ЕВРОПЕЙСКА  КОМИСИЯ  
Брюксел , 27.10.2011 
SEC(2011) 1294 окончателен  
  
РАБОТЕН  ДОКУМЕНТ  НА СЛУЖБИТЕ  НА КОМИСИЯТА  
ОБОБЩЕНИЕ  НА ОЦЕНКАТА  НА ВЪЗДЕЙСТВИЕ  
придружаващ  
ПРЕДЛОЖЕНИЕ  ЗА РЕГЛАМЕНТ  НА ЕВРОПЕЙСКИЯ  ПАРЛАМЕНТ  И НА 
СЪВЕТА   
 
относно  безопасността  на дейностите  по проучване  и добив  на нефт  и газ в морски  
райони  
{COM(2011) 688 окончател eн} 
{SEC(2011) 1292 окончател eн} 
{SEC(2011) 1293 окончател eн}  
 
BG стр. 1 от 9 BG 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ  НА ПРОБЛЕМА  И НЕОБХОДИМОСТ  ОТ ДЕЙСТВИЯ  
През  последните  три десетилетия  имаше  най-малко  11 големи  бедствия  в морски  
райони1, както  и няколко  по-малки  аварии2, които  биха  могли  да прераснат  в такива  
бедствия . Бедствието  на „Deepwater Horizon“ през април  2010 г. разпали  отново  
дискусиите  относно  управлението  на риска  при извършването  на нефтени  и газови  
дейности  в морски  райони . 
Рисковете  остават  все още значителни  и в ЕС, въпреки  тяхното  намаляване  в някои  
държави -членки  посредством  реформите  след  бедствията  на „Piper Alpha“ (1988 г.) и 
„Alexander Kielland“ (1980 г.). Един  анализ  на честотата  и разходите  по авариите  в 
Европа  днес  показва , че приблизително  изчислените  средни  годишни  икономически  
загуби  и щети  от аварии  в морските  райони  в ЕС са на стойност  в рамките  на 205 – 915 
милиона  EUR 3 (това представлява  основният  сценарий  на оценката  на въздействието  
(ОВ)). Ситуацията  изисква  действия  за намаляване  на рисковете , гарантиране  на 
ефективното  реагиране  при големи  аварии  и осигуряване  на бързо  възстановяване  на 
засегнатите  региони  и предприятия . Рискът  от дадено  събитие  е продукт  от 
вероятността  и последиците  от неговото  настъпване . 
Вероятността  за голяма  авария  не може  да се подценява , особено  като се има предвид  
докладваната4 постоянна  липса  на намаляване  на показателите  за големите  аварии . 
Неизменно  присъстващите  предвестници5 на потенциални  големи  аварии  („ситуации , 
близки  до авария “) ни напомнят  за нуждата  от подобряване  на практиките  и намаляване  
на рисковете . 
Възможните  последици  от голяма  авария  в сектора  са изключително  сериозни . Те 
включват  многобройни  човешки  жертви , големи  екологични  щети  и косвени  щети  
върху  морските  и крайбрежни  системи6. Дори  и по-малките  аварии  могат  сериозно  да 
намалят  общественото  и пазарно  доверие , а предпазните  ограничения7 върху  добива  
могат  да засегнат  сигурността  на енергийните  доставки  и икономиката .  
Въпреки  наличието  на подобни  опасности , промишлеността  в морските  райони  
функционира  в съответствие  с различни  стандарти  за здраве , безопасност  и околна  
среда  във всяка  една  юрисдикция  на ЕС, докато  законите  на ЕС покриват  само  
частично  съответните  аспекти  на дейностите  в морски  райони8. Това  не създава  
подходяща , всеобхватна  и приложима  в целия  ЕС съгласувана  регулаторна  среда , 
даваща  приоритет  на непрекъснатото  намаляване  на рисковете  от големи  аварии . 
                                                 
1 §. 2.1 Документ  за ОВ. 
2 Напр . Brent B 2003, Gullfaks C 2010, Ganneth F 2011 
3 Ако се приеме , че честотата  на повторно  настъпване  на голяма  авария  е веднъж  на 35 години , а 
средните  икономически  разходи  са в рамките  на 5 милиарда  EUR (само  за почистване ) – 30 милиарда  
EUR (пълната  икономическа  цена ), това означава  разходи  в размер  на 140 – 850 милиона  EUR за година . 
Към горното  се прибавят  очакваните  65 милиона  EUR годишни  имуществени  загуби , произтичащи  от по-
обичайни  и не толкова  сериозни  документирани  аварии . Тези  предварителни  оценки  се основават  на 
подробните  анализи  на вероятностите  и статистическите  данни  за авариите  в приложение  I. 
4 http://www.ptil.no/news/rnnp-2010-major-challenges- in-important-areas-article7810-79.html  
5 Изтичане  на нефт  и газ, пропуски  в безопасността  на производствения  процес  и контрола  на сондажа ; 
неизправности  в резултат  на неодобрена  промяна  в проекта ; забавяне  в поддръжката . 
6 Напр . риболова , туризма , понякога  пристанищата , селското  стопанство .  
7 Напр . Мораториуми  в Мексиканския  залив  2010 г., Италия  днес  и през 1988 г. в Обединеното  кралство  
(аварията  „Ocean Odyssey“) 
8 § 2.1 Документ  за ОВ. 
 
BG стр. 2 от 9 BG Макар  подобренията  да са обосновани  във всички  региони , регулирането  на 
опасностите  в морските  райони  извън  Северно  море  е по-слабо  развито , като се разчита  
по-скоро  на определянето  на подробни  изисквания , отколкото  на ефективен  контрол  на 
риска . Съобщението  „Изправени  сме пред  предизвикателството  да се осигури  
безопасност  на нефтените  и газови  дейности  в морски  райони “ (COM (2010) 560 
окончателен ) идентифицира  слабостите  и областите  за действие  в регулаторните  рамки  
на ЕС и практиките  в отрасъла . В тази оценка  на въздействието  се разглеждат  
алтернативните  варианти  на политиката  и техните  възможни  въздействия . 
По отношение  на безопасността  на нефтените  и газови  дейности  в морски  райони  ЕС е 
изправен  пред  решаването  на троен  проблем : 
1) Рискът  от голяма  нефтена  или газова  авария  в морски  райони , която  се случва  във водите  на ЕС, е 
значителен , а съществуващото  фрагментирано  законодателство , както  и нормативите  и практиките  в 
отрасъла  не предвиждат  всички  възможности  за намаляване  на рисковете  в целия  ЕС. 
2) Съществуващата  регулаторна  рамка  и оперативни  разпоредби  не осигуряват  най-ефективната  реакция  
при аварии , когато  те се случат  във водите  на ЕС. 
3) При съществуващите  режими  на отговорност  виновната  страна  (напр . компания , която  допуска  
изтичането  на нефт ) не винаги  може  ясно  да се определи  и/или е възможно  да не е в състояние , или да е 
задължена  да плати  всички  разходи  по отстраняването  на щетите , които  е причинила . 
Таблицата  по-долу  прави  общ преглед  на основните  рискови  фактори , 
идентифицирани  в нашия  анализ , консултациите  със заинтересованите  страни  и 
международните  разследвания . 
Категория  на фактора  Основни  фактори  
Фактори  за значителни  и недостатъчно  намалени  рискове  при дейности  в морските  райони  на ЕС 
Остаряваща  инфраструктура  и пълно  развитие  на средата  в отрасъла  
Структурен  преход  на отрасъла  към диверсификация  Развитие  на отрасъла  
Преход  към „гранични “ дейности  и нови  технологии  
Непостоянно  използване  на съвременни  практики  и технологии  
Неизпълнение  на правилата  и стандартите  Специфична  за компанията  
корпоративна  практика  
Неадекватна /нееднаква  култура  на безопасност  в компаниите  
Разнородни  експертни  технически  познания  между  регулаторите  
Неоптимална  прозрачност  и обмен  на информация  Фактори , свързани  с 
регулаторната  рамка  
Фрагментирана  регулаторна  рамка  
Фактори  за неоптимално  ниво  на готовност  за извънредни  ситуации  
Несъгласуваност  в планирането  на действията  при извънредни  
ситуации  между  държавите -членки  Състояние  на основаното  на 
риска  планиране  
Трансгранична  несъвместимост  на средствата  за реагиране  
Липса  на информация  относно  средствата  на отрасъла  за аварийно  
реагиране  Интегриране  на планове  и 
средства  на обществото  и на 
отрасъла  Несъответствия  в качеството  на плановете  за реагиране  на 
компаниите  в извънредни  ситуации  
Фактори  за неадекватни  разпоредби  за отговорност  
Яснота  и обхват  на европейското  законодателство  в областта  на 
екологичната  отговорност  
Липса  на финансови  възможности  и гаранции  Яснота  и изчерпателност  на 
разпоредбите  за отговорност  
Неадекватни  схеми  за компенсиране  за традиционни  щети  
Таблица  1 
2. ОБОСНОВКА  ЗА ДЕЙСТВИЕ  ОТ СТРАНА  НА ЕС 
Отрасълът  за проучване  и добив  на нефт  и газ носи  първостепенната  отговорност  и 
има средствата  за контрол  на риска  в морските  райони . Намаляването  на риска  от 
голяма  авария  в морски  условия  изисква  най-съвременните  практики  да се превърнат  в 
 
BG стр. 3 от 9 BG норма  в целия  ЕС. Може  да се очаква , че всички  оператори  са преразгледали  
практиките  си след  „Deepwater Horizon“, но въпреки  това, реакциите  са разнородни : 
само  някои  от тях са обявили  и/или предприели  конкретни  мерки . Това  подчертава  
нуждата  за допълващи  действия  от страна  на публичните  власти . 
Съгласно  принципа  на субсидиарност  предприемането  на действия  от ЕС се разглежда  
само  когато  те могат  да постигнат  целите  по-ефективно  от държавите -членки  или 
когато  действията , предприети  само  от държавите -членки , не могат  да доведат  до 
оптимални  подобрения . При все че Обединеното  кралство , Нидерландия , Дания  и 
Норвегия  са приложили  регулаторния  подход  на задаване  на цели , те биха  могли  да 
подобрят  системите  си чрез комплексен  базов  критерий  за Северно  море . Ползите  биха  
могли  да са по-големи  в Средиземно  море , Черно  море  и Балтийско  море , където  някои  
страни  имат  по-малък  опит  в управлението  на увеличаващите  се сондажни  дейности . 
Липсата  на международни  или европейски  действия  би изострила  един  от основните  
проблемни  фактори  – фрагментацията  на режимите  и националните  политики  в ЕС. 
Сближаването  на националните  практики  е желателно  по отношение  на 
предотвратяването , реагирането  и отговорността  в ЕС, където  една  сериозна  авария  
може  да доведе  до трансграничен  нефтен  разлив . Изглежда , че най-доброто  средство  за 
постигане  на желаната  ситуация  в целия  ЕС е единен  европейски  план . По този начин  
би могло  също  така да бъдат  разрешени  трудностите  при осигуряването  на 
съдържателно  сравнение  на дейностите  в отрасъла , обмена  на информация  и данните  за 
аварии . 
Пропорционалността  е гарантирана  чрез оценяване  на ефективността , разходите  и 
ползите  от действията  на ЕС за постигането  на желаните  резултати . 
В резултат  на това се предлага  действие  от страна  на ЕС само  където  целта  може  да 
бъде  постигната  по-ефективно  икономически , отколкото  от държавите -членки . 
Икономическа  ефективност  се търси , когато  са включени  административни  разходи  
(напр . прозрачност ). Саморегулирането  на отрасъла  (напр . технологии  за реагиране  при 
аварии ) и международните  варианти  (напр . гражданска  отговорност ) са също  така 
надлежно  взети  под внимание . 
Тъй като повечето  проблемни  фактори  са глобални , желателно  е паралелното  
прилагане  на международни  решения . Дискусиите  в OSPAR ( Конвенцията  за защита  
на морската  околна  среда  в североизточния  Атлантически  океан ), NSOAF ( Форума  на 
институциите  по морските  дейности  в Северно  море ), IRF (Международния  форум  на 
регулаторните  органи ), Г-20 и IMO (Международната  морска  организация ) обаче  
подсказват , че постигането  на бърз  напредък  е малко  вероятно  само  чрез тези форуми , 
тъй като те нямат  върховни  пълномощия , за да ускорят  напредъка  или да гарантират  
спазването . 
3. ГЛАВНИ  ЦЕЛИ  НА ПОЛИТИКАТА  
Като  се вземе  предвид  тристранният  проблем , една  европейска  инициатива  следва  да 
постигне  две общи  цели : 
 
BG стр. 4 от 9 BG 1. Предотвратяване  на голяма  авария  при експлоатацията  на нефтени  и газови  
находища  в морските  райони  на ЕС (свързана  по-специално  с опасностите  от 
големи  аварии  (MAH)). 
2. ЕС да има възможност  да се справи  ефективно  с голяма  авария , ако превантивните  
мерки  се окажат  неуспешни . 
Тези  общи  цели  са разбити  на четири  конкретни  цели  за действие  в целия  обхват  на 
отрасъла  от предотвратяването  до реагирането  при аварии  и отстраняването  на щетите  
от тях: 
1. Да се гарантира  постоянното  използване  на най-добрите  практики  за контрол  на 
големи  аварии  при извършване  на дейности  в отрасъла  за добив  на нефт  и газ в 
морски  райони , които  потенциално  засягат  европейските  води  или крайбрежия ; 
2. Да се прилагат  най-добрите  регулаторни  практики  във всички  европейски  
юрисдикции  с нефтени  и газови  дейности  в морски  условия ; 
3. Да се увеличат  капацитетните  възможности  на ЕС за предпазване  от и реагиране  
при аварии  с цел справяне  с извънредни  ситуации , които  потенциално  засягат  
гражданите , икономиката  или околната  среда  на ЕС; 
4. Да се подобрят  и изяснят  съществуващите  в ЕС разпоредби  в областта  на 
отговорността  и компенсациите . 
 
4. ВАРИАНТИ  НА ПОЛИТИКА  
Могат  да се предвидят  няколко  ясно  очертани  варианта  на политика  в зависимост  от 
степента  на промяна  в практиките  по дейностите  в морски  райони  или на търсената  цел 
на политиката . Всеки  вариант  на политика  включва  пакет  от мерки , които  ще се 
предприемат  по отношение  на рисковите  фактори , идентифицирани  в глава  1. Освен  
изходния  вариант  на ненамеса  (вариант  0) има разработени  четири  варианта  на 
политика : 
Вариант  1 („Северно  море , основен “) е началното  ниво  за значима  намеса  на ЕС. По 
този начин  в законодателството  на ЕС се въвежда  докладът  за големи  опасности  (MHR) 
за изработването  на концепция , която  се основава  на документа  за безопасност  и 
здраве , в съответствие  с изискванията  на Директива  92/91/ЕИО , но отива  и по-далеч , 
като отразява  признатата  добра  практика  в няколко  юрисдикции  в района  на Северно  
море . 
Вариант  1+ („Северно  море  +“) отива  по-далеч  от вариант  1, като освен  MHR въвежда  
редица  правни  мерки  с препоръчителен  характер , основаващи  се на широко  признатите  
добри  практики , съществуващи  в някои  юрисдикции  в района  на Северно  море , като 
напр .: по-строги  критерии  при оценяване  на техническите  възможности  на заявителите  
за получаване  на лицензи  за проучване  и добив  на нефт  и газ в морски  райони ; 
сближаване  на националните  планове  за аварийно  реагиране ; разработване  на 
съвместими  национални  и притежавани  от отрасъла  средства  за реагиране , както  и 
предоставянето  им на други  страни  при нужда ; и изясняване  на обхвата  на 
разпоредбите  в областта  на околната  среда , свързани  с отговорността  на операторите  
(напр . приложимост  на законодателството  за отпадъците ), по отношение  на нефтените  
и газови  аварии  в морски  райони . ЕС също  така би предложил  на установени  в ЕС 
компании  доброволни  споразумения  относно  използването  на стандарти  на ЕС извън  
водите  на ЕС. 
 
BG стр. 5 от 9 BG Вариант  2 („Най-добра  практика  на ЕС“) разработва  по-цялостен  пакет  от реформи  на 
основата  на широко  признатите  глобални  най-добри  практики  в областта  на контрола  
на риска  при големи  опасности . Те биха  били  предмет  на мандат  в целия  ЕС, а оценката  
за въздействие  върху  околната  среда  би била  включена  в MHR. Този  вариант  би довел  
също  така до по-нататъшни  подобрения  в района  на Северно  море  и би създал  
предпоставки  за регулаторен  диалог  в целия  ЕС между  компетентните  национални  
органи . 
Вариант  3 („Агенция  на ЕС“) засилва  още повече  въздействието  на вариант  2 чрез 
създаването  на агенция  на ЕС с цел институционализиране  и следователно  
консолидиране  на реформите , постигнати  с вариант  2. Тя би провеждала  инспекции  и 
разследвания , би осъществявала  мониторинг  и прилагала  последователност  при 
извършване  на дейността , би развивала  капацитета  за намеса  и съдействала  за 
изграждането  на капацитет  в съседни  държави  извън  ЕС. 
Всеки  вариант  представлява  съвкупност  от специфични  мерки , някои  от които  са общи  
за повече  от един  вариант , а някои  са специфични  за дадения  вариант . Например , тъй 
като вариант  1+ се основава  на вариант  1, той включва  мерки  от вариант  1 и ги допълва  
с някои  други  мерки . Вариант  2 съдържа  отчасти  допълнителни  мерки , като частично  
запазва  мерките , включени  в предходните  варианти , но ги прилага  по различен  начин . 
Това  отразява  факта , че дадена  мярка  може  да се приложи  по различни  начини , като 
често  се предлага  компромис  между  ефективност  и сложност /практичност . 
Мерките  са разработени  въз основа  на консултации  със заинтересованите  страни  и 
проучвания . Таблицата  по-долу  дава пълен  списък  на мерките  и тяхното  присъствие  
или отсъствие  в отделните  варианти , като също  така посочва  общите  начини  на 
приложение  за всяка  мярка  в рамките  на различните  варианти . В резултат  на това всеки  
от вариантите  на политика  се характеризира  от една  страна  от съвкупността  от мерки , 
съдържащи  се във варианта , а от друга  страна  – от предпочитаните  начини  за прилагане  
на всяка  мярка  в рамките  на този вариант . 
 
№ Мярка  
 Вариант  
0 Вариант  
1 Вариант  
1+ Вариант  
2 Вариант  
3 
1 Подробна  проверка  на техническите  възможности  на 
потенциалния  оператор  0 (= не се 
прилага ) 0 G 
(указания ) L EU 
(агенция  
на ЕС) 
2 Извършване  на редовни  инспекции  и установяване  на 
режим  за налагане  на санкции  0  L (от 
правна  
страна ) L L EU 
3 Подаване  на официални  оценки  на безопасността  за 
приемане  от страна  на регулатора  0 L L L EU 
4 Разширяване  на MHR и превръщането  му в цялостен  
модел  за управление  на риска  0 0 0 L L 
5 Разширяване  на практиките  на ЕС в дейности  в 
чужбина  0 0 G G EU 
6 Установяване  на компетентен  орган  0 0 0 L EU 
7 Създаване  на платформа  за регулаторен  диалог  0 0 0 L EU 
8 Обмен  на изчерпателна  информация  и прозрачност  0 0 0 L L 
9 Готовност  за ефективно  аварийно  реагиране  при 
големи  аварии  в морски  райони  0 0 G L EU 
10 Гарантиране  на трансгранична  наличност  и 
съвместимост  на средствата  за намеса  0 0 G L EU 
11 Изясняване  на обхвата  на екологична  отговорност  0 0 G L L 
 
BG стр. 6 от 9 BG Таблица  2 Сравнение  на вариантите  на политиката  
Освен  мерките , посочени  в таблица  2, са идентифицирани  три други  мерки , отнасящи  
се за: (i) безопасността  на продуктите , (ii) гаранциите  за финансовите  възможности  и 
(iii) схемите  за компенсиране  за традиционни  щети . Тези  мерки  биха  оказали  
въздействие  върху  посочените  в таблица  1 фактори , но те не са с достатъчна  зрялост , за 
да бъдат  включени  в тази оценка  на въздействието , и са оставени  за отделна  оценка . 
5. ОЦЕНКА  НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО  НА ВАРИАНТИТЕ  
Оценката  на въздействието  разглежда  всеки  вариант  по отношение  на степента , до 
която  този вариант  намалява  рисковете , неговото  въздействие  върху  разходите  за 
постигане  на съответствие  на държавите -членки  на ЕС, отрасъла  и Комисията , както  и 
по-широките , количествено  неизмерими  въздействия  (социални , икономически  и 
екологични ). 
Вариант  0 (без действие  от страна  на ЕС) няма  допълнителни  разходи  или въздействие  
върху  изходния  порядък  на разходите  – 205 – 915 милиона  EUR. Това  не оказва  
системно  влияние  върху  проблемните  фактори  в държавите -членки . При все че се 
очакват  известни  подобрения  в националните  законодателства  и държавите -членки  и 
практиките  в отрасъла , техният  ефект  може  да бъде  неутрализиран  от увеличаването  на 
нивата  на риска  поради  растящата  сложност  на дейностите  в морски  условия  (по-
сложни  и по-отдалечени  сондажи  и т.н.) 
Вариант  1 води  до увеличаване  на разходите  за постигане  на съответствие  с около  36 
милиона  EUR/година , които  се поемат  основно  от отрасъла . Вариантът  осигурява   
системни  оценки  на риска  от страна  на отрасъла  и на регулаторите , актуализиран  
режим  за налагане  на санкции /глоби  и частично  подобряване  на културата  на 
безопасност  в отрасъла . Полученото  намаляване  на риска , изразено  спрямо  изходните  
разходи , се оценява  на около  7 – 10 милиона  EUR/год., което  представлява  средно  3 % 
намаляване  на базовия  риск . 
Вариант  1+ въвежда  допълнителни  текущи  разходи  за държавите -членки  от около  3 
милиона  EUR  и още 16 милиона  EUR за отрасъла , така че кумулативните  разходи  за 
постигане  на съвместимост  на отрасъла  възлизат  на около  52 милиона  EUR . Това  
осигурява  ограничено  подобрение  на проверката  на техническите  възможности ; 
изяснява  отговорността  на операторите  по отношение  на замърсяванията  и 
формализира  целта  да се направят  аварийните  средства  и планове , подходящи  за обмен  
между  държавите -членки . Вариантът  започва  да осигурява  известно  влияние  на ЕС за 
повишаване  на глобалните  стандарти . Ползата  от вариант  1+ е 25 – 109 милиона  
EUR/год., което  представлява  средно  12 % намаляване  на базовия  риск . 
Вариант  2  представлява  допълнителни  разходи  за прилагане  на 
съответствие /привеждане  в действие  за отрасъла  от 70 милиона  EUR, което  прави  
кумулативно  за отрасъла  около  122 милиона  EUR ; а изчислените  допълнителни  9 – 15 
милиона  EUR правят  кумулативна  сума  от около  12 – 18 милиона  EUR  за държавите -
членки , плюс  еднократни  административни  разходи  от около  18 – 44 милиона  EUR. 
Вариантът  разглежда  всички  идентифицирани  проблемни  фактори . Мерките  по този 
вариант  заедно  съкращават  разходите  за базовия  риск  с между  103 – 455 милиона  
EUR/година  – 50 % намаляване  на базовия  риск . 
Вариант  3 консолидира  ползите  от вариант  2, насърчава  нормативната  съгласуваност , 
предлага  техническа  помощ  на нови  или на развиващи  се национални  режими  и засилва  
координацията  и прозрачността . При основаните  на риска  режими  обаче  има опасения , 
 
BG стр. 7 от 9 BG че това би могло  да намали  ползите  чрез компрометирането  на регионалните  или  
национални  приоритети  с поставянето  на институционални  или усреднени  цели . 
Вариантът  въвежда  годишни  текущи  разходи  за Комисията  от около  34 милиона  
EUR/год. и 18 – 44 милиона  EUR еднократни  първоначални  разходи , плюс  десетки  
милиони  EUR за закупуване  на капитални  активи  за реагиране . Разходите  за прилагане  
на съответствие  за отрасъла  и държавите -членки , както  и общите  ползи  по варианта , са 
сравними  с тези по вариант  2. 
6. ПРЕДПОЧИТАНИ  ВАРИАНТИ  НА ПОЛИТИКА  И ПРАВЕН  
ИНСТРУМЕНТ  
Предпочитаният  вариант  на политика  е вариант  2, т.е. цялостна  реформа  на 
дейностите  в морски  райони , провеждана  в целия  ЕС, чрез новото  законодателство , 
която  издига  нивото  на управление  на риска  и готовността  при извънредни  ситуации  в 
отрасъла  за добив  на нефт  и газ в морски  райони  до най-добрите  практики . Освен  
съгласуваност  този вариант  осигурява  по-голяма  прозрачност  на отрасъла  и повишава  
ефективността  на регулаторните  органи . 
 Този  вариант  може  по най-решителния  начин  (50 %) да
 намали  базовия  риск  чрез 
засилено  предотвратяване  и ограничаване  на последиците , ако въпреки  всичко  се случи  
авария . Намаляването  на риска , определено  в средно  парично  изражение  (около  279 
милиона  EUR), е благоприятно  в сравнение  с очакваните  кумулативни  разходи  за 
неговото  прилагане  (12 – 18 милиона  EUR на година  административни  разходи  за 
държавите -членки  и 122 милиона  EUR на година  разходи  за съвместимост  за отрасъла ). 
Вариант  2 е по-достъпен  административно  и икономически , тъй като допълнителните  
текущи  разходи  на вариант  3 (около  34 милиона  EUR на година ) не осигуряват  
съответстващо  намаляване  на рисковете . Вариант  1+ е избор  със скромно  положително  
въздействие  (12 %) и скромни  възможности  за прилагане , докато  ползите  от вариант  1 
са недостатъчни , за да се оправдаят  разходите  – макар  и малки . Измежду  
заинтересованите  страни  неправителствените  организации  и класификационните  
дружества  са тези, които  са по-благосклонни  към промените  от регулаторните  органи  и, 
по-специално , от отрасъла . 
 Предлага  се регламент  за прилагането  на вариант  2. Такъв  регламент  има предимства  в 
сравнение  с директива  поради  неговата  яснота , съгласуваност  и бързина  на прилагане
 
чрез директната  приложимост9 и защото  неговата  първостепенна  цел е осигуряването  
на съответствие  при прилагането  на регламенти , където  текущото  прилагане  е 
фрагментирано  между  държавите -членки . Чрез  директното  си действие  върху  отрасъла  
регламентът  също  така би осигурил  по-голяма  равнопоставеност . Той също  така би 
обслужвал  добре  аварийното  планиране  за борба  срещу  трансграничните  замърсявания . 
 
7. КОНТРОЛ  И ОЦЕНКА  
Следва  да се направи  оценка  на резултатите  от регламента  не по-късно  от пет години  от 
датата  на влизане  в сила  на законодателството . В този контекст  следва  да се използват  
                                                 
9 Съществува  предпочитание  за директиви  в правни  актове , уреждащи  високорискови /с висока  стойност  
отрасли  (напр . Директива  за комплексно  предотвратяване  и контрол  на замърсяването  на околната  среда  
(КПКЗ ), Директива  SEVESO II), докато  по-тесните  високорискови  сектори  (напр . гражданското  
въздухоплаване ) често  използват  регламенти . 
 
BG стр. 8 от 9 BG показателите  за ефективност  по отношение  на безопасността  и данните  за дейностите  
по проверката  на съвместимостта  (вижте  глава  8 на Оценката  на въздействието ). 
Очаква  се предложенията  за подобряване  на прозрачността  и докладването  да улеснят  
оценката  и контрола  и да позволят  да се направи  сравнение  на рисковете  от дейностите  
по проучване  и добив  на нефт  и газ в морски  райони  в целия  ЕС. 
Освен  това редовните  срещи  с компетентните  органи  ще позволят  на Комисията  да 
наблюдава  сектора . Те също  така ще подпомогнат  обмена  на знания  между  
традиционните  и новите  региони  за проучване  и добив  на нефт  и газ в морски  условия  
на ЕС.