BG Официален вестник на Европейския съюз C 376/1

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Насърчаването на производството на енергия от възобновяеми енергийни източници и Европейската политика за съседство — Евро-средиземноморският регион“ (проучвателно становище)

2011/C 376/01

Докладчик: г-н Pierre Jean COULON

Съдокладчик: г-н Stéphane BUFFETAUT

Администратор: г-н Guy HARRISON

На 28 януари 2011 г. Европейската комисия реши, в съответствие с член 262 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да се консултира с Европейския икономически и социален комитет относно:

„Насърчаването на производството на енергия от възобновяеми енергийни източници и Европейската политика за съседство: Евро-средиземноморският регион“

(проучвателно становище).

Специализираната секция, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 8 септември 2011 г.

На 474-ата си пленарна сесия, проведена на 21 и 22 септември 2011 г. (заседание от 21 септември 2011 г.), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище с 164 гласа „за“, 2 гласа „против“ и 9 гласа „въздържал се“.

1. Заключения и препоръки: от какофония към симфония

1.1 Европейският икономически и социален комитет призовава за възстановяване на мира в средиземноморските страни и за стабилно бъдеще в евро-средиземноморския регион.

1.2 Последните събития в държавите от Северна Африка и Близкия Изток потвърждават, че сценарият за ненамеса вече е несъстоятелен и че трябва да се изгради едно по-устойчиво бъдеще, в основата на което да стоят благосъстоянието на хората и социалното развитие.

1.3 В този контекст е важно насърчаването на производство на енергия от възобновяеми източници, по-конкретно от слънчева енергия, да се основава на регионално сътрудничество, насочено към съвместно развитие.

1.4 ЕИСК приветства регионалните инициативи в полза на шрокомащабното развитие на производството на енергия от възобновяеми източници в Средиземноморието (PSM, „Dii“, „Medgrid“ и др.) и призовава за бързо, ефективно и координирано осъществяване на тези инициативи.

1.5 Освен тези инициативи ЕИСК призовава за въвеждане на „Нов зелен курс“ в региона, с акцент върху умереното потребление на енергия, като се постави начало на коренна промяна в нашите модели на производство и потребление.

1.6 Потенциалът за икономии на енергия и въглеродни емисии в Средиземноморието е значителен. Той зависи отчасти от технологиите, които следва да бъдат подпомогнати и, от друга страна, от новия тип поведение, което трябва да бъде насърчавано. Подобряването на енергийната ефективност е жизненоважно допълнение към развитието на възобновяемите енергийни източници (ВЕИ).

1.7 Ефективното изграждане на енергийна система с ниски въглеродни емисии не е отговорност само на енергийния сектор във всяка страна. То изисква засилена регионална солидарност и значително финансиране, от които и северният, и южният бряг да печелят.

1.8 Предвид съществуващите различия в отделните страни по отношение на наличните ресурси, равнището на потребностите и нивото на емисиите на газове с парников ефект, третите средиземноморски страни имат на практика обща, но диференцирана отговорност. Следователно имаме нужда от регионална визия, която да бъде изразена в адаптирани и надеждни национални стратегии.

1.9 Необходимо е в национален план да бъдат въведени програми (законодателство, данъчни стимули, стандарти) за създаване на благоприятни условия за насърчаване на ВЕИ. Това би трябвало да включва дългосрочна програма за трайно премахване на вредните субсидии за източници на изкопаеми горива.

1.10 Приветстваме инициативата на Европейската комисия да преосмисли подхода си по отношение на Средиземноморския регион с оглед на едно засилено структурирано сътрудничество, в което възобновяемите енергийни източници са водеща тема (1).

1.11 Все пак ние смятаме, че това желание за сътрудничество трябва да се конкретизира бързо чрез действия и програми. ЕИСК подчертава, че при започването на какъвто и да е диалог би трябвало още в началото да бъде включена част, отнасяща се до социалните аспекти.

1.12 Повторно отправяме призива, изразен в становището на ЕИСК от март 2011 г. относно „Енергийни доставки: от каква политика на съседство се нуждаем?“ (2) за разширяване на енергийната общност (Енергийна общност Югоизточна Европа, включваща балканските страни) със страните от южните брегове на Средиземно море и за специална мисия за подпомагане на развитието на енергийната ефективност, на възобновяемите енергийни източници, на свързването на съществуващите мрежи и тяхната оперативна съвместимост.

1.13 Започвайки от страните от Магреб, тази общност би трябвало да включи някои подходящи елементи от общностното законодателство. Освен това новата общност следва да има за цел насърчаване на нова енергийна харта и нов протокол за енергийната ефективност и развитието на възобновяемите енергийни източници.

1.14 Освен това в този контекст ЕИСК припомня, че е важно да бъде създаден социален форум по подобие на форума, изграден за Енергийната общност със съседите от Югоизток. Развитието на възобновяемите енергийни източници не би трябвало да се ограничава само до чисто промишлени проекти.

1.15 Според ЕИСК е необходима техническа помощ за обучение на местни експерти в областта на възобновяемите енергии и енергийната ефективност, които да способстват за разработване на възобновяеми енергийни източници, необходимо е също и сътрудничество Юг/Юг. Нуждите от обучение в областта на технологиите, свързани с възобновяемите енергии, следва да се установят предварително и да се изготви подходящ евро-средиземноморски план за действие.

1.16 Препоръчваме горещо да се предостави засилена подкрепа за научно-изследователските и развойните дейности, за да се подобри икономическата рентабилност на проектите в областта на възобновяемите енергийни източници. Трансферът на технологии би могъл да се осъществява в рамките на обща регионална платформа за научно-изследователска и развойна дейност, включваща университетите и научно-изследователските центрове.

1.17 В този дух ЕИСК препоръчва създаването на средиземноморска програма „Еразъм“ за енергетика, която да даде възможност на студенти от целия регион (север, юг, изток и запад) да се обучават в областта на технологиите за производство на енергия от устойчиви възобновяеми източници.

1.18 Необходимо е да се предоставят нови средства за подкрепа и насърчаване на производството на енергия от възобновяеми източници. Тези средства би трябвало да осигурят финансов баланс на проектите, включително и посочените в член 9 от европейската директива за възобновяемите източници на енергия (3).

1.19 ЕИСК подкрепя проекта за създаване на Евро-средиземноморска инвестиционна банка и неотдавнашните съобщения на Европейския парламент и на Парламентарната асамблея на Съюза за Средиземноморието на тази тема.

1.20 ЕИСК счита, че е необходимо да се създадат иновативни и адаптирани механизми за подкрепа на възобновяемите енергии. Определянето на тези механизми следва да се извърши в рамките на Евро-средиземноморското партньорство и да доведе до започване на пилотни проекти с подкрепата на Евро-средиземноморската инвестиционна банка и да се продължи към „Нов зелен курс“.

1.21 Жизненоважно е също в рамките на търговските преговори да се насърчава либерализацията на търговията със стоки и услуги в полза на възобновяемите енергии.

1.22 Плановете за действие на Европейската политика за съседство (ЕПС) са основен инструмент за подпомагане на националните и регионалните енергийни цели в двустранните отношения.

1.23 ЕИСК подчертава също, че с новата директива относно схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове (ETS, Emissions Trading System) (4) може да се изгубят някои видове финансиране на проекти, започнати на юг от Средиземно море, ако Комисията не се ангажира, както е предвидено в директивата, да започне преговори с трети държави.

1.24 Трябва да се отбележи, че стартът на Средиземноморския план за производство на слънчева енергия (ПСЕ) е катализатор на редица инициативи в подкрепа на развитието на производството на енергия от възобновяеми източници в региона и това развитие е похвално. Но ако няма добра координация между тези различни инициативи и между институциите, които ги управляват и подкрепят (Европейската комисия, СзС и др.), резултатите могат да бъдат под очакваните. Чрез програми за техническа помощ за страните от Юга и за подкрепа на различни инициативи, ЕС може да спомогне за ефективно и балансирано внедряване на производството на енергия от възобновяеми източници в региона и да превърне сегашната какофония в симфония.

1.25 Колкото до енергийните мрежи, децентрализираното производство на слънчева енергия ще бъде ефикасно и икономически надеждно решение в отдалечените райони, в които няма мрежа. То ще е особено полезно в обширните и слабо населени територии.

1.26 Би било целесъобразно да се създаде на равнище Общността гаранционен инструмент за политическия риск в страните от Южното Средиземноморие (например чрез емисия на гарантирани от ЕС облигации,). Освен това би било целесъобразно държавите-членки да се ангажират в бъдеще със закупуване на определено минимално количество електроенергия от страните от Юг.

1.27 От съществено значение е да се повиши информираността на всички заинтересовани страни, в това число и на гражданското общество, относно всички инициативи. Националните програми за насърчаване на възобновяемите енергии би трябвало да включват информационни кампании за енергийната ефективност и възобновяеми енергии. Социалните мрежи и новите информационни и комуникационни технологии могат да окажат значителна подкрепа за тази мобилизация.

2. Въведение

2.1 В продължение на няколко десетилетия регионът отбелязва силен социално-икономически растеж и галопираща урбанизация, особено по бреговата ивица. Очаква се тенденцията да продължи и в бъдеще. Съчетаването на тези фактори превръща Средиземноморието в уязвима екосистема, чието състояние се влошава (5).

2.2 В областта на енергетиката, Средиземноморският регион се характеризира с два вида основни и очевидни неравенства: неравенства между северните страни, по-богати и по-големи потребители на енергия от южните страни; и неравенства по отношение на наличието на енергийни ресурси.

2.3 В региона, въпреки постигнатия напредък, настоящите тенденции в енергийния сектор не са устойчиви. Необходимо е да се постигне обрат в тези тенденции посредством съгласувани действия, за да се избегне енергоемко развитие с високи въглеродни емисии. Могат да бъдат създадени работни места в нови ниши, като например енергийна ефективност, екостроителство, достъп до основни услуги, предприятия и технологии за производство на енергия от възобновяеми източници.

2.4 Независимо че могат да се посочат примери за успешни добри практики, като въвеждане на специфичен закон за възобновяемите енергии в Алжир, осъществяването на различни проекти, предимно за слънчева и вятърна енергия в Египет, Мароко и Тунис, в повечето случаи полаганите понастоящем усилия за превръщането им в дългосрочни или по-мащабни инициативи за съжаление са недостатъчни.

2.5 Все пак трябва да се отбележи, че след дълъг период на скептицизъм или безразличие, устойчивото енергийно развитие на Средиземноморието започва понастоящем да оказва повече или по-малко влияние върху практиките на предприятията, местните и регионалните власти, държавите или сътрудничеството.

3. Енергийните перспективи в Средиземноморието – потенциал и ползи от производството на енергия от възобновяеми източници и от повишената енергийна ефективност

3.1 Енергийната зависимост в Средиземноморието и в ЕС може да нарасне значително. През 2007 г. процентът на енергийна зависимост в региона е достигнал 42 %. Според Средиземноморската енергийна обсерватория (СЕО), до 2030 г. този процент трябва да се стабилизира и дори да спадне до 40 % (40 % за петрола, 30 % за природния газ и 70 % за въглищата), докато в северните страни той ще достигне 97 %. При това положение алтернативният сценарий на Средиземноморската енергийна обсерватория предвижда възможност за намаляване на това напрежение и спад на регионалната зависимост до 18 % към 2030 г. Но дори в този случай между отделните страни ще продължат да съществуват сериозни различия. Поради това социалните и икономическите рискове, свързани с повишаването на разходите за доставка и тяхното отражение върху разходите за енергия на отделните страни, домакинства и предприятия, ще нараснат значително.

3.2 Какъвто и да е сценарият, емисиите на CO2 вследствие потреблението на изкопаеми горива ще надвишават най-малко с 30 % нивото от 1990 г. Освен това през 2030 г. емисиите на глава от населението в страните от Южното и Източното Средиземноморие, макар и с 40 % по-ниски от тези на страните от Северното Средиземноморие, могат да достигнат до 55 % от емисиите в региона, в сравнение с 36 % през 2007 г.

3.3 Очертава се и все по-сериозен риск, свързан с все по-сериозния недостиг на вода в региона. Обезсоляването, развито вече в много страни, е почти неизбежно и това вероятно ще повиши напрежението, породено от взаимозависимостта между вода и енергия.

3.4 Стремежът към икономическо и социално развитие е легитимен, а енергията е жизнено необходима за тази цел. Икономическото и социалното развитие, и то не само в „най-уязвимите“ страни, би могло да бъде застрашено само поради проблеми с енергията.

3.5 Новият енергиен модел означава създаване на „енергийна система“, която да включва не само енергийния сектор (предлагане), но и потреблението на енергия (търсене), като се обезпечи нейното развитие за осигуряване на енергийна услуга при оптимални условия по отношение на ресурси, икономически и социални разходи и опазване на околната среда в местен и световен мащаб. Това извежда на преден план нови действащи лица: предприятия, общности, домакинства, строители, транспорта, промишлеността, селското стопанство и сектора на услугите.

3.6 Потенциалът за икономии на енергия и въглеродни емисии в Средиземноморието е значителен. Различни надеждни оценки сочат, че през следващите двадесет години е възможно да се намали потреблението с 20 % (дори повече, ако цената на енергията продължи да расте).

3.7 Повишаването на енергийната ефективност е жизненоважно допълнение към развитието на възобновяеми енергии. Следва да се отбележи, че енергийната ефективност и енергоспестяването зависят преди всичко от действията на гражданите, предприятията и работниците и от промяната на тяхното поведение (6).

3.8 Много пречки спъват развитието на този потенциал. Те са от институционално, регулаторно, техническо, финансово, образователно и информационно естество. Трябва да се отбележи, че в повечето случаи възобновяемите енергии са по-слабо конкурентноспособни в сравнение с енергията, произведена от конвенционални източници, най-вече в настоящата ситуация, при която няма интернализация на външните разходи.

3.9 За запълване на този недостиг е необходимо в националния план да се включат програми за създаване на благоприятни условия за насърчаване на производството на енергия от възобновяеми източници, сред които национално законодателство в подкрепа на развитието на възобновяемите енергии, данъчни стимули и стандарти. Също така е целесъобразно да се създадат дългосрочни национални планове за намаляване, дори премахване на вредните субсидии за изкопаемите горива, които се вписват в развитието на възобновяемите енергии. При това следва да се отчете положението на най-уязвимите граждани.

3.10 Също така е необходимо да се създаде ясна регулаторна рамка, както и нови средства за подкрепа и насърчаване на производството на енергия от възобновяеми източници, чрез която да се осигури финансов баланс на проектите, в съответствие с член 9 от европейската директива за възобновяемите източници на енергия.

3.11 Ключов аспект за развитието на възобновяемите енергии е подкрепата за децентрализирано производство на електроенергия, по-конкретно слънчева, чрез подходящо законодателство, финансиране и обучение.

3.12 Съществена пречка е и начинът, по който различните заинтересовани страни възприемат производството на енергия от възобновяеми източници. От съществено значение е да се повиши информираността на всички заинтересовани страни, в това число и на гражданското общество. В националните програми за насърчаване на възобновяемите енергии би могло да се включат информационни кампании за енергийната ефективност и за възобновяемите енергии, които следва да бъдат развити.

4. Въпросът „енергия/околна среда/сътрудничество“ в Средиземноморския басейн – регионалното му измерение

4.1 Предвид съществуващите различия в отделните държави, средиземноморските страни имат на практика общи, но диференцирани отговорности. Обща е отговорността за планиране на устойчиво енергийно бъдеще, очертаване на неговите основни насоки и съвместно изграждане на обща база (ресурси, механизми за финансиране, обмен на добри практики, обучение, укрепване на кадровия потенциал, трансфер на технологии и др.). Диференцирана е отговорността по отношение на изпълнението, което изисква отчитане на спецификата на всяка отделна страна (без предварително определени технологични идеи). Следователно имаме нужда от регионална визия, изразена в адаптирани надеждни национални стратегии.

4.2 Тенденцията към силно нарастване на търсенето на енергия в региона, степента на загриженост за устойчиво социално-икономическо развитие, вниманието, отделено на сигурността на доставките, и необходимостта от преминаване към икономика с ниски емисии на въглероден двуокис, с цел адаптиране към променящия се климатичен контекст, подчертават, че е необходима и неотложна мащабна промяна в осъществяването на взаимно допълващите се политики за умерено потребление на енергия.

4.3 С това предизвикателство можем да се справим, само ако започне изграждане на евро-средиземноморско сътрудничество въз основа на нов модел енергийни системи, съвместими с устойчивото развитие, за да се задоволят сегашните потребности, без да се излага на риск възможността на бъдещите поколения да задоволяват своите потребности. На регионално равнище хармонизирането на законодателствата и приемането на гъвкави инструменти са от решаващо значение за създаване на конкурентен пазар на екологично чиста енергия.

4.4 ЕИСК приветства факта, че Европейската комисия набляга, в контекста на ЕПС, на потенциала за сътрудничество в областта на производството и управлението на възобновяемите енергии и че желае сътрудничеството в областта на енергетиката да бъде засилено чрез по-интензивен диалог със страните от Средиземноморието.

4.5 Все пак ЕИСК смята, че това желание трябва да се конкретизира бързо чрез действия и програми за насърчаване на това сътрудничество. Комитетът подчертава, че при започването на какъвто и да е диалог, още в началото би трябвало да се включи част, отнасяща се до социалните аспекти, за да се гарантира, че развитието на възобновяемите енергийни източници ще се впише в по-широк план за икономическо и социално развитие. Във връзка с това ще трябва да се придаде по-значима роля на социалните партньори. Също така е желателно да се приобщят гражданското общество и медиите към усилията за преследване на „специфичните общи интереси“ между страните от Севера и от Юга.

4.6 ЕИСК повторно отправя призива, изразен в становището на ЕИСК, публикувано през март 2011 г. относно „Енергийни доставки: от каква политика на съседство се нуждаем?“ (7) и подкрепя предложението на Комисията да предостави надеждни перспективи за постепенна и диференцирана интеграция на Южното Средиземноморие във вътрешния енергиен пазар на ЕС, дори за създаване на нещо като „енергийна общност“ между ЕС и Южното Средиземноморие или за разширяване на обхвата на Договора за създаване на енергийна общност, като се включат съседните страни, които още не са се присъединили към него.

4.7 ЕИСК счита, че новата общност следва да има за цел насърчаването на нова енергийна харта и нов протокол за енергийна ефективност и развитието на възобновяемите енергийни източници. В този контекст той припомня, че е важно да бъде създаден социален форум по подобие на форума, създаден в рамките на Енергийната общност на Югоизточна Европа (балкански страни).

4.8 ЕИСК призовава за въвеждане на „Зелен нов курс“ в региона, с акцент върху умереното потребление на енергия, като се постави начало на радикална промяна в нашите модели на производство и потребление.

4.9 Въпросът за финансирането придобива изключително важно значение. Необходимо е по-специално да се разреши въпросът с политическия риск, за да се улесни частното финансиране. Например в контекста на Средиземноморския план за производство на слънчева енергия би било подходящо да се създаде на общностно равнище гаранционен инструмент за политическия риск (например емисия на гарантирани от ЕС облигации).

4.10 ЕИСК подкрепя проекта за създаване на Евро-средиземноморска инвестиционна банка, както и неотдавнашните съобщения на тази тема на Европейския парламент (8) и на Парламентарната асамблея на Съюза за Средиземноморието (9). Комитетът се надява, че Европейската инвестиционна банка ще поеме инициативата за учредяване на тази евро-средиземноморска банка, по-конкретно в партньорство с финансовите институции на Южното Средиземноморие.

5. Научноизследователска дейност, трансфер на технологии, развитие на капацитета, обучение, търговия и участие на гражданското общество

5.1 Дълбоката промяна в енергийната парадигма, която заменя приоритета на предлагането с приоритета на търсенето, променя из основи отношението на гражданите към енергийните системи. В този контекст Комитетът призовава университетите от двата бряга на Средиземно море да работят в мрежа и би желал да се подкрепят инициативите, даващи възможност за обмен на опит и добри практики между всички заинтересовани страни, по примера на Летния средиземноморски университет по устойчива енергия в Средиземноморието.

5.2 Настоятелно препоръчваме по-голяма подкрепа на научноизследователските и развойните дейности, които, насърчавайки технологичните иновации, могат да генерират съществено нарастване на производителността, така че икономическата рентабилност на проектите в областта на производството на енергия от устойчиви възобновяеми източници да се повиши до привлекателни за инвеститорите равнища. Важно е да се улесни трансферът на технологии между двата бряга на Средиземно море, което би могло да стане в рамките на обща регионална платформа за научни изследвания и развойна дейност, включваща университетите и научноизследователските центрове и обхващаща различните аспекти, свързани с изграждането и експлоатацията на инсталациите.

5.3 В този дух ЕИСК препоръчва създаването на средиземноморска програма „Еразъм“ за енергетика, която да даде възможност на студенти от целия регион (север, юг, изток и запад) да се обучават в областта на технологиите за производство на енергия от устойчиви възобновяеми източници.

5.4 Множество сходящи фактори говорят за това, че трябва да се работи за алтернативни сценарии и партньорството предприятия/територии/обучение постепенно да излезе на преден план в бъдещите стратегии за устойчиво енергийно развитие в Средиземноморието.

5.5 ЕИСК счита, че техническата помощ за обучение на местни експерти, които да способстват за разработване на възобновяеми енергийни източници, е необходимост, както и сътрудничество Юг/Юг. Нуждите от обучение следва да се установят предварително и да се изготви подходящ евро-средиземноморски план за действие.

5.6 Развитието на възобновяемите енергийни източници би трябвало да създаде достойни работни места, но ще са необходими усилия за първоначално и последващо обучение на регионално и междурегионално равнище. Това може да се постигне ефикасно само в рамките на организиран социален диалог.

5.7 За да се насърчи и производството на енергия от възобновяеми източници в рамките на настоящите и бъдещите търговски преговори, е необходимо да се либерализира търговията със стоки и услуги в подкрепа на възобновяемите енергии.

5.8 Плановете за действие на ЕПС са основен инструмент за подпомагане на националните и регионалните енергийни цели в двустранните отношения. ЕИСК призовава Комисията да актуализира плановете за действие, за да гарантира по-благоприятна перспектива за развитие на възобновяемите енергии. Следователно трябва да се гарантира, че плановете за действие са координирани помежду си в областта на производството на енергия от възобновяеми източници.

5.9 Участието на гражданското общество (НПО, сдружения, организации на граждани, синдикати и др.) в програмите за развитие на производството на енергия от възобновяеми източници е от значение. Успехът на тези програми изисква гражданско съзнание, но също и възможно най-широко информиране за оптимална мобилизация на общественото мнение и на всички заинтересовани страни.

6. Регионални инициативи за развитие на производството на енергия от възобновяеми източници

6.1 Средиземноморски план за производство на слънчева енергия: катализатор на устойчивото развитие в региона

6.1.1 Основната цел на Средиземноморския план за развитие на производството на слънчева енергия (ПСЕ) е обезпечаване на енергийните потребности на южните средиземноморски страни и частичен пренос на произведената електроенергия към европейските страни, важен допълнителен фактор за икономическата и финансова рентабилност на проектите. Износът на екологично чиста електроенергия към Европа стана възможен благодарение на член 9 от европейската директива за възобновяемите източници на енергия. В същото време този износ зависи от свързването на енергийните системи и изисква въвеждане на специално регулиране, с цел да се избегнат конюнктурни действия или пазарни нарушения.

6.1.2 Количествената цел на ПСЕ предвижда инсталиране до 2020 г. на нови мощности, функциониращи с помощта на възобновяеми енергийни източници (основно слънчеви и вятърни) в размер на 20 GW, развитие на електропреносните мрежи и междусистемните връзки Север/Юг и Юг/Юг. Засега енергийната ефективност и трансферът на технологии се разглеждат като съпътстващи мерки, което е жалко от гледна точка на потенциала и посочените по-горе предизвикателства в региона. По отношение на прогнозите на Средиземноморската енергийна обсерватория за 2020 г., целта на ПСЕ се състои в полагане на допълнителни усилия за инсталиране на мощност от 11 GW при сценарий на ненамеса или само на 1 GW – при алтернативния сценарий. При това положение е желателно държавите-членки да се ангажират, че ще купуват минимално количество електроенергия от южните страни, за да насърчат проекта.

6.1.3 ПСЕ е изправен пред двоен проблем: от една страна, целта е подобряване на рентабилността на проектите, като се използва разликата в местната и износната цена на електроенергията и като се използват възможностите за концесии, субсидии или въглеродни кредити; а от друга страна – осигуряване на финансиране, както със собствени средства, които би трябвало да бъдат осигурени, ако рентабилността е достатъчна и рискът е контролиран – така и, на първо време, с кредити от финансовите институции в подкрепа на развитието (ЕИБ, Френската агенция за развитие AFD, германската банка KfW, ЕБВР, Световната банка, Африканската банка за развитие и Ислямската банка за развитие), както и от търговски банки.

6.1.4 Инициативата ПСЕ надхвърля обхвата на осъществяваното досега сътрудничество. Планът ще обедини държавите членки на Съюа за Средиземноморието, Европейската комисия, предприятията, научноизследователските институти и НПО от енергийния сектор, много обществени и частни инвеститори и финансови институции.

6.1.5 ЕИСК призовава Европейската комисия да работи в тясно сътрудничество със секретариата на СзС, който има мандат за изпълнение на ПСЕ, и по-конкретно „Master Plan“ (ръководен план) за ПСЕ. Трябва да се изготви обща референтна рамка за подпомагане на изпълнението на този „Master Plan“. Ще бъде необходимо да се приеме общ подход към ключовите въпроси, като механизмите за финансиране или трансфера на технологии.

6.2 „Medgrid“ - проект за съвместно развитие на търговията с електроенергия в Средиземноморието

6.2.1 Както вече беше посочено, една от основните цели включва необходимостта от допълване и укрепване на мрежата от междусистемни енергийни връзки между страните по двата бряга на Средиземно море, тъй като единствената съществуваща понастоящем връзка е между Испания и Мароко с преносен капацитет от 1 400 MW. Според MEDELEC (асоциация, обединяваща всички енергийни отрасли на Средиземноморието) капацитетът за максимален пренос на мрежата, който може да бъде постигнат въз основа на вече съществуващите инвестиционни планове, би бил около 5 GW. Следователно осъществяването на целите на Средиземноморския план за производство на слънчева енергия изисква значителни усилия за повишаване на мощността на междусистемните електропреносни връзки между страните по южния и северния бряг на Средиземно море.

6.2.2 Целта на „Medgrid“ е определяне на ориентировъчната схема на средиземноморската мрежа до 2020 г., разработване на институционалната и регулаторна рамка за търговия с електроенергия, оценка на ползата от инвестициите в мрежовата инфраструктура, насърчаване на техническо и технологично сътрудничество между северните и южните средиземноморски страни и развитие на съвременни технологии за пренос на електроенергия.

6.3 „Dii– Renewable energy bridging continents“ (Възобновяемата енергия сближава континентите)

6.3.1 „Dii“ очертава по-дълга времева перспектива от Средиземноморския план за производство на слънчева енергия: до 2050 г. Отправната точка е, че към този момент 15 % от потребностите от електроенергия на европейските страни биха могли да бъдат задоволявани от слънчеви електроцентрали, разположени в пустинята на страните на юг от Средиземно море. Но от стартирането си през 2009 г. „Dii“ се развива към сътрудничество, насочено към развитието на възобновяеми енергийни източници като цяло, без да се фокусира единствено върху слънчевата енергия и търговията с електроенергия между Юга и Севера. Всъщност, визията на „Dii“ се доближава до тази на ПСЕ, но в по-дългосрочен план и без да си поставя количествени цели.

6.4 Други инициативи

6.4.1 Следва да се изтъкнат и други инициативи като Проектът на ЕС за техническа помощ: „Paving the Way for the Mediterranean Solar Plan“ (Подготовка за Средиземноморския план за производство на слънчева енергия), във връзка с развитието на производството на енергия от възобновяеми източници в региона, европейското финансиране, предназначено за страните от Южното Средиземноморие: Инструментът за инвестиции в рамките на ЕПС и Механизмът за Евро-средиземноморски инвестиции и партньорство (FEMIP), чрез които биха могли да се финансират проекти във връзка с възобновяеми енергийни източници, както и съобщението на Комисията относно „Приоритети за енергийна инфраструктура за 2020 г. и по-нататък – план за интегрирана европейска енергийна мрежа“ (COM(2010) 677 окончателен), което свързва обмена на зелена електроенергия между Юга и Севера с необходимостта от засилване на междусистемните връзки, именно с цел стимулиране на този обмен. Редица страни разработиха национални планове, напр. Мароканския план за производство на слънчева енергия и Тунизийския план за производство на слънчева енергия, които съдържат набор от национални проекти за развитие на възобновяеми енергийни източници.

Брюксел, 21 септември 2011 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Staffan NILSSON

(1) COM(2011)200 окончателен и COM(2011)303.

(2) ОВ C 132 от 3.5.2011 г., стр. 15

(3) ОВ L 140 от 5.6.2009 г., стр. 16-62.

(4) ОВ L 140 от 5.6.2009 г., стр. 63-87 (член 11а, параграф 5).

(5) Информационен доклад на ЕИСК относно „Изменението на климата и Средиземноморието: предизвикателства в областта на околната среда и енергетиката“, CESE 682/2009 от 30 септември 2009 г.

(6) ОВ C 318 от 29.10.2011, стр. 155.

(7) ОВ C 132 от 3.5.2011 г., стр. 15

(8) Резолюция на ЕП от 17 февруари 2011 г. - P7_TC1-COD(2010)0101.

(9) Препоръка на Комисията по политика, сигурност и права на човека на Парламентарната асамблея на Съюза за Средиземноморието, 4 март 2011 г., Рим.