Комисията, че насърчаването на четивната грамотност е основна задача на училището. Някои от посочените от Комисията стратегии за насърчаване, най-вече в училищната среда, са типични задачи на местните власти, като например насърчаването на езиковите умения на семействата и подобряването на инфраструктурата за получаване на грамотност. Оборудването на училища, медиатеки и на съоръжения за свободното време, което най-често се финансира от местните власти, е също така важен фактор за развиване на положителната нагласа към математиката, информатиката, естествените науки и техниката;

12. mодчертава, освен придобиването на умения за писане и четене, също и значението на развиването на умения за работа с ИКТ (електронна грамотност) в училище. По този начин децата и младежите могат да бъдат най-добре подготвени за самостоятелен живот и да получат умения за усвояване на модерни информационни технологии, които представляват допълнителна добавена стойност за собственото им развитие и това на обществото като цяло;

13. споделя разбирането на Комисията относно значението на индивидуализираните подходи към ученето, както и намерението за извършване на оценяване. Оценяването следва да бъде възпитаващо, т.е. насочено към бъдещето, с цел по-нататъшното учене да стане по-ефективно и по-индивидуално. Оценяването обаче често е обобщаващо, т.е. заключително, и се използва само за определяне на нивото на учениците. В тази област Комитетът все още вижда значителна необходимост от подобрения в обучението и повишаването на квалификацията на учителите, като европейските програми също могат да допринесат за разпространяване на нови знания, особено в случаите, когато са насочени към учителите, които все още се обучават или повишават своята квалификация;

14. счита формулировката в третата част от обобщението „…приемането на цялостен подход към развиването на способности, който да обхваща училищните програми, учебните материали, обучението на учители …“ за недобре подбрана, тъй като липсва уточнението, че тук не става дума за хармонизиран подход в цяла Европа, а за насърчаване на държавите-членки и техните ръководители в сферата на образованието;

15. вижда тясна връзка между възпитанието в предприемаческо поведение и развиването на предприемачески дух и разгледания по-горе принцип, че като цяло следва да се насърчава развитието на независими личности, които са готови да действат по собствена инициатива и то не само в икономическата сфера, но и в рамките на ангажимента си като граждани чрез поемане на отговорност за общността. Ето защо училището следва да предоставя висококачествено обучение на всички ученици (3-та глава) чрез функцията си на възпитателна общност в познавателен, културен и социален план, която развива знанията, но и възпитава в гражданственост. В това отношение е също така важно да се осъществява тясно сътрудничество с местната и регионалната икономика;

Относно висококачествено обучение за всеки учащ (глава 3)

16. присъединява се безусловно към призива на Комисията за осигуряване на по-добри възможности за ранно обучение на децата. Комитетът категорично потвърждава твърдението, че „подобреното предлагане на предучилищно образование и разширяването на достъпа до него могат да се окажат най-съществения принос, който системите на училищното образование могат да дадат за подобряването на възможностите за всички и за постигането на целите от Лисабон“. В предучилищните учебни заведения се полагат важни основи за по-нататъшния успех при ученето през целия период на училищно образование. Това не се отнася само за децата от групи в неблагоприятно положение. Доброто предучилищно образование е от полза за всички. В действителност предучилищното образование дава първата възможност на децата да се доближат до знанието благодарение на социално-образователните занимания, които още в най-ранна възраст изграждат основата за развитие на положително отношение към обществото, ангажираността, образованието и участието на семействата в обучението на техните деца. Новаторските методики, които често пъти се въвеждат на равнище дидактика в предучилищните учебни заведения, могат да намерят качествено продължение в по-горните образователни степени. Комитетът предупреждава обаче, че дори оптималната организация на предучилищния етап на образование не освобождава преподавателите в по-нататъшните образователни етапи от отговорността им да поддържат и доразвиват у своите ученици интелектуално любопитство и желание за учене;

17. Комитетът отбелязва, че предучилищното образование в Европа до голяма степен се финансира от местните и регионалните власти и от много години насам непрекъснато бива разширявано и подобрявано, доколкото те разполагат с тази възможност. Много проекти обаче, можаха и могат да бъдат започнати само с помощта на средства по европейски програми, като например насърчаването на многоезичието в ранна детска възраст, преди всичко в граничните райони. Комитетът е на мнение, че в подобни случаи мерките на ЕС за финансиране би трябвало да предлагат по-голяма приемственост, за да не се допусне добрите проекти да бъдат прекратявани след няколко години поради недостиг на финансови средства и придобитите въз основа на опита знания да бъдат загубени. Продължаването на проектите изисква осигуряване на финансова подкрепа от ЕС;

18. изразява надежда, че с оглед на този аспект новата програма Comenius Regio ще предостави на местните и регионалните власти по-голяма свобода за вземане на решения в случаи, в които те биха искали да определят приоритетите при финансирането на проекти;

19. подкрепя Комисията в призива й за повече справедливост в образователната система, но не може да се присъедини към нейните в твърде малка степен диференцирани твърдения относно различните решения в отделните държави-членки. Това се отнася например до въпроса, дали децата да бъдат разпределяни по-рано или по-късно в училища, които предлагат качествено различна степен на образование. Проучване на консултантската фирма McKinsey от 2007 г. (1) показва, че структурата на преподаването е далеч по-важна за успеха при ученето, отколкото организацията на системата на училищно образование. Поради това, както Комисията правилно препоръчва на друго място в своето съобщение (глава 4), следва да се работи върху подобряване на качеството на обучението на учителите;

20. счита за важно всички държави-членки да положат усилия за още по-голямо равенство на възможностите при достъпа до училищно образование. Целта е всички да получат достъп до висококачествено образование и социалните и икономическите неравенства да не играят определяща роля за успеха в образованието;

21. осъзнава, че учениците с мигрантски произход в повечето случаи са изправени пред много сложни проблеми и поради това се нуждаят от специално внимание. На този фон Комитетът приветства факта, че Комисията е представила Зелена книга (2) по този въпрос, която ще бъде предмет на отделно становище на Комитета на регионите. В този смисъл е необходимо да се подкрепят усилията, които училището полага за осигуряване интеграцията на децата и учениците от чужбина, както и на техните семейства, чрез междукултурни образователни инициативи, които отделят внимание на всички и възпитават в уважение към различията. Осъзнаването на силната връзка между езика и културата извежда на преден план важността на езиковото обучение — като се започне от говоримото и писменото овладяване на езика на приемащата страна, което предоставя рамка за общуването и взаимоотношенията, и се стигне до поддържането на езика на страната на произход като признаване на идентичността и в знак на уважение и зачитане на различията;

22. счита, че една от основните задачи на училището е да подкрепя учениците в неблагоприятно положение, да укрепва самочувствието им, да признава техния напредък и да им покаже пътищата към успеха, които да съответстват в колкото може по-голяма степен на техните индивидуални дадености и нужди. Не бива обаче да се забравя, че учениците с добри дадености и особени склонности и таланти също имат право да бъдат стимулирани, насърчавани и подтиквани да дадат най-доброто от себе си. Това също е елемент от една справедлива система на училищно образование. Една от най-благородните и трудни педагогически задачи е индивидуалното стимулиране на всички ученици да се извършва по начин, който да не води до загуба на обществената солидарност. Чувството за отговорност на отделната личност за всички останали трябва да бъде запазено;

23. настоява за значително засилване на значението на тези училищни и извънучилищни мерки за намаляване на броя на случаите на преждевременно напускане на училище. Местните и регионалните власти носят голяма отговорност в тази област и инвестират значителни средства. Във връзка с това Комитетът признава предоставянето на ресурси от европейските структурни фондове като значителна помощ, но би искал местните и регионалните власти да получат по-големи, възможно най-небюрократични възможности за достъп до европейско финансиране;

24. напомня във връзка със споменаването на училищата „втори шанс“, за значението на втората учебна пътека не само в младежка възраст, но и през целия живот. Всички възрастни, но и най-вече онези, които са пропуснали много през детството и младежта си, трябва да разполагат с възможности за развитие;

25. счита общите изисквания относно възможностите за обучение, които следва да се предлагат на учениците със специални нужди, за неподходящи. Най-напред, индивидуалните нужди на подобни деца са твърде различни и второ, системите за насърчаване на учениците със специални нужди се отличават значително в отделните държави-членки. Общата цел на педагогическата дейност трябва да бъде да се помогне навреме и гъвкаво на учениците с умствени увреждания и проблеми при адаптирането, независимо от вида училище, което посещават. Поради това не е правилно оценката на качеството на насърчаването на учениците със специални нужди да се ограничава до въпроса за вида посещавано училище. За много ученици достъпът до образование е възможен единствено посредством специализирани училища за ученици със специални нужди. Особено за деца със евентуални потребности от специален педагогически подход е важно, обаче, тези нужди да бъдат регистрирани и разпознати колкото се може по-рано още в предучилищното образование, за да може да се приложат механизми за подкрепа. Това значително улеснява засегнатите деца и техните семейства при преминаването в училище;

26. подчертава значението на развитието на училищата за устойчивостта на предприетите в различните образователни системи реформи. Във връзка с това следва също така да се разгледа ролята на училищните инспекции, които би трябвало да насърчават и подкрепят гъвкавостта и иновациите в училищата. В съответствие с това, Комитетът призовава Комисията да следва внимателно всяка политика на координация и последователност, която може да е пречка пред общите цели за иновации и предприемачество на училищно ниво, в случай че се превърне в инструмент за стандартизация. Комитетът счита развитието на училищата за тема, в рамките на която не само държавите-членки, но и местните и регионалните власти, както и самите училища могат да се възползват от обмена на опит, и признава, че европейските програми и по-специално Comenius и предходната програма ARION са били и продължават да бъдат от голяма полза;

27. потвърждава разбирането на Съвета (3), че училищата следва да се превърнат в „учебни общности“, които се оценяват сами и си поставят нови цели, като едновременно с това участват в образователните политики на местно или регионално равнище, в съответствие с евентуалните конституционни разпоредби на държавата-членка, и имат роля в изготвянето на тези политики. Това включва и подобряване на предлаганите възможности за непрекъснато професионално обучение и развитие на учителите. Във връзка с това Комитетът приветства поддържането от страна на училищата на добри контакти с местната общност в пряко обкръжаващата ги среда. По негово мнение регионалното и местното ниво са от решаващо значение за положителното развитие на училището;

Относно темата „Преподавателски и училищен състав“ (глава 4)

28. изразява съгласие с Комисията, че учителите имат основна роля при постигане на целите от Лисабон. Комитетът разглежда като приоритет високото от педагогическа и професионална гледна точка качество на първоначалното обучение с интегрирана практическа част;

29. Комитетът призовава за по-голяма мобилност на преподавателите в професионалното образование и обучение. От преподавателите, които са натрупали собствен опит в други европейски страни може да се очаква, че ще могат да предадат на своите ученици по понятен начин разнообразието на европейските традиции и култури, но и признаването на общите ценности;

30. вижда други аспекти, които трябва да бъдат отчитани при професионалното образование и обучение на учителите. Те включват например промяната в процес на учене вследствие на използването на Интернет и свързаните с това изменения. С оглед на това образът на учителите и собствената им представата за тяхната роля трябва да се променят. Гъвкавостта е абсолютно необходима. Учителите трябва да разпознават отрано тенденциите в образованието и да се занимаят с промените в сектора на образованието. Учителите, социалните работници, хората, работещи с младежи и много други в педагогическата област трябва да си сътрудничат и да се опитат да вникнат в професионалния свят на другите. Работата в екип трябва да е основна тема в професионалното образование и обучение и при повишаване на квалификацията. Също толкова важно е и изграждането на мрежи и сътрудничеството с колеги в други училища;

31. предлага също така да разгледа ролята на допълващите, и евентуално на полупрофесионалните дейности. Така например в някои региони беше създаден поста възпитател (Learning Coach), за да се отговори на индивидуалните нужди на някои учащи. Това евентуално би могло да послужи като модел за подражание в други училищни системи;

32. счита предложението на Комисията за по-добри процедури за назначаване за въпрос, който изисква внимание. Комитетът счита за правилен подход посочения от Комисията в параграф 4.4 път за целенасочено наемане на квалифицирани кандидати и оказването на постоянна подкрепа по време на обучението и кариерата им;

33. изразява съгласие с Комисията, че изискванията, поставяни пред лицата, на които е възложено ръководенето на училища, са нараснали значително. Местните и регионалните власти са разбрали това и в стремежа си да привлекат компетентни личности, полагат усилия да превърнат училищата в привлекателни работни места също и за ръководителите на училища;

34. счита за важно, в по-нататъшното сътрудничество да бъде проведен общ дебат относно ролята, задачите и необходимите компетенции на ръководителите на училища. Във връзка с това е важен и обменът на опит в областта на най-добрите практики за назначаване на ръководителите на училища;

Относно заключението в предложението на Комисията (глава 5)

35. Комитетът предлага на Комисията своята подкрепа за предложеното от нея сътрудничество. Комитетът подчертава още веднъж, че сътрудничеството трябва да обхваща най-вече прекия обмен на опит между службите, отговарящи за политиката в областта на образованието в държавите-членки. Във връзка с това Комитетът разглежда като наистина неотложно предложението на Комисията в заключението да се постави ударението върху подобряването на уменията за писане и четене, разширяването на достъпа до предучилищно образование и активизирането на обучението на учителите. Отправя искане за подкрепа чрез средства на ЕС за увеличаването и улесняването на възможностите за предаване и изпробване на практики, които са се доказали като успешни в общините и регионите, като винаги се придържаме към принципа, че предаването на модели от един регион на друг трябва да става много предпазливо поради различния културен и социален контекст и, в крайна сметка, винаги само въз основа на осъзнато решение и с изричното съгласие на отговорните лица по места;

36. Комитетът благодари на Комисията за импулсите в нейното съобщение и отправя молба да вземе предвид изразените по-горе бележки в по-нататъшния ход на дискусията.

Брюксел, 27 ноември 2008 г. Председател на Комитета на регионите Luc VAN DEN BRANDE

(1) Michael Barber, Mona Mourshed: „How the world's best-performing school systems come out on top“ („Как най-добрите системи на училищно образование в света постигат успеха си“), McKinsey & Company, септември 2007 г.

(2) COM(2008) 423 окончателен.

(3) ОВ C 300, 12.12.2007 г., стр. 7.