BG Официален вестник на Европейския съюз C 13/8

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Семейните предприятия като източник на икономически подем и по-добри работни места“

(становище по собствена инициатива)

(2016/C 013/03)

Докладчик: Jan KLIMEK

На 22 януари 2015 г. Европейският икономически и социален комитет реши, в съответствие с член 29, параграф 2 от Правилника за дейността си, да изготви становище относно:

„Семейните предприятия като източник на икономически подем и по-добри работни места“

(становище по собствена инициатива).

Специализирана секция „Единен пазар, производство и потребление“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 14 юли 2015 г.

На 510-ата си пленарна сесия, проведена на 16 и 17 септември 2015 г. (заседание от 17 септември), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище със 110 гласа „за“ и 3 гласа „въздържал се“.

1. Заключения и препоръки

1.1 В цял свят семейните предприятия са гръбнакът на много национални икономики и се развиват изключително динамично. Те създават икономически растеж и работни места и отделят голямо внимание на условията на регионално и местно равнище. Има различни причини за създаването на семейно предприятие, но общи за всички тях са естествено формиралите се ценностни системи, готовността за всеотдайност и самоотверженост и чувството за отговорност към тези, които са създали предприятието, и към онези, които ще го поемат. Семейните предприятия са по-способни да издържат на трудните периоди на рецесия и стагнация, а една от основните причини за тяхната устойчивост е чувството за лична отговорност за имиджа на предприятието.

1.2 Европейският икономически и социален комитет (ЕИСК) отбелязва уникалната стойност на семейните предприятия и призовава Европейската комисия, в съответствие с принципа от Законодателния акт за малкия бизнес („Small Business Act“), съгласно който „ЕС и държавите членки следва да създадат среда, в която предприемачи и семейни предприятия могат да преуспяват и предприемчивостта се възнаграждава“ (1), да прилага активна стратегия за насърчаване на утвърдилите се подходи по отношение на семейните предприятия в държавите — членки на ЕС.

1.3 Като следваща стъпка биха могли да се разработят рамка и съответно законодателни разпоредби относно семейните предприятия. В тях следва да се дефинира понятието „семейно предприятие“, като се определят областите за съвместен ангажимент на Комисията заедно с правните, икономическите и политическите институции, отговарящи за тези мерки.

1.4 По отношение на конкретните мерки ЕИСК призовава за: — включване на категорията „семейно предприятие“ в европейската статистика (Евростат), както и за това националните статистически служби да събират данни за семейните предприятия по ефективен начин; — по-добро регламентиране на прехвърлянето на семейни предприятия от едно поколение на друго, по-специално от данъчна гледна точка, с цел да се намали излагането на тези предприятия на проблеми с ликвидността; — насърчаване на семейна предприемаческа култура, насочена към дългосрочна заетост; — насърчаване на иновационната способност на семейните предприятия, не на последно място чрез иновативни обществени поръчки; — развитие на образованието и насърчаване на научните изследвания в областта на семейното предприемачество; — подкрепа на семейните земеделски стопанства и възстановяване на кооперативния модел на предприемачество, особено на кооперативи, обединяващи семейни предприятия; — въвеждане на освобождаване от данък на реинвестираните печалби, както и капитализация на семейните предприятия без прехвърляне на правото на глас; — активно сътрудничество на равнището на ЕС с организациите, представляващи семейните предприятия, например в рамките на постоянната експертна група.

2. Въведение

2.1 Семейните предприятия съставляват повече от 60 % от всички — както малки, така и големи — европейски дружества и в тях са заети между 40 % и 50 % от всички работници (2). В много от икономиките повечето предприятия са микро-, малки и средни предприятия и следователно по-голямата част от семейните предприятия също принадлежат към този сектор.

2.2 Основните предимства на семейните предприятия са тяхната дългосрочна перспектива, специфичните ценности, които формират тяхната уникална организационна култура, и ангажираността им към местната общност. Тяхната уникална култура се основава на ценностите, насърчавани от заинтересованите страни в семейството, като например висока степен на доверие в предприятието и високо качество на предлаганите услуги или продукти.

2.3 Дългосрочната перспектива на семейните предприятия означава, че те създават трайни връзки със заинтересованите страни в дружеството (служители, клиенти, доставчици и местни общности).

2.4 Характерни за семейното предприятие са намерението то да бъде предадено на следващото поколение, както и ангажираността и отговорността по отношение на работниците. Този аспект допълнително повишава съзнанието за отговорност в семейните предприятия, където взаимоотношенията са изградени върху доверие.

2.5 За да постигат целите си, семейните предприятия подчиняват постигането на възможно най-голяма печалба на изграждането на стабилно, независимо, иновативно и опиращо се на собствен капитал дружество, тъй като преди всичко се стремят да сведат до минимум рисковете, които биха могли да застрашат съществуването на бизнеса за поколения напред. Семейните предприятия се стремят към постигането на дългосрочни (обхващащи няколко поколения) цели и се развиват по по-балансиран начин.

3. Определение на понятието „семейно предприятие“

3.1 Най-общо семейните предприятия могат да бъдат характеризирани по отношение на следните три аспекта: семейство, предприятие и структура на собствеността (3). Влиянието на семейството върху другите два аспекта определя семейния характер на дружеството. Това влияние означава, че семейните предприятия са по-сложно устроени от другите и следователно се нуждаят от съответно третиране.

3.2. В някои държави членки съществува законово определение на понятието „семейно предприятие“: — В Испания (Министерството на икономиката) и Финландия (Министерството на търговията) семейните предприятия са дефинирани на министерско равнище. — Определение на понятието „семейно предприятие“ съществува и в Италия (гражданско право), и в Румъния. — Унгария е приела правна дефиниция за селскостопанските семейни предприятия. — В датското законодателство се споменава наемането на млади хора в семейните предприятия (Arbejdsmiljølovgivningens anvendelse for elever i erhvervspraktik, VEJ № 60106, 1.2.1998 г.). — В Австрия федерален закон предвижда, че членовете на семейството могат да работят с гъвкаво работно време в магазините (Ladenöffnungszeitenverordnung), а семейните предприятия са дефинирани в регионалния закон за селското стопанство. — Върховният съд на Литва определя като „семейни“ предприятията, основани при сключен законен брак. — В България и в Словакия семействата, упражняващи самостоятелна дейност, се ползват от правото на съвместна собственост. — В Малта в момента се изготвя първият в света закон за семейните предприятия (Family Business Act).

3.3 ЕИСК счита, че би било полезно във всички държави членки да се проведе законодателна процедура за въвеждането на категория „семейно предприятие“ в регистрите за стопанска дейност.

3.4 В доклада на експертната група по въпросите на семейните предприятия се препоръчва приемането на следното определение на понятието „семейно предприятие“: — по-голямата част от правата за вземане на решения са в ръцете на едно или повече физически лица, които са създали дружеството или са придобили дялов капитал в дружеството, или в ръцете на техните съпрузи, родители, деца или преки наследници на децата им; — мнозинството от дялове с право на глас може да бъде пряко или непряко; — най-малко един представител на семейството или сродник участва в ръководството или управлението на дружеството; — регистрирано на борсата дружество отговаря на определението за семейно предприятие, ако е основано от семейството, или ако семейството е придобило дялове от дружеството, или ако потомците на семейството притежават 25 процента от правата на глас въз основа на дяловия им капитал.

3.5 Горното определение обаче е твърде широко. То следва да бъде стеснено по такъв начин, че да се наблегне на семейния характер на предприятието, по-специално на намерението то да действа поколения наред.

3.6 Всеобщото приемане на това определение от европейските държави би позволило събирането на количествени данни, които впоследствие биха могли да се обобщят и да се използват за изготвянето на статистика за този вид предприятия. Тези данни по-специално ще спомогнат да се анализират семейните предприятия в новите държави членки, където този тип предприятия има значителна роля. Тази задача би могла да бъде поета от Евростат.

3.7 На национално равнище се правят опити за установяване на броя на семейните предприятия. Такъв е случаят например в Ирландия, където Централната статистическа служба представи публикацията „Family Business in Ireland — Services Sector 2005“ („Семейните предприятия в Ирландия — Сектор на услугите 2005 г.“). Федерацията на европейските семейни предприятия, съвместно с консултантското дружество KPMG, публикува Барометър на европейския семеен бизнес. В Полша държавната агенция за развитие на предприемачеството проведе през 2008 г. всеобхватно количествено и качествено проучване.

3.8 Участието на Евростат ще позволи постигането на две важни цели: стандартизиране на определението за семейни предприятия и, въз основа на това, събиране на статистически данни за този тип предприятия.

4. Предизвикателства пред семейните предприятия

4.1 Предизвикателствата, пред които са изправени семейните предприятия, могат да бъдат разделени на две категории: предизвикателства, пред които са изправени всички дружества, и такива, които са специфични за семейните предприятия. Първата категория включва всички фактори, влияещи върху икономиката на държавата, като вътрешното търсене, демографията и социално-икономическата ситуация. Настоящото становище е съсредоточено върху втората категория, т.е. специфичните за семейните предприятия предизвикателства, които са решаващи за тяхното развитие и растеж.

4.2 Имуществото в едно семейно предприятие не следва да се разглежда като ликвидни активи, а като нещо, което е съградено и разработено от семейството в продължение на поколения и обхваща ценности, традиции и специализирани знания (4). Поради това прехвърлянето на предприятието от едно поколение на следващото е най-голямото предизвикателство за едно семейно предприятие.

4.2.1 Цялостното планиране на наследяването определено е важно действие в рамките на семейните предприятия, тъй като намерението на техните собственици е да ги предадат в добро състояние на следващото поколение.

4.2.2 Всяка година около 450 000 семейни дружества, в които работят около 2 милиона души, са изправени пред това предизвикателство. Около 150 000 предприятия годишно прекратяват дейността си поради неуспешно уреждане на наследяването, което води до загуба на 600 000 работни места (5).

4.2.3 Във връзка с планирането на наследяването следва да се анализират основните причини за неуспеха на този процес и да се насърчават мерките за улесняване на прехвърлянето на предприятия, напр. в областта на наследственото право или посредством данъчни стимули за прехвърлянията.

4.2.4 Обхватът и мащабът на различните подходи към унаследяването и данъците върху имуществото в ЕС показват, че има още възможности за подобряване на правната среда в тази област (6).

4.2.5 Като пример за потенциално решение в областта на прехвърлянето на предприятия може да се посочи Нидерландия, където Министерството на икономиката е въвело „пакет за наследяването“(Overdrachtspakket). При навършване на 55 години предприемачите получават пакет за наследяването, с който им се обръща внимание колко е важно да се планира прехвърлянето на предприятието и им се предоставят редица инструменти, които да са им в помощ в този процес. В Белгия Институтът за семейните предприятия (Instituut voor het Familiebedrijf) публикува Харта за наследяването на три езика: нидерландски (Scorecard Opvolging), френски (Scorecard Transmission) и английски (Succession Scorecard). Друг пример е Словения, където Камарата на занаятчиите и малките предприятия (Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije) предлага семинари и обучения по всички въпроси, свързани с наследяването. Финландия има собствена програма относно наследяването (ViestinVaihto-ohjelma). В Австрия съществува правото на продължаване на стопанските дейности от член на семейството в случай на смърт на управителя на фирмата (Gesamte Rechtsvorschrift für Gewerbeordnung, 1994 г.). Сходна уредба съществува също във Франция (loi sur les successions et les libéralités) и в Люксембург. Полската агенция за развитие на предприемачеството, съвместно с Института за семейните предприятия, е изготвила пакет за наследяване за семейните предприятия. В рамките на този пакет семейните предприятия получават наръчник относно наследяването и могат безплатно да ползват инструменти за подпомагане на този процес и да посещават обучения с практическа насоченост.

4.3 Семейните предприятия се стремят трайно да създават работни места, което допринася за създаването на семейна предприемаческа култура. Поради тази причина работните места в семейни предприятия могат да бъдат особено желани, например за майки, отглеждащи децата си. Следва да се насърчава семейният организационен климат, който може да даде на тези предприятия конкурентно предимство.

4.4 Съпрузите или партньорите на собствениците на дружества често играят важна роля в семейните предприятия, въпреки че по различни причини официалният им статут не е гарантиран. Това може да доведе до правни и финансови трудности, например в случай на развод или прекратяване на връзката. По-категоричното официализиране на статута на тези лица, както и на другите членове на семейството, които участват на неформална основа в дейността на предприятието, ще спомогне да се избегнат сложни ситуации в случай на семейни проблеми.

4.5 Що се отнася до иновационния потенциал на семейните предприятия, те следва да се ориентират не само към традиционните пазари и продукти, но и към нови иновационни решения.

4.5.1 Иновационният потенциал на семейните предприятия може да бъде засилен чрез иновативна система за обществени поръчки, при която цената не следва да бъде единственият критерий за избор на кандидат. Семейните предприятия се характеризират с това, че се конкурират въз основа на високото качество и обслужването на клиентите, гарантирано, наред с другото, от семейната търговска марка (често фамилното име на собственика или на семейството — основател на предприятието). Ето защо семейните предприятия често не участват в търгове за обществени поръчки, при които цената е единственият критерий. Предлага се критерият на икономически най-изгодната оферта (MEAT — Most Economically Advantegous Tender) (7) да се включи в оценката на офертите и семейните предприятия да бъдат съответно информирани за това.

4.6 Глобализацията принуждава предприятията да бъдат отворени за нови пазари, технологии и умения. В своята стратегия за развитие семейните предприятия следва да имат предвид тези аспекти. Това може да означава, че самите те — включително на управленско равнище — трябва да се отворят за нови работници.

4.7 На национално равнище е необходимо да се признае значението на семейните предприятия за съответната национална икономика, а след това да се въведат благоприятни данъчни и стопанско-правни условия (включително закон за семейните предприятия), както и да се насърчават мерки за образование на семейни предприемачи. В тези образователни мерки следва да се отчитат особеностите на семейните предприятия, като например въпросът за наследяването, семейния надзор и т.н.

4.8 Примери за образователни програми за собственици на семейни предприятия съществуват в Кипър (Академия за семеен бизнес към Кипърския международен институт по мениджмънт), Франция (Master 2 professionnel: Gouvernance des entreprises familiales et patrimoniales — M2 GEFP към Университета в Бордо) и Финландия (Omistajuus ja hallitustyöskentely — valmennusohjelma jatkajille — „Структура на собствеността и управление на дружества“ — програма за обучение на приемници на предприятия) (8). Организациите за подкрепа на семейните предприятия също провеждат обучения за семейни предприемачи: например шведският филиал на Family Business Network (FBN) организира „FBN Academy“, испанският Instituto de la Empresa Familiar организира обучителни програми.

4.9 Признаването на ролята на семейните предприятия за националните икономики на държавите — членки на ЕС, както и подкрепата за тях биха могли да допринесат за възстановяването на семейната занаятчийска традиция. Значителна част от малките семейни предприятия членуват в занаятчийски гилдии, които се грижат за продължаването на занаятите, поради което е важно да се оказва подкрепа на такива предприятия.

4.10 По-малките семейни предприятия са изложени на рискове, които могат да доведат до тяхното изчезване от пазара; затова би трябвало да се предприемат мерки за правна и данъчна подкрепа на тези предприятия, за да се подпомогне по-нататъшното им развитие. От друга страна, големите международни семейни предприятия биха имали полза от институционална подкрепа и от мерки, насочени към подпомагане на доставчиците и икономиката на местно равнище.

4.11 Специфична категория представляват семейните земеделски стопанства. Освен с типичните за всички семейни предприятия предизвикателства, семейните земеделски стопанства се сблъскват допълнително с предизвикателствата, характерни за селските райони.

4.11.1 Особено тревожен във връзка с това е проблемът с масовото изкупуване на земеделски земи, което води до необратимо разрушаване на икономическата структура на селските райони, както и до социално нежелателна индустриализация на селското стопанство. В становището си от януари 2015 г. (9) Комитетът призовава за предприемането на подходящи мерки, за да се запази навсякъде в ЕС аграрният модел, основан на семейни земеделски стопанства.

4.11.2 Семейните земеделски стопанства често сформират кооперативи, за да постигнат икономии от мащаба и да повишат конкурентоспособността си на пазара (10). Кооперативното предприемачество показва сходни характеристики като семейното предприемачество, т.е. насочено е към дългосрочни дейности, а не към краткосрочна печалба. В последно време обаче кооперативите загубиха инерция, а някои дори преустановиха дейността си, поради което е необходимо да се предприемат мерки за съживяване на този вид икономическа дейност.

4.12 Терминът „търпелив капитал“ се използва за обозначаване на дългосрочното натрупване на капитал за развиване на семейно предприятие (англ: patient capital) (11). При прехвърлянето на семейното предприятие неговият капитал се предава заедно със социалното и културното му измерение, а с инвестицията или закупуването на предприятието инвеститорът придобива и изградените в продължение на няколко поколения знания, (семейна) култура и ангажираност към (местната) общност.

4.12.1 Във връзка с определението на „търпеливия капитал“ би следвало да се обмисли въвеждането на данъчни облекчения върху реинвестираните печалби. Следва да се обмислят облекчения за семейни предприятия (но и не само за тях), които реинвестират печалби и по този начин отдават предпочитание на финансирането със собствен капитал пред дълговото финансиране.

4.12.2 Възможността за приспадане на лихвите по кредитите е допълнителен стимул за дружествата да използват дългово финансиране, тъй като това ефективно намалява цената на дълга. За собствения капитал обаче такива облекчения липсват.

4.12.3 Разбира се, въпросите на данъчното облагане са от компетентността на отделните държави членки, но Европейският съюз следва да популяризира добрите практики по отношение на семейните предприятия.

4.13 Заслужава си да се обмисли създаването на собствени национални капиталови фондове за вливане на капитал в семейни предприятия. Характерната особеност на тези фондове би била предоставянето на капитал за семейни предприятия, без да се предоставят права на глас на инвеститорите, какъвто е случаят при Aksjeloven в Норвегия или Ley de Sociedades de Responsabilidad Limitada в Испания.

4.14 Мерки в подкрепа на семейното предприемачество могат да се предприемат също и от национални или местни организации за подпомагане на семейните предприятия (например държавни органи като министерства, организации на работодателите, занаятчийски камари и др.), както и от наднационални организации, сред чиито най-важни представители са European Family Business, FBN International и Les Hénokiens.

4.14.1 Тези организации имат важна роля за оживяване на сектора на семейните предприятия. Те предоставят платформа за обмен на знания и опит между семейните предприемачи и публикуват доклади относно семейните предприятия с цел разпространяване на информация за тях. Освен това организациите за подкрепа на семейните предприятия могат да лобират за конкретни решения.

Брюксел, 17 септември 2015 година. Председател на Европейския икономически и со циален комитет Henri MALOSSE

(1) COM(2008) 394 final.

(2) Окончателен доклад на експертната група: Overview of family-business-relevant issues: research, networks, policy measures and existing studies („Преглед на въпросите, свързани със семейните предприятия: научни изследвания, мерки, относно политиката и съществуващи проучвания“), Европейска комисия, ноември 2009 г.).

(3) Вж. Tagiuri R., Davis J.A., Bivalent Attributes of the Family Firm („Бивалентни характеристики на семейното дружество“), Работен документ, Harvard Business School, 1982 г.

(4) „План за действие „Предприемачество 2020 г.“ — Възраждане на предприемаческия дух в Европа“ — COM(2012) 795 final.

(5) „Business Dynamics: Start-ups, Business Transfers and Bankruptcy“ („Бизнес динамика: стартиращи предприятия, прехвърляне на предприятия и несъстоятелност“) (2011 г.)

(6) COM(2012) 795 final.

(7) Guide on dealing with innovative solutions in public procurement — 10 elements of good practice („Ръководство за прилагане на иновационни решения при възлагането на обществени поръчки — 10 елемента от добрата практика“), SEC(2007) 280.

(8) Irene Mandl, Overview of Family Business Relevant Issues („Преглед на въпроси, свързани със семейните предприятия“). KMU Forschung Austria, 2008 г.

(9) Становище на ЕИСК относно „Заграбването на земи — тревожен сигнал за Европа и непосредствена заплаха за семейното земеделско производство“ (ОВ C 242, 23.7.2015 г., стр. 15).

(10) Family farming in Europe: Challenges and prospects, In-depth analysis („Семейното земеделие в Европа: предизвикателства и перспективи, задълбочен анализ“). Европейски парламент, 2014 г.

(11) „Търпеливият капитал“ е собственият капитал, предоставен от собствениците на семейното предприятие, които се стремят да постигнат баланс между текущата възвръщаемост на капитала и съответно определената дългосрочна бизнес стратегия, както и съхраняването на семейната традиция и на семейното наследство. Източник: De Visscher F.M., Aronoff C.E., Ward J.L. (2011), Financing Transitions. Managing Capital and Liquidity in the Family Business (Финансиране на преходи. Управление на капитала и ликвидността в семейното предприятие), Palgrave Macmillan.