P9_TA(2021)0437

Конференция на ООН относно изменението на климата в Глазгоу, Обединено кралство (COP26)

Резолюция на Европейския парламент от 21 октомври 2021 г. относно конференцията на ООН по изменението на климата за 2021 г., която се провежда в Глазгоу, Обединеното кралство (COP26) (2021/2667(RSP))

(2022/C 184/09)

Европейският парламент,

— като взе предвид Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата (РКООНИК) и Протокола от Киото към нея,

— като взе предвид споразумението, прието на 21-вата конференция на страните по РКOОНИК (COP21) в Париж на 12 декември 2015 г. (Парижкото споразумение),

— като взе предвид 25-ата конференция на страните по РКООНИК (COP25), 15-ата сесия на Срещата на страните по Протокола от Киото (CМP15) и втората сесия на Конференцията на страните, изпълняваща функциите на среща на страните по Парижкото споразумение (CMA2), проведена в Мадрид, Испания, в периода от 2 до 13 декември 2019 г.,

— като взе предвид решението на Бюрото на Конференцията на страните по РКООНИК от 28 май 2020 г., взето заедно с Обединеното кралство и неговите италиански партньори, за отлагане на 26-ата конференция на ООН по изменението на климата поради COVID-19 и за подновяването ѝ в Глазгоу, Обединеното кралство, в периода от 1 до 12 ноември 2021 г.,

— като взе предвид Програмата на ООН за устойчиво развитие за периода до 2030 г. и Целите за устойчиво развитие (ЦУР),

— като взе предвид международната среща на високо равнище относно адаптирането към изменението на климата, проведена на 25 и 26 януари 2021 г.,

— като взе предвид Регламент (ЕС) 2021/1119 на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 2021 г. за създаване на рамката за постигане на неутралност по отношение на климата (Европейски законодателен акт за климата) (1),

— като взе предвид своята резолюция от 28 ноември 2019 г. относно Конференцията на ООН по изменението на климата за 2019 г., която се провежда в Мадрид, Испания (COP25) (2),

— като взе предвид своята резолюция от 28 ноември 2019 г. относно извънредното положение по отношение на климата и околната среда (3),

— като взе предвид своята резолюция от 15 януари 2020 г. относно Европейския зелен пакт (4),

— като взе предвид своята резолюция от 16 септември 2020 г. относно ролята на ЕС за опазване и възстановяване на горите в света (5),

— като взе предвид своята резолюция от 17 декември 2020 г. относно стратегията на ЕС за адаптация към изменението на климата (6),

— като взе предвид своята резолюция от 28 април 2021 г. относно защитата на почвите (7),

— като взе предвид своята резолюция от 9 юни 2021 г. относно стратегията на ЕС за биологичното разнообразие за 2030 г.: да осигурим полагащото се място на природата в нашия живот (8),

— като взе предвид съобщението на Комисията от 11 декември 2019 г., озаглавено „Европейският зелен пакт“ (COM(2019)0640),

— като взе предвид съобщението на Комисията от 11 март 2020 г., озаглавено „Нов план за действие относно кръговата икономика — За по-чиста и по-конкурентоспособна Европа“ (COM(2020)0098),

— като взе предвид съобщението на Комисията от 24 февруари 2021 г., озаглавено „Изграждане на устойчива на климатичните изменения Европа — новата стратегия на ЕС за адаптиране към изменението на климата“ (COM(2021)0082),

— като взе предвид съобщението на Комисията от 14 октомври 2020 г. относно стратегията на ЕС за намаляване на емисиите на метан (COM(2020)0663),

— като взе предвид заключенията на Съвета от 25 януари 2021 г. относно дипломацията по въпросите на климата и енергетиката — реализиране на външното измерение на Европейския зелен пакт,

— като взе предвид заключенията на Съвета от 6 октомври 2021 г. относно подготовката за срещите по РКООНИК в Глазгоу, които ще се проведат в периода 31 октомври — 12 ноември 2021 г.,

— като взе предвид доклада за глобална оценка на биологичното разнообразие и екосистемните услуги на междуправителствената научно-политическа платформа относно биоразнообразието и предлаганите от екосистемите услуги (IPBES),

— като взе предвид специалния доклад на Междуправителствения комитет по изменение на климата (IPCC) „Глобалното затопляне с 1,5 oC“, неговия пети доклад за оценка и обобщаващия му доклад по тези въпроси, както и специалния му доклад относно изменението на климата и земята и специалния му доклад относно океаните и криосферата в един променящ се климат,

— като взе предвид доклада на Спомагателния орган за научно-технологични консултации на РКООНИК от 29 април 2021 г., озаглавен „Диалог за океана и изменението на климата, за да се обмисли как да се засилят действията за адаптиране и смекчаване на последиците“,

— като взе предвид водещия доклад на Световната комисия по въпросите на адаптацията от 10 септември 2019 г., озаглавен „Адаптация веднага: глобален призив за лидерство за устойчивост по отношение на климата“,

— като взе предвид обобщаващия доклад на РКООНИК от 17 септември 2021 г. относно национално определените приноси съгласно Парижкото споразумение,

— като взе предвид 11-ия доклад относно разликите в емисиите по Програмата на ООН за околната среда от 9 декември 2020 г.,

— като взе предвид доклада на Международната агенция по енергетика от май 2021 г., озаглавен „Нулеви нетни емисии до 2050 г.: пътна карта за световния сектор на енергетиката“,

— като взе предвид доклада на Програмата на ООН за околната среда от 18 февруари 2021 г., озаглавен „Постигане на мир с природата: Научен план за справяне с извънредните ситуации, свързани с климата, биологичното разнообразие и замърсяването“,

— като взе предвид доклада на IPBES от 29 октомври 2020 г., озаглавен „Семинар на IPBES относно биологичното разнообразие и пандемиите — доклад от семинара“,

— като взе предвид доклада от семинара, спонсориран съвместно от IPBES и IPCC, относно биологичното разнообразие и изменението на климата от 10 юни 2021 г.,

— като взе предвид доклада на Световната метеорологична организация (WMO) от април 2021 г. относно състоянието на световния климат през 2020 г.,

— като взе предвид Рамковата програма от Сендай за намаляване на риска от бедствия за периода 2015 — 2030 г.,

— като взе предвид доклада на Програмата на ООН за околната среда от 6 май 2021 г., озаглавен „Глобална оценка на метана: ползи и разходи във връзка с намаляването на емисиите на метан“,

— като взе предвид въпросите към Съвета и към Комисията относно Конференцията на ООН по изменението на климата за 2021 г., която се провежда в Глазгоу, Обединеното кралство (COP26) (O-000065/2021 — B9-0039/2021 и O-000066/2021 — B9-0040/2021),

— като взе предвид член 136, параграф 5 и член 132, параграф 2 от своя Правилник за дейността,

— като взе предвид предложението за резолюция на комисията по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните,

А. като има предвид, че Парижкото споразумение влезе в сила на 4 ноември 2016 г.; като има предвид, че към 12 октомври 2021 г. 191 от 197-те страни по РКООНИК са депозирали пред ООН своите актове за ратификация, приемане, одобрение или присъединяване;

Б. като има предвид, че на 17 декември 2020 г. ЕС и неговите държави членки представиха своя актуализиран национално определен принос (НОП) по РКООНИК, който ангажира ЕС с обвързваща цел за постигане на общо за икономиката нетно вътрешно намаление на емисиите на парникови газове с най-малко 55 % до 2030 г. спрямо равнищата от 1990 г., без принос от международни кредити;

В. като има предвид, че според доклада на Програмата на ООН за околната среда (UNEP) от 2020 г. относно разликите в емисиите, ангажиментите, които са поети до момента от страните по Парижкото споразумение, няма да бъдат достатъчни за постигане на общата му цел и ще доведат до глобално затопляне с повече от 3 oC над равнищата от прединдустриалния период; изразява съжаление относно факта, че много страни по РКООНИК все още не са предприели достатъчно действия, дори за да се доближат до постигането на своите национално определени приноси, и че голяма част от реализирания напредък се компенсира от контрапродуктивни политики, като например продължаващите субсидии за изкопаеми горива и изграждането на нови електроцентрали на въглища; в тази връзка предупреждава за самоукрепващия се цикъл на взаимосвързаните вериги в природата, които могат да доведат до катастрофални последици за глобалното затопляне;

Г. като има предвид, че концентрацията на основните парникови газове продължи да нараства и през 2020 г. въпреки временното намаляване на емисиите поради COVID-19, и че концентрацията на въглероден диоксид (CO2) в нашата атмосфера беше най-високата от над 3 милиона години, според Световната метеорологична организация (WMO); като има предвид, че 2020 г. беше една от трите най-топли години, със средни температури от 1,2 oC над равнищата от прединдустриалния период; като има предвид, че последното десетилетие (2011 — 2020 г.) беше най-топлото, откакто съществуват измервания;

Д. като има предвид, че вътрешните политики на ЕС не са достатъчни, за да намалят глобалните емисии на парникови газове и да ограничат повишаването на температурата, в съответствие с Парижкото споразумение; като има предвид, че е важно да се предприемат колективни, незабавни и амбициозни глобални действия за ограничаване на повишаването на температурата до 1,5 oC над равнищата от прединдустриалния период;

Е. като има предвид, че в преамбюла на Парижкото споразумение се признава „значението на гарантирането на целостта на всички екосистеми, включително океаните“, а в член 4, параграф 1, буква г) от РКООНИК се подчертава, че страните по конвенцията насърчават устойчивото управление, опазването и увеличаването на поглътителите и резервоарите за всички парникови газове, включително биомаса, гори и океани, както и на други сухоземни, крайбрежни и морски екосистеми; като има предвид, че в член 2, параграф 1, буква б) от Парижкото споразумение се подчертава, че адаптирането към последиците от изменението на климата и развитието на устойчивост и ниски емисии на парникови газове трябва да се извършва по начин, който да не застрашава производството на храни; като има предвид, че в доклада на IPBES за глобална оценка на биологичното разнообразие и екосистемните услуги се подчертава, че устойчивото използване на природата ще бъде от жизненоважно значение за адаптирането към опасните антропогенни смущения в климатичната система, както и за тяхното смекчаване;

Ж. като има предвид, че въздействието върху изменението на климата и загубата на биологично разнообразие са две от най-важните предизвикателства и рискове за човешките общества; отбелязва, че по-голямата част от предишните политики са разглеждали проблемите за изменението на климата и загубата на биологично разнообразие поотделно;

З. като има предвид, че глобалните цели от Аичи за биологичното разнообразие за 2020 г. не бяха изпълнени, което прави още по-неотложно бързото повишаване на амбициите и разширяване на обхвата във връзка с опазването на биологичното разнообразие;

И. като има предвид, че опазването на океаните е много важно не само като основен източник на храна, но и заради тяхното значение за въглеродния цикъл, регулирането на климата и производството на по-голямата част от кислорода във въздуха, който дишаме; като има предвид, че в специалния доклад на IPCC относно океаните и криосферата се посочва, че механизмите на климата зависят от състоянието на океаните и че понастоящем морските екосистеми са засегнати от глобалното затопляне, както и от замърсяване, прекомерна експлоатация на морското биоразнообразие, увеличаване на киселинността на водите, намаляване на кислорода и ерозия на бреговата линия; като има предвид, че в доклада също така се припомня, че от 1970 г. насам океаните постепенно се затоплят и са погълнали над 90 % от излишната топлина в климатичната система, както и че океаните са част от решението за смекчаване и адаптиране към последиците от изменението на климата; като има предвид, че за целта е необходимо да се намалят емисиите на парникови газове и замърсяването на екосистемите и да се увеличат естествените въглеродни поглътители;

Й. като има предвид, че природосъобразните решения и екосистемните подходи играят ключова роля за смекчаването и адаптирането към последиците от изменението на климата; като има предвид, че опазването и възстановяването на естествените поглътители на въглерод, които вече съществуват и функционират ефективно, включително и въглеродните резервоари в океаните, е много важно;

К. като има предвид, че горите играят основна роля в борбата срещу изменението на климата, тъй като те действат като поглътители на въглерод, поглъщайки около 2 милиарда тона въглероден диоксид годишно; като има предвид, че опазването и подобряването на състоянието на горите в световен мащаб е една от икономически най-изгодните форми на мерки в областта на климата, и че ако действията за смекчаване и адаптиране към изменението на климата, основаващи се на горите, бъдат изпълнени напълно, те биха могли да намалят емисиите на парникови газове с около 15 гигатона CO2 годишно до 2050 г., което евентуално би могло да е достатъчно за ограничаване на глобалното затопляне до доста под 2 oC;

Л. като има предвид, че ограничаването на обезлесяването и деградацията на горите може да допринесе за намаляване на емисиите на парникови газове, причинени от човека, в широк диапазон от 0,4 — 5,8 гигатона еквивалент на въглероден диоксид годишно (9);

М. като има предвид, че една четвърт от северното полукълбо е покрита с трайно замръзнала почва, също така известна като „вечна замръзналост“; като има предвид, че в резултат на повишаването на глобалната температура вечно замръзналият лед в Арктическия регион се топи с безпрецедентна скорост; като има предвид, че вечно замръзналият лед е масов резервоар за парниковите газове, който може да побира до 1 600 гигатона CO2 — почти два пъти повече от понастоящем наличния в атмосферата въглероден диоксид, както и метан и азотен оксид; като има предвид, че неговото освобождаване би могло да ускори много и да влоши глобалното затопляне (10);

Н. като има предвид, че според Световната здравна организация до 2030 г. прогнозираното изменение на климата ще доведе до смъртта на около 250 000 човека годишно и че разходите във връзка с преките вреди, засягащи здравето на хората, се оценяват на сума между 2 и 4 милиарда щатски долара годишно до 2030 г.;

О. като има предвид, че загубата на биологично разнообразие, свързана с промяната на ландшафта, може да доведе до по-висок риск от появата на болести в някои случаи, когато видовете, които се адаптират добре към доминираните от човека ландшафти, могат да станат също така приносители на патогени, свързани с висок риск от зоонозно предаване на болести;

П. като има предвид, че замърсяването на въздуха и изменението на климата са тясно взаимосвързани и споделят едни и същи антропогенни източници; като има предвид, че според Световната здравна организация замърсяването на атмосферния въздух в световен мащаб причинява смъртта на около 4,2 милиона души годишно поради инсулт, сърдечни заболявания, рак на белите дробове, остри и хронични респираторни заболявания;

Р. като има предвид, че според Службата на ООН за намаляване на риска от бедствия през последните 20 години броят на регистрираните бедствия и мащабът на икономическите загуби почти са се удвоили, като голяма част от тях се дължат на значителното увеличаване на броя на свързаните с климата бедствия;

С. като има предвид, че изменението на климата и неговото опустошително въздействие вече оказват влияние върху моделите на миграция; като има предвид, че според проучване на Световната банка от 2018 г. почти 3 % от населението в регионите на Африка на юг от Сахара, Южна Азия и Латинска Америка може да бъде принудено да се придвижва в рамките на собствените си държави, за да избегне бавното въздействие на последиците от изменението на климата (11); като има предвид, че без съгласувани усилия за адаптация, над 700 милиона души, живеещи в ниско разположени крайбрежни райони и малки островни държави, рискуват да се сблъскат с по-интензивни бури, наводнения и в крайна сметка — със загубата на земя и преместване;

Т. като има предвид, че Парижкото споразумение е първият международен договор, в който изрично се признава връзката между действията в областта на климата и правата на човека, като по този начин могат да се използват съществуващите правни инструменти, свързани с правата на човека, за да се призовават настоятелно държавите и частните предприятия да намалят емисиите; като има предвид, че в рамките на Парижкото споразумение не съществуват конкретни инструменти за подвеждане под отговорност на държавни и корпоративни субекти за тяхното въздействие върху изменението на климата и за упражняването на правата на човека;

У. като има предвид, че изменението на климата има също така значимо измерение, свързано с правата на човека, което влияе пряко и косвено върху реализирането на редица общопризнати човешки права, с най-голямо въздействие върху уязвимите групи, като например жените, децата, възрастните и болните хора, групите с ниски доходи и коренното население; като има предвид, че както РКООНИК, така и Парижкото споразумение се основават на солидарността между поколенията и ангажимента на държавите за защита на климатичната система за настоящите и бъдещите поколения; като има предвид, че изменението на климата утежнява предизвикателствата, пред които понастоящем е изправено коренното население, и води до още по-голяма културна, икономическа и политическа маргинализация и неравенство между хората;

Ф. като има предвид, че действията в областта на климата са една от целите на ООН за устойчиво развитие, приети през 2015 г. от всички държави — членки на ООН, като част от Програмата за устойчиво развитие до 2030 г.;

Х. като има предвид, че през 2009 г. страните по РКООНИК поеха ангажимент да мобилизират 100 милиарда щатски долара годишно, считано от 2020 г., което по-късно беше потвърдено в Парижкото споразумение; като има предвид обаче, че реалните ангажименти, поети от развитите държави, все още са далеч от колективната цел; като има предвид, че последиците от изменението на климата и потребностите в развиващите се страни, и по-специално в най-слабо развитите държави и малките островни развиващи се държави, са се увеличили;

Ц. като има предвид, че според прогнозата на Програмата на ООН за развитие до 2030 г. всяка година ще трябва да се осигуряват по 140 — 300 милиарда щатски долара, за да се покрият нуждите във връзка с адаптирането към климата само на развиващите се страни, като тези средства ще достигнат ежегодно до 280 — 500 милиарда щатски долара до 2050 г. (12);

Ч. като има предвид, че неблагоприятното едногодишно забавяне на Конференцията на страните по РКООНИК от 2020 г. и на Конвенцията за биологичното разнообразие (КБР) поради разпространението на COVID-19 предоставя уникална възможност за преминаване от модела на „реакция“ към „проактивен“ модел на предпазливост, и в крайна сметка — към извършване на необходимите радикални промени; като има предвид, че новите научни постижения следва да предоставят информация и да засилят връзките между международните програми и тяхното изпълнение на национално равнище;

Ш. като има предвид, че докато светът се бори с последиците от пандемията от COVID-19, кризата с климата не е отминала; като има предвид, че икономическото възстановяване следва да се използва като уникална възможност за ускоряване на прехода към неутралност по отношение на климата и за гарантиране на постигането на целта от 1,5 oC чрез разработване на социално-икономически модел, съвместим с възможностите на планетата, и за насочване на инвестициите към възстановяване на природните екосистеми и по този начин — укрепване на техния капацитет за адаптиране, както и към някои приоритетни области, като например енергийна ефективност, устойчиво производство на храни, технологии за генериране на възобновяема енергия, иновативни и устойчиви технологии с нулеви емисии и съответната необходима инфраструктура, отклонявайки инвестициите от дейности, които вредят на климата и околната среда, чрез включване на принципа за „ненанасяне на значителни вреди“ при вземането на инвестиционни решения; като има предвид, че в този процес на преход следва надлежно да се вземат предвид разликите в потребностите и капацитета на отделните региони, като същевременно се зачитат принципите за справедлив преход;

Щ. като има предвид, че според Европейската агенция за околна среда „системната промяна“ означава фундаментална, трансформираща и многостранна форма на промяна, която води до големи промени и преориентиране в системните цели, стимули, технологии, социални практики и норми, както и в системите от знания и подходи за управление; като има предвид, че за основните обществени системи това означава преосмисляне не само на технологиите и производствените процеси, но и на моделите на потребление и начина на живот, с оглед на осигуряването на по-устойчиви алтернативи, насочени, например, към благосъстояние и устойчивост (13);

АА. като има предвид, че природосъобразните решения и екосистемните подходи имат потенциала да създадат силни политически връзки между РКООНИК, Конвенцията за биологичното разнообразие и другата Конвенция от Рио за борба с опустиняването, като осигуряват възможност за председателствата и секретариатите на трите споразумения да работят заедно за прилагане на интегриран и съгласуван подход към изменението на климата и загубата на биологично разнообразие;

АБ. като има предвид, че Европейският зелен пакт и планът на Инструмента на Европейския съюз за възстановяване (Next Generation EU) представляват уникална възможност за укрепване на икономиката на ЕС и за превръщането ѝ в по-иновативна, конкурентоспособна и ориентирана към бъдещето система, като по този начин се осигурява европейско лидерство в „зелената“ икономика и развитие на европейския социален модел и социалната пазарна икономика;

АВ. като има предвид, че свързаните с климата рискове за здравето, поминъка, продоволствената сигурност, водоснабдяването и икономическия растеж се очаква да бъдат много по-големи при глобално затопляне от 2 oC; като има предвид, че ограничаването на глобалното затопляне до 1,5 oC, вместо до 2 oC, се очаква да намали въздействието върху сухоземните, сладководните и крайбрежните екосистеми и те да запазят по-голямата част от своите услуги за хората; като има предвид, че поради това е наложително да се продължат усилията за ограничаване на повишаването на температурата до 1,5 oC над равнищата от прединдустриалния период;

АГ. като има предвид, че лидерството на ЕС чрез даване на пример е много важно за ангажирането на трети държави в борбата срещу изменението на климата и по този начин — за повишаване на равнището на международните амбиции в областта на климата;

АД. като има предвид, че ЕС трябва да признае своята отговорност и да предприеме мерки във връзка с историческите емисии на парникови газове и разликите в развитието между северното и южното полукълбо;

АЕ. като има предвид, че съгласно член 2, параграф 1, буква в) от Парижкото споразумение привеждането на финансовите потоци в съответствие с подхода за намаляване на емисиите на парникови газове и постигане на устойчиво на климатичните изменения развитие е много важно за борбата със заплахата от изменението на климата;

АЖ. като има предвид, че нараства обществената осведоменост и участието на гражданите в действията в областта на климата; като има предвид, че гражданите изискват повече действия от страна на правителствата, както и амбициозни мерки за справяне с последствията от изменението на климата;

АЗ. като има предвид, че вторият период на задължения по Протокола от Киото приключи на 31 декември 2020 г.; като има предвид, че насоките за отчитане на намаляването на емисиите в рамките на дейностите по механизма за чисто развитие след 31 декември 2020 г. бяха отложени; като има предвид, че са въведени временни мерки за разширяване на дейностите по механизма за чисто развитие след 2020 г.; като има предвид, че срещата на страните по Протокола от Киото е предвидена да се проведе съвместно с COP26 в Глазгоу;

1. припомня, че изменението на климата и загубата на биологично разнообразие са сред най-големите предизвикателства пред човечеството и че всички правителства по света трябва да положат максимални усилия, за да се справят с тях незабавно; подчертава, че за да изпълним нашата колективна отговорност за ограничаване на глобалното затопляне и предотвратяване на загубата на биологично разнообразие, и съответно за опазване на цялата планета и благоденствието на всички хора, са необходими международно сътрудничество, включване на недържавните организации, солидарност и съгласувани действия, подкрепени от науката и от непоколебим ангажимент за повишаване на амбициите; отбелязва в това отношение призива на генералния секретар на ООН Антонио Гутериш, който настоятелно призовава всички правителства по света да обявят извънредно положение във връзка с изменението на климата, докато светът не достигне нулеви нетни емисии на парникови газове;

2. изразява загриженост във връзка с констатациите в доклада на Програма на ООН за околната среда (UNEP) относно разликите в емисиите за 2020 г., и най-вече във връзка с факта, че въпреки свързания с COVID-19 кратък спад на емисиите на CO2, прогнозираните емисии, при пълно спазване на безусловните НОП, ще доведат до повишаване на температурата с 3,2 oC в световен мащаб; приветства обявените до момента актуализации на национално определени приноси, при които са заложени повишени амбиции в областта на климата; но отбелязва със загриженост, че този принос все още няма да е достатъчен, за да се насочат емисиите към постигане на целта от Парижкото споразумение; изразява тревога във връзка с обобщаващия доклад на РКООНИК за национално определените приноси от септември 2021 г., в който се констатира, че взети заедно, всички НОП, представени до 30 юли 2021 г., сочат значително увеличение на глобалните емисии на парникови газове с около 16 % през 2030 г., в сравнение с 2010 г.; подчертава, че според IPCC пътят до 1,5 oC включва намаляване на глобалните емисии с поне 45 % до 2030 г., в сравнение с нивата от 2010 г.;

3. припомня неотдавнашното решение на един конституционен съд, който постанови, че опазването на климата не трябва да зависи от политическо решение и че разпоредбите на конституцията относно защитата на околната среда налагат на държавата конституционния дълг да постигне неутралност по отношение на климата;

4. подчертава обаче, че според доклада относно разликите в емисиите за 2020 г. екологосъобразното възстановяване от пандемията би могло да намали емисиите на парникови газове с около 25 % до 2030 г., като по този начин те ще попаднат в обхвата на емисиите, които осигуряват 66 % шанс за задържане на покачването на температурите под 2 oC, което все пак няма да е достатъчно за ограничаване на глобалното затопляне до 1,5 oC; следователно подчертава, че мерките за възстановяване биха могли да повлияят силно върху изпълнението на целите от Парижкото споразумение; призовава правителствата да положат максимални усилия, за да обезпечат екологосъобразно възстановяване, като същевременно поемат по-големи ангажименти, в съответствие с целите на Парижкото споразумение, и да увеличат своите национално определени приноси преди COP26, като приемат научнообосновани политики; подчертава, че според неотдавнашни проучвания постигането на целта на Парижкото споразумение по отношение на температурата представлява „оптимална от икономическа гледна точка“ политика за климата (14);

5. приветства ангажимента на държавите от Г-7 за полагане на амбициозни и ускорени усилия за намаляване на емисиите, за да може целта за ограничаване на повишаването на температурата с до 1,5 oC да остане постижима (15); припомня, че това би довело до множество съпътстващи ползи за околната среда, икономиката, обществото и общественото здраве; подчертава, че все повече държави се ангажират с цели за постигане на нулеви нетни емисии до средата на века; подчертава обаче, че тези ангажименти трябва незабавно да се превъплътят в солидни краткосрочни политики, действия и финансови ресурси, и да се отразят в преразгледаните НОП, които ще бъдат представени преди провеждането на COP26 под формата на завишени климатични цели до 2030 г., за да могат световните емисии на парникови газове да достигнат до своя пик възможно най-скоро; настоятелно призовава държавите от Г-20 да поемат водеща роля с цел завишаване на краткосрочните и дългосрочните амбиции;

6. приветства факта, че пет години след влизането в сила на Парижкото споразумение най-големите икономики в света започнаха надпревара за постигане на неутралност по отношение на климата; обръща внимание на факта, че ангажиментите за нетни нулеви емисии трябва да бъдат подкрепени от дългосрочни стратегии, представени на РКООНИК; подчертава необходимостта от превръщане на тези ангажименти в ефективни мерки и политики на всички равнища и във всички сектори;

7. подчертава, че е важно използването на изкопаеми горива да се преустанови постепенно и възможно най-скоро; признава заключенията от доклада на Международната агенция по енергетика, озаглавен „Нулеви нетни емисии до 2050 г.“, който показва рязък спад в търсенето на изкопаеми горива, като по този начин се твърди, че не са необходими инвестиции за нови доставки на изкопаеми горива и че за постигането на целта от 1,5 oC трябва да не се одобряват нови находища на нефт и газ с цел експлоатация, а от 2021 г. нататък да не се строят нови въгледобивни мини, нито да се удължава експлоатацията на съществуващите мини; подкрепя ангажимента на държавите от Г-7 за спиране на финансирането за въглища, които горят без улавяне и съхранение на въглерод, до края на 2021 г.; призовава държавите от Г-7 да дадат пример за енергийния преход и да спрат всички нови инвестиции за добива на изкопаеми горива; подкрепя председателството на COP26, Обединеното кралство и сдружението „Powering Past Coal Alliance“, които се опитват да постигнат споразумение за спиране на изграждането на нови електроцентрали, използващи въглища, които горят без улавяне и съхранение на въглерод; признава, че изкопаемите горива не се характеризират с дългосрочна роля в енергийния микс на ЕС, и призовава държавите членки, в сътрудничество с Комисията, да приемат национални планове за постепенно премахване на всички изкопаеми горива възможно най-скоро, за да се постигне неутралност по отношение на климата най-късно до 2050 г.;

8. изрично подкрепя инициативата, предприета от Дания и Коста Рика, за създаване на съюз от държави, които желаят постепенно да прекратят добива на нефт и газ и да прекратят издаването на разрешения за нови проучвания; припомня заключенията на доклада на Международната агенция по енергетика, озаглавен „Нулева нетна стойност до 2050 г. — пътна карта за глобалния енергиен сектор“, в който се потвърждава, че такива мерки са необходими, за да се постигне целта от 1,5 oC;

9. припомня, че всички страни следва да приведат финансовите потоци — публични и частни, национални и международни — в съответствие с пътя към постигане на целта от 1,5 oC и с устойчиво на изменението на климата развитие; настоятелно призовава Комисията да предостави, като част от предстоящия пакет в областите на климата и енергетиката, който ще бъде представен на 14 декември 2021 г., цялостен преглед на актуалното състояние по отношение на спазването от страна на Съюза и държавите членки на член 2, параграф 1, буква в) от Парижкото споразумение, както и да предприеме всички необходими мерки за отстраняване на всички пропуски;

10. изразява сериозна загриженост относно нарастващия международен интерес към запасите от изкопаеми горива в Арктика, които стават все по-достъпни, тъй като морската ледена покривка намалява поради изменението на климата; подчертава уязвимостта на природата в Арктическия регион и изключителната трудност за почистване на екосистемата след разливи на петрол поради разкъсване и течове на тръбопроводи или произшествия при корабоплаване; настоятелно призовава ЕС и неговите държави членки да призоват за глобален мораториум срещу офшорните сондажи на нефт в Арктика;

11. подчертава необходимостта от възстановяване на международните коалиции с цел постигане на амбициозни резултати и висок екологичен интегритет в рамките на COP26; призовава Комисията и държавите членки да работят в тясно сътрудничество с най-големите източници на емисии, уязвимите към климатичните промени държави, трансатлантическите партньори и британското председателство на COP26, за да представят на конференцията политически предложения за начините, по които държавите следва да ускорят мерките за намаляване на разликите в амбициите, с цел запазване на глобалното затопляне до 1,5 oC; насърчава ЕС да засили дипломатическите си контакти и създаването на съюзи с развиващите се и най-уязвимите държави, за да играе ролята на обединяващ фактор между развитите и развиващите се държави, което в миналото се оказа много важно за постигането на най-амбициозните резултати от COP;

12. приветства действията, предприети от президента Байдън за връщане на САЩ към Парижкото споразумение още от първия ден на мандата му, и неговия ангажимент САЩ да намали наполовина своите емисиите на парникови газове до 2030 г. в сравнение с нивата от 2005 г., както и да се стреми към нетни нулеви емисии до 2050 г.; очаква своевременно да последват конкретни политически мерки и финансови потоци, за да се изпълнят ангажиментите на САЩ; подчертава значението на лидерството и партньорството между ЕС и САЩ за постигането на целите на Парижкото споразумение; подчертава, че справянето с изменението на климата, влошаването на състоянието на околната среда и загубата на биологично разнообразие, насърчаването на екологосъобразния растеж и опазването на нашите океани са в основата на новата Съвместна трансатлантическа програма, и че ЕС и САЩ са поели съвместен ангажимент да положат максимални усилия за ограничаване на повишаването на температурата в световен мащаб с до 1,5 oC; признава усилията на президента Байдън за засилване на глобалната амбиция за действия в областта на климата, включително чрез провеждане на срещата на високо равнище на лидерите по въпросите на климата през април 2021 г.;

13. подчертава ролята на Китай като втората най-голяма икономика в света и държавата с най-високи общи емисии на парникови газове; признава готовността на Китай да действа като конструктивна сила в международните преговори за климата; отбелязва обаче с особена загриженост, че страната продължаваща да зависи много от въглищата и насърчава нейното правителство да продължи да настоява за ускоряване на екологичния преход, като ключова предпоставка за постигане на глобалните цели на Парижкото споразумение; отбелязва съобщението на президента Си Дзинпин от септември 2020 г., че Китай ще постигне пик в емисиите на CO2 до 2030 г. и въглеродна неутралност до 2060 г.; подчертава, че тези ангажименти следва да обхващат всички емисии на парникови газове; очаква допълнителни ангажименти, както и конкретни политически мерки и съгласувани финансови потоци за изпълнението на тези ангажименти;

14. подчертава, че според IPBES основните причини за пандемиите са същите глобални промени в околната среда, които водят до загуба на биологично разнообразие и изменение на климата, включително промяна в земеползването, разширяване и интензификация на селското стопанство, търговия и консумация на диви животни и други фактори; подчертава, че пандемията показа значението на принципите „едно здраве“ и „здраве във всички политики“ при изготвянето на политиките и че са необходими радикални промени; припомня, че в преамбюла на Парижкото споразумение правото на здраве се признава като основно право на човека; подчертава, че в член 4, параграф 1, буква е) от РКООНИК се посочва, че всички страни по нея следва да „използват подходящи методи, например оценки на въздействието, формулирани и определени на национално равнище, с оглед минимизиране на вредите върху икономиката, общественото здраве и качеството на околната среда, като последици от проекти или мерки, осъществени от тях за смекчаване или адаптиране към изменението на климата“; счита, че здравето следва да бъде включено в националните планове за адаптиране и националните доклади, представяни в рамките на РКООНИК;

15. подчертава, че постигането на целите на Парижкото споразумение и неговите цели за неутралност по отношение на климата изисква големи инвестиции и безпрецедентна трансформация на всички сектори на нашите икономики; счита, че тази трансформация към нов устойчив икономически модел може да бъде постигната, само ако се гарантира справедлив преход, който да съчетава социален и екологичен напредък, да подобрява благосъстоянието на хората и да не изключва никого;

COP26 в Глазгоу

16. изразява съжаление за липсата на напредък на COP25 в Мадрид през 2019 г. и за липсата на ангажименти и прозрачност при някои страни; изразява съжаление за отлагането на финализирането на наръчника за изпълнение на Парижкото споразумение за следваща конференция COP и недостатъчно амбициозния резултат от обсъжданията относно загубите и щетите; въпреки организационните трудности, признава постигнатия напредък по някои важни аспекти, като например насърчаването на социалното измерение в програмата за климата и масовата мобилизация на недържавните организации;

17. подчертава, че е жизненоважно COP26 да постигне нов консенсус относно необходимите действия и амбиции в областта на климата с цел постигане на глобална неутралност по отношение на климата до средата на века, както и относно стабилни краткосрочни и средносрочни политически мерки;

18. призовава всички страни по РКООНИК, в сътрудничество с регионите и недържавните организации, и по-специално гражданското общество, да допринасят конструктивно за процеса, водещ до COP26, по време на който НОП трябва да бъдат завишени, за да се гарантира, че те съответстват на дългосрочната цел на Парижкото споразумение във връзка с покачването на температурите и на най-добрите налични научни познания, както и че те отразяват възможно най-високото равнище на амбиция на страните; подчертава, че тъй като настоящите ангажименти не са достатъчни за постигане на целите на споразумението, а глобалните емисии на парникови газове трябва спешно да достигнат до своя пик и след това драстично да спаднат, всички страни следва да засилят усилията си и да актуализират своите НОП, в съответствие с целите на Парижкото споразумение, и призовава по-специално ЕС и всички държави от Г-20 да демонстрират своята водеща роля в световен мащаб в това отношение, както и да се ангажират с постигането на неутралност по отношение на климата най-късно до 2050 г.;

19. подчертава, че според доклада на UNEP за разликите в емисиите за 2020 г. емисиите, генерирани от най-богатия 1 % от световното население, надхвърлят повече от два пъти общия дял на емисиите, генерирани от най-бедните 50 %; отбелязва, че някои други проучвания (16) показват, че в рамките на ЕС най-богатите 10 % от европейските граждани са отговорни за почти една трета от кумулативните емисии от потребление в ЕС за периода 1990 — 2015 г. и че за същия период общите годишни емисии, свързани с потреблението на най-бедните 50 % от европейските граждани, са намалели с 24 %, докато емисиите, генерирани от най-богатите 10 %, са нараснали с 3 %; подчертава, че е необходимо да се обърне внимание на справедливостта при прилагането на Парижкото споразумение и Съюзът да ограничи и драстично да намали емисиите, като същевременно осигури подкрепа за най-бедните домакинства, за да се гарантира справедлив преход;

20. призовава Комисията да се ангажира, заедно с други големи източници на емисии на CO2, за да създаде международен климатичен клуб от държави, които да проправят пътя към климатична неутралност, с общи цели за намаляване на емисиите на парникови газове, постигане на неутралност по отношение на климата най-късно до 2050 г., формулиране на дефиниция за единни стандарти за измерване на емисиите, за съпоставими преки и косвени цени на CO2 в енергийния и промишления сектор, както и за защита на държавите, които изявят желание да прилагат мерките за опазване на климата, от неблагоприятните последици на международната конкуренция чрез общ механизъм за корекция на въглеродните емисии по границите;

21. подчертава необходимостта от продължаване на засилените и координирани секторни мерки за декарбонизация чрез съгласуване на целите и сътрудничество между страните и другите участници в процеса; призовава страните да укрепят партньорството от Маракеш за глобални действия в областта на климата, като пространство за насърчаване на недържавните организации и поднационалните структури на управление да предприемат незабавни действия в областта на климата, основани на научни знания, да си поставят много амбициозни цели и да насърчават съвместно учене между различни групи, географски региони и сектори с цел ускоряване на мерките и изготвяне на политики за подкрепа на целите на Парижкото споразумение;

22. подчертава, че е необходимо COP26 да реши останалите въпроси от работната програма на Парижкото споразумение, за да може през следващите пет години усилията да се насочат към по-нататъшното развитие и засилено прилагане и привеждане в действие на програмата; настоятелно призовава всички страни да решат нерешените въпроси по финализирането на наръчника за прилагане на Парижкото споразумение, по-специално по отношение на прозрачността, общите срокове и механизмите за сътрудничество по член 6, с цел да се гарантира прозрачност и добра екологосъобразност, както и да се постигне най-високо равнище на амбиция;

23. призовава Комисията и държавите членки да се застъпват за строги и ясни международни правила във връзка с член 6 от Парижкото споразумение, въз основа на принципите от Сан Хосе; подчертава по-специално необходимостта да се насърчава международното сътрудничество, като се избягват всякакви форми на двойно отчитане, да се обезпечи екологосъобразността с реални, допълнителни, измерими, постоянни и независимо проверени съкращения на емисиите, да се гарантира, че единиците емисии, които се отчитат съгласно Протокола от Киото, не се вземат предвид в съществуващите и бъдещи национално определени приноси, както и да се осигури защита за правата на човека; отново изразява своята подкрепа за използването на част от постъпленията по механизмите, предвидени в член 6, за финансиране на Фонда за адаптация; отново изразява подкрепата си за въвеждането на петгодишна времева рамка и призовава ЕС да заеме позиция в подкрепа на евентуално споразумение за петгодишен общ срок, за да се ускори темпът на действията в областта на климата;

24. призовава за привеждане в действие на подобрената рамка за прозрачност, която утвърждава принципите на прозрачност, точност, последователност, сравнимост и пълнота;

25. подчертава, че изменението на климата засяга хората по различен начин, в зависимост от някои фактори като пол, възраст, увреждане, етническа принадлежност и бедност, и че съществуващите неравенства, основаващи се на пола на лицето, могат да увеличат уязвимостта на това лице към неизбежните последици от изменението на климата, включително и настъпването на природни бедствия; поради това приветства приемането на засилената работна програма от Лима по въпросите на пола и плана за действие относно равенството между половете на COP25 в Мадрид и призовава за бързото им прилагане; счита, че трансформацията към устойчиво общество трябва да се извършва по приобщаващ, справедлив и равноправен начин и че балансът между половете и овластяването на жените и момичетата са ключови фактори от тази трансформация; подчертава необходимостта от по-ефективно интегриране на принципа за равенство между половете във всички съответни цели и задачи; отново призовава Комисията да изготви конкретен план за действие за изпълнение на ангажиментите по обновения План за действие относно равенството между половете и да създаде постоянно звено за контакт на ЕС по въпросите на равенството между половете и изменението на климата, което да разполага с достатъчно бюджетни средства, за да може да прилага и да наблюдава съобразените с равенството между половете действия в областта на климата, както в рамките на ЕС, така и в световен мащаб (17); счита, че това би могло да даде пример на други страни да приемат подобни мерки;

26. приветства факта, че страните все по-често вземат предвид равенството между половете в своите национално определени приноси, и призовава всички страни да приемат съобразени с равенството между половете и социално справедливи национално определени приноси, както и финансиране за борба с изменението на климата, с цел постигане на справедливост в областта на климата; призовава Комисията и държавите членки да увеличат съгласуваността между подкрепата в областта на равенството между половете и изменението на климата чрез инструменти за външно действие и чрез Европейската инвестиционна банка (ЕИБ), включително чрез засилване на участието на жените и женските организации в управлението и вземането на решения, достъпа им до финансиране и до програми, които подкрепят ролята на жените в управлението на изменението на климата и в определени сектори, като например селското стопанство и горското стопанство, със специален фокус върху жените от коренното население;

27. изразява загриженост относно потенциалното въздействие на ограниченията за пътуване и други ограничения, свързани с COVID-19, върху справедливото и балансирано присъствие на участниците в COP26; призовава британското председателство на COP26 да предприеме всички необходими мерки, за да гарантира широко и приобщаващо присъствие, при пълно спазване на санитарните мерки; счита, че следва да се положат всички възможни усилия, за да се гарантира, че всички развиващи се страни, и по-специално най-слабо развитите държави и малките островни развиващи се държави, могат да участват в COP26, и призовава британското председателство да преодолее пречките пред участието, свързани с пандемията;

28. припомня значението на участието на всички държави в процесите на вземане на решения по линия на РКООНИК; подчертава, че настоящият процес на вземане на решения в рамките на РКООНИК трябва да бъде подобрен, за да ангажира в по-голяма степен делегатите от бедните и уязвимите държави; отново призовава делегацията на ЕС, участваща в конференциите на страните по РКООНИК, да засили сътрудничеството си с делегатите от уязвимите държави;

29. отново изразява своята подкрепа за въвеждането на специфична политика относно конфликтите на интереси като част от РКООНИК и призовава Комисията и държавите членки да поемат водеща роля в този процес;

30. счита, че ЕС има историческа отговорност да бъде най-амбициозната страна по Парижкото споразумение както чрез собствените си ангажименти, така и с помощта, която оказва на другите, и че Съюзът следва да признае своите отговорности по отношение на климата и околната среда и да предприеме действия в тази връзка, като дава добър пример; припомня принципа „общи, но разграничени отговорности и съответни възможности“, който възлага на Съюза и на държавите членки конкретна отговорност и им предоставя капацитет за действие;

Амбициозна политика на ЕС в областта на климата и дългосрочната визия

31. приветства приемането на Европейския законодателен акт за климата; очаква Европейският зелен пакт, и по-специално законодателният пакет „Готови за 2030 г.“, да обезпечат необходимите за ЕС и неговите държави членки мерки, които да бъдат в пълно съответствие с Парижкото споразумение; счита, че е изключително важно ЕС да дава пример и да изпрати ясно послание на COP26, че е готов да увеличи своите НОП и приноса си за постигането на целите на Парижкото споразумение, и призовава другите страни да проявят същото равнище на ангажираност;

32. подчертава, че част от ЕС принадлежи към тези региони от света, които са най-силно засегнати от изменението на климата; отбелязва, че Средиземноморският басейн се затопля с 20 % по-бързо от средното за света и че регионът е една от основните горещи точки в областта на климатичните промени в света, където се очаква 250 милиона души да бъдат засегнати от недостиг на вода до 20 години ( 18 ) ; подчертава, че Средиземно море се превръща в най-бързо затоплящото се море в света ( 19 ) , с последици за някои важни икономически сектори и за цялата морска екосистема, което води до необратими промени в екосистемата и отделните видове; призовава ЕС да действа незабавно и да си сътрудничи със своите средиземноморски партньори, за да работи по амбициозни мерки за адаптиране и да ръководи действията за смекчаване на последиците;

33. подчертава, че успехът на Европейския зелен пакт зависи от ефективното глобализиране на съответните стандарти и норми, в партньорство с трети държави; припомня заключенията на Съвета от януари 2021 г. и целта на Комисията да засили ролята на Съюза като глобален фактор; призовава за разработване на оперативна и съгласувана европейска стратегия за дипломация във връзка с Европейския зелен пакт, преди провеждането на COP27 в Африка;

34. подчертава значението на реалното намаляване на отпечатъка на ЕС върху околната среда за изпълнението на международните ангажименти на Съюза в областта на климата; отбелязва обаче, че не съществува официален показател на ЕС за измерване на настоящия екологичен отпечатък на Съюза, и призовава Комисията и Европейската агенция за околна среда да приемат такъв показател;

35. отново призовава Комисията, след приемането на Европейския законодателен акт за климата и предвид важната роля на естествените въглеродни поглътители за постигането на неутралност по отношение на климата, да предложи амбициозна научно обоснована цел на ЕС за 2030 г., насочена към премахване на емисиите на парникови газове от естествените въглеродни поглътители, която да бъде в съответствие със стратегията за биологичното разнообразие за 2030 г. и да е предвидена в законодателството; припомня освен това, че бързото намаляване на емисиите трябва да остане приоритет;

36. подчертава необходимостта от интегриране на амбициозни цели по отношение на климата във всички политики на ЕС; настоятелно призовава Комисията да актуализира начина, по който извършва оценки на въздействието във всички области на политиката на ЕС, за да се гарантира пълното прилагане на член 6, параграф 4 от Европейския законодателен акт за климата; разглежда новите инициативи в неотдавнашното съобщение на Комисията, озаглавено „По-добро регулиране: обединяване на силите за по-добро законотворчество“ ( 20 ) , и по-специално включването на анализ за „ненанасянето на значителни вреди“ в оценките на въздействието, като първа стъпка в това отношение;

37. подчертава централната роля на енергията от възобновяеми източници и енергийната ефективност в прехода към неутрална по отношение на климата икономика; признава постигнатия напредък в изграждането на инфраструктура за възобновяеми енергийни източници; отбелязва предложението на Комисията за преразглеждане на Директивата за насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници в рамките на пакета „Подготвени за цел 55 %“ и подчертава, че е важно да се завишат целите за енергията от възобновяеми източници и енергийната ефективност с оглед на постигане на неутралност по отношение на климата най-късно до 2050 г. и прилагане на Парижкото споразумение, като се използва възможността във връзка с настоящото намаляване на разходите за възобновяеми енергийни източници и технологии за съхранение;

38. отбелязва предложението на Комисията за преразглеждане на рамката за земеползването, промените в земеползването и горското стопанство (ЗПЗГС) по линия на пакета „Подготвени за цел 55 %“ и подчертава значението на увеличаването на естествените поглътители и насърчаването на екосистемни решения, като същевременно се взема предвид важността на различните екосистеми за биологичното разнообразие, както и количеството въглерод, което продължава да се отстранява и да се съхранява, за да се постигне неутралност по отношение на климата най-късно до 2050 г.;

39. счита, че всички политики в областта на климата и свързаните с тях политики в областта на енергетиката следва да отразяват най-новите научни постижения във връзка с екосистемите и различните въглеродни депа, както и тяхното реално значение за смекчаването и адаптирането към изменението на климата; счита, че природосъобразните решения, екосистемният подход и възстановяването и опазването на екосистемите и биологичното разнообразие са жизненоважни фактори за смекчаване на последиците от изменението на климата и за адаптиране към него; призовава за осигуряване на повече данни за районите във и извън екосистемите, които са богати на въглерод и на растителни и животински видове, както и за качеството на мерките за управление на опазването, защитата и възстановяването на околната среда, за да се вземат информирани решения относно приоритетите за възстановяването, както и относно мерките и политиките за борба с изменението на климата и загубата на биологично разнообразие;

40. подчертава, че всички политики в областта на климата следва да се изпълняват в съответствие с принципа за справедлив преход и принципа „замърсителят плаща“, като постепенно се премахват всякакви вредни за околната среда субсидии, в тясно сътрудничество с всички заинтересовани страни, включително гражданското общество, социалните партньори и частния сектор, без да се пренебрегва нито една страна; поради това счита, че по-голямата прозрачност, засилването на социалното партньорство и ангажираността на гражданското общество на местно, регионално и национално ниво и на равнището на ЕС е от основно значение за постигането на неутралност по отношение на климата във всички сектори на обществото по справедлив, приобщаващ и социално устойчив начин; припомня, че член 10 от Европейския законодателен акт за климата предоставя инструменти за създаването на доброволни индикативни секторни пътни карти за декарбонизация за секторите с най-големи емисии в ЕС, и настоятелно призовава Комисията да се ангажира с тези сектори, за да улесни прилагането на тези пътни карти;

41. подчертава, че мерките, предприети за смекчаване или адаптиране към последиците от изменението на климата, не трябва да водят до изостряне на други съществуващи екологични проблеми или до създаване на нови проблеми в ЕС или в трети държави; в този контекст обръща внимание на рисковете за околната среда, свързани с нарастващото търсене на някои много важни суровини, които са необходими за прехода към нисковъглеродна икономика или за климатичния инженеринг, и призовава Комисията да вземе предвид тези рискове при своите действия и да се стреми да ги минимизира, в съответствие с принципа на предпазливост;

42. вярва, че амбициозното прилагане на пакета за възстановяване Next Generation EU под формата на устойчиви политики предлага редица предимства за стимулиране на растежа при икономически спадове, като например създаване на нови работни места, обезпечаване на по-големи краткосрочни фискални мултипликатори и генериране на по-големи дългосрочни икономии на разходи, като това е възможност да се покажат на другите държави ползите за техните икономики; насърчава Комисията, Съвета и държавите членки да максимизират потенциала на този пакет за подкрепа на екологичния преход;

43. подчертава, че устойчивият икономически растеж и развитието на нови, екологосъобразни технологии следва да бъдат подкрепяни, тъй като те могат да действат като важни двигатели за смекчаване на изменението на климата;

Адаптиране към изменението на климата, загуби и щети

44. отново заявява, че действията за адаптиране са неизбежна необходимост за всички държави, за да могат те да сведат до минимум отрицателните последици от изменението на климата и да постигнат устойчивост по отношение на изменението на климата и устойчиво развитие, като отбелязва, че развиващите се държави, и най-вече най-слабо развитите и малките островни развиващи се държави, са особено уязвими към последиците от изменението на климата; призовава ЕС и държавите членки да засилят мерките за адаптиране и да ангажират местните власти, за да изпълнят изцяло ангажиментите по Парижкото споразумение и да гарантират, че политиките на ЕС за адаптиране съответстват на водещата роля на ЕС в световен мащаб по отношение на смекчаването на последиците от изменението на климата; в този контекст приветства новата стратегия на ЕС за адаптация, връзките със стратегията на ЕС за биологичното разнообразие и новата регулаторна рамка за адаптирането, произтичащи от Европейския законодателен акт за климата, и призовава за амбициозното им прилагане, включително и на техните международни компоненти;

45. подчертава, че стратегията на ЕС за адаптация, приета от Комисията на 24 февруари 2021 г., изразява целта на Комисията за увеличаване на ресурсите и по-нататъшно мобилизиране на по-мащабно финансиране за адаптация, и че е необходимо специално внимание, за да се гарантира, че финансовите средства достигат до най-уязвимите общности в развиващи се държави;

46. приветства новата регулаторна рамка за адаптиране към изменението на климата съгласно член 4 от Европейския законодателен акт за климата; подчертава, че са необходими допълнителни регулаторни мерки с ясни цели и етапи, за да се подобри капацитетът за адаптиране, да се засили устойчивостта и да се сведе до минимум уязвимостта към изменението на климата;

47. подчертава, че макар изменението на климата да е глобален проблем, отделните региони ще бъдат засегнати по различен начин, и че поради тази причина управлението на местно равнище, което е най-близо до населението, често е най-подходящата институция, която да отговаря за разработването на стратегии за адаптиране, насочени към решаването на проблема;

48. подчертава, че екологосъобразната инфраструктура допринася за адаптацията към изменението на климата чрез защита на природния капитал, опазване на естествените местообитания и видове, осигуряване на добро екологично състояние, управление на водите и продоволствена сигурност;

49. подчертава разрушителните екологични, социални и икономически последици от опустиняването и необходимостта от общи подходи за адекватно предотвратяване на този проблем и адаптиране към него; подчертава следователно значението на наличието на вода за смекчаването на последиците от изменението на климата и за адаптирането към него, тъй като освен че прави възможен растежа на растения, които улавят и задържат въглерод, водата в почвата подобрява живота на микроорганизмите, увеличава съдържанието на органични вещества в почвата и води по същество до увеличаване на капацитета за задържане на въглерод в почвата; подчертава необходимостта да се обърне голямо внимание на управлението на водите в контекста на адаптирането; подчертава необходимостта от бързо и пълно прилагане на Рамковата директива на ЕС за водите ( 21 ) с цел постигане на нейните цели и по-добро управление на този ресурс;

50. подчертава, че признаването на истинската стойност на водата и нейната роля за смекчаването на последиците от изменението на климата и за адаптирането към него е от основно значение за справяне с въздействието на климата върху качеството на водата и за постигането на неутралност по отношение на климата; признава, че диверсификацията на водоизточниците, ефективността на водата, кръговото управление на водите, природосъобразните решения, цифровите решения за мониторинг, наблюдение и анализ на водата, както и достъпът до питейна вода и канализация допринасят за намаляване на замърсяването и емисиите на CO 2 ;

51. подчертава, че в преамбюла на Парижкото споразумение се признава основният приоритет за гарантирането на продоволствената сигурност и поставяне на край на глада, и по-специално уязвимостта на системите за производство на храни към неблагоприятните последици от изменението на климата; припомня, че съгласно член 2, параграф 1, буква б) от РКООНИК повишаването на способността за адаптиране към неблагоприятните последици от изменението на климата и насърчаването на устойчивост по отношение на изменението на климата и развитието при ниски емисии на парникови газове следва да се извършва по начин, който не застрашава производството на храни; призовава всички страни да обмислят надлежно продоволствената сигурност в своите национални планове за адаптиране;

52. подчертава значението на подхода на системно ниво за оценка на множеството опасности, свързани с климатичните рискове и нуждите и действията за адаптиране, необходимостта от подобряване на показателите за измерване на информираната относно риска адаптация и засилването на техническата и финансовата подкрепа за държавите с цел разработване на сигурни проекти за достъп до повече финансиране за адаптация;

53. подкрепя прегледа на глобалната цел за адаптация и подчертава необходимостта тя да се превърне в измерими резултати, основани на ясното разбиране на риска на множество нива, наличието на последователни и сравними данни и използването на количествен и качествен напредък по отношение на устойчивостта във времето;

54. призовава 26-ата Конференция на страните по Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата (COP26) да задейства изцяло мрежата от Сантяго за загуби и вреди, инициирана на COP25, за да може тя да генерира по ефективен начин техническа помощ за развиващите се страни с цел предотвратяване, свеждане до минимум и справяне със загуби и вреди и за да изпълнява функции, които се основават на най-разпространените предизвикателства и пропуски, пред които са изправени развиващите се държави, включително липса на капацитет и липса на финансиране и подкрепа; счита, че функционирането на мрежата от Сантяго следва да бъде включено в структурите на РКООНИК и да се финансира по предвидим и надежден начин от развитите държави, като се използва приносът на страните и наблюдателите по РКООНИК;

55. отбелязва, че в член 8 от Парижкото споразумение относно загубите и вредите се заявява, че страните следва да възприемат подход на сътрудничество по отношение на загубите и вредите, свързани с неблагоприятните последици от изменението на климата; подчертава поради това значението на действията за подкрепа в световен мащаб в областите, които са особено уязвими по отношение на въздействието на изменението на климата, като крайбрежните райони и островите, и където капацитетът за адаптиране е ограничен;

56. подчертава, че изменението на климата и деградацията на околната среда все повече взаимодействат с факторите за разселването на хора; изразява подкрепата си за работната група по въпросите на разселването по Варшавския международен механизъм за загуби и вреди и я призовава да засили дейността си и да осигури по-приобщаващ подход към най-слаборазвитите държави и развиващите се малки островни държави; призовава за по-голям акцент върху разселването, предизвикано от климата, на бъдещите конференции на страните;

Природосъобразни решения и основани на екосистеми подходи към изменението на климата

57. припомня, че изменението на климата е един от основните преки фактори за загубата на биологично разнообразие и влошаването на качеството на земите и че загубата на биологично разнообразие и изменението на климата са взаимно свързани и взаимно се изострят, като представляват еднакви заплахи за планетата; подчертава, че отрицателните последици от изменението на климата върху природата и биологичното разнообразие, върху екосистемите и върху наличието на вода, океаните и продоволствената сигурност се очаква да станат критични през следващите десетилетия; отново заявява, че стриктното опазване и възстановяване на високовъглеродни екосистеми като торфища, влажни зони, пасища и екосистеми със син въглерод, като солни блата, морски треви и мангрови гори, както и девствени гори е вариант за реагиране с незабавен ефект и че предлага широк спектър от ползи за смекчаване на последиците от изменението на климата и адаптиране към него; като има предвид, че когато се влошат или разрушат, сините въглеродни екосистеми отделят въглерода, който са съхранили за векове в атмосферата и в океаните, които след това се превръщат в източник на емисии на парникови газове; подчертава, че някои мерки, които биха могли да смекчат кризата във връзка с климата, биха могли да бъдат вредни за биологичното разнообразие, и подчертава необходимостта кризата във връзка с климата и кризата във връзка със загубата на биологично разнообразие да бъдат разгледани заедно; поради това предлага подходящо финансирана съвместна работна програма на КБР и РКООНИК за определяне и насърчаване на полезните взаимодействия;

58. подчертава, че въпреки по-широкия консенсус в РКООНИК и КБР относно необходимостта от интегрирани действия на държавно и местно равнище за съвместно справяне както със загубата на биологично разнообразие, така и с климатичните кризи, в много национални ангажименти и стратегии в областта на климата все още липсват природосъобразни решения; счита, че една многостранна платформа за природосъобразни решения може да спомогне за укрепване на взаимодействието между многостранните международни конвенции за биологичното разнообразие и изменението на климата и да създаде условия за постигането на ЦУР;

59. подчертава необходимостта от полезни взаимодействия между Стратегията на ЕС за биологичното разнообразие за 2030 г. и действията в областта на климата както за смекчаване на последиците от изменението на климата, така и за адаптиране към него;

60. припомня също така решаващата роля на биологичното разнообразие за предоставяне на възможност на хората да се борят с глобалното затопляне и да се адаптират към него и да повишават равнището си на устойчивост; подчертава, че екосистемните подходи, установени в КБР, и природосъобразните решения използват потенциала на природата и биологичното разнообразие за намаляване на емисиите на парникови газове и за подпомагане на адаптирането ни към последиците от изменението на климата, че те са печеливши за всички решения, които включват опазване, възстановяване, устойчиво управление и подобряване на екосистемните услуги и функции, насочени към справяне с предизвикателствата пред обществото и насърчаване на благосъстоянието на хората; подчертава, че природосъобразните решения могат да бъдат най-ефективни, когато са планирани дългосрочно, а не само тясно фокусирани върху бързото улавяне и поглъщане на въглерод ( 22 )

61. приветства инициативата на председателството на COP26 за стартиране на диалога за горите, селското стопанство и търговията със стоки, който ще обедини ключови държави износители на селскостопански продукти и държавите, потребяващи тези продукти, за да бъде обсъдено как да направят този процес по-устойчив; припомня своите позиции, подробно изложени в резолюцията относно законодателната рамка на ЕС за спиране и обръщане на причинения от ЕС процес на глобално обезлесяване ( 23 ) , които следва да бъдат включени в приноса на ЕС; призовава Комисията спешно да представи предложение за правна рамка на ЕС въз основа на задължителна надлежна проверка, която да гарантира, че веригите за създаване на стойност са устойчиви и че продуктите и стоките, които се продават на пазара в ЕС, не водят до и не са свързани с обезлесяване, деградация на горите, преобразуване и деградация на екосистемите и нарушения на правата на човека; отбелязва, че подобна правна рамка на ЕС следва да бъде разширена, така че да включва и областите с големи въглеродни запаси и екосистемите, а именно морските и крайбрежните екосистеми, влажните зони, торфищата и саваните, така че да се избегне изместването на натиска върху тези екосистеми;

62. обръща внимание на факта, че потенциалните емисии от вечната замръзналост не се отчитат напълно в глобалните бюджети за емисии, нито се включват в национално определените приноси; подчертава необходимостта от ускорени научни усилия за по-точна оценка и доклад на вероятния размер на увеличените емисии на CO 2 и метан от затоплящата се Арктика, за да се вземат информирани решения относно повишената амбиция, необходима за поддържане на глобалната температура в рамките на целите на Парижкото споразумение; призовава ЕС да инициира и ръководи глобална коалиция относно вечната замръзналост, насочена към финансиране на научни изследвания за по-добра оценка на настоящото състояние на проблема и към мерки за финансиране за спешно овладяване на топенето ѝ;

63. подчертава необходимостта от всеобхватно картографиране на районите, богати на въглерод и природа, ефектите и качеството на тяхното управление, състоянието на местообитанията и други фактори, за да се получат данни, които да подпомогнат вземането на решения относно приоритетите за възстановяване

64. призовава Комисията и държавите членки да гарантират, че пазарът и моделите на потребление на Съюза не засягат пагубно горите и природните екосистеми и биологичното разнообразие, нито правата на коренното население и местните общности;

65. отбелязва значението на Конференцията на страните по Конвенцията за биологичното разнообразие през октомври 2021 г. и април-май 2022 г. в Кунмин, Китай; изтъква, че е необходима по-силна, обвързваща и по-амбициозна международна рамка за защита на биологичното разнообразие в световен мащаб, което е с незаменима стойност, за да бъде спрян настоящият процес на неговото намаляване и то да бъде възстановено, доколкото това е възможно; счита, че тази рамка следва да се основава на цели, количествено измерими показатели, ефективни механизми за мониторинг и твърди ангажименти, включващи национално определените приноси и други подходящи инструменти, финансови ангажименти и подобрени гаранции за изграждане на капацитет, както и механизъм за преразглеждане на всеки пет години, с акцент върху високо ниво и възходяща траектория на амбицията; отново призовава ЕС да настоява за същото високо ниво на амбиция по време на преговорите, за да се гарантират еднакви условия на конкуренция в световен мащаб, включително правно обвързващи международни цели за възстановяване и защита в световен мащаб от най-малко 30 % до 2030 г., с цел отразяване на вътрешните амбиции на ЕС, заложени в Стратегията на ЕС за биологичното разнообразие за 2030 г.;

66. подчертава в този контекст, че в Прегледа на изпълнението на ЦУР ( 24 ) се стига до заключението, че рамката за мониторинг на ЦУР 15 не включва съществени точки, свързани с качеството, които да са от решаваща важност за по-значими резултати, като се посочва необходимостта от допълнителни показатели в области като непокътнатост на горите, ефективност на управление в защитените зони и значимо интегриране на биологичното разнообразие в други процеси;

67. подчертава, че механизмите на климата зависят от здравето на океанските и морските екосистеми, които понастоящем са засегнати от глобалното затопляне, от замърсяване, прекомерна експлоатация на морското биологично разнообразие, увеличаване на киселинността на водите, намаляване на кислорода и ерозия на бреговата линия; подчертава, че Междуправителственият комитет по изменение на климата (IPCC) припомня, че океаните са част от решението за смекчаване на последиците от изменението на климата и адаптиране към тях;

68. подчертава, че глобалната рамка за биологичното разнообразие за периода след 2020 г. следва да ангажира страните да включат природосъобразни решения, които защитават и възстановяват биологичното разнообразие и целостта на екосистемата, както в националните стратегии и планове за действие в областта на биологичното разнообразие, така и в национално определените приноси, с цел изпълнение на Парижкото споразумение;

69. признава важната роля на здравата почва, като най-големия сухоземен поглътител на въглерод, за смекчаване на изменението на климата; отправя отново призива си към държавите членки да засилят възстановяването и устойчивото използване на почвите като инструмент за политиката в областта на климата в своите национални планове в областта на енергетиката и климата (НПЕК), и по-специално в мерките, приложими към селскостопанския сектор и сектора на земеползването, промените в земеползването и горското стопанство (ЗПЗГС), и да запазят, възстановят и увеличат поглътителите на въглерод (по-специално в районите с богати на въглерод почви, като например пасищата и торфищата), в допълнение към предприемането на действия за утвърждаване на устойчивото използване на почвата в селскостопанската политика и намаляване на емисиите от селското стопанство; отново призовава Комисията за законодателно предложение за създаване на обща правна рамка за опазване на почвите и устойчиво използване на почвата в целия ЕС, която да отговори на всички основни заплахи за почвата;

Устойчиво финансиране в областта на климата

70. подчертава, че ЕС и неговите държави членки са най-големият източник на публично финансиране в областта на климата; подчертава значението, което има финансирането в областта на климата, тъй като много развиващи се държави имат условни национално определени приноси, чието постигане зависи от финансова подкрепа; приветства поради това решението на COP24 да се определи нова, по-амбициозна цел за периода след 2025 г., която да надхвърля настоящия ангажимент за мобилизиране на 100 милиарда щатски долара годишно от 2020 г. нататък, но изразява загриженост, че действителните ангажименти от страна на развитите държави са все още далеч от колективната цел от 100 милиарда щатски долара годишно и призовава тази разлика да бъде запълнена; настоятелно призовава ЕС и неговите държави членки да засилят усилията си за мобилизиране на международно финансиране в областта на климата за развиващите се държави и да изградят международна пътна карта, очертаваща справедливия дял на всяка развита държава от финансовия ангажимент за 100 милиарда щатски долара, и механизми, гарантиращи, че обещанията се превръщат в дела; очаква от 2025 г. нататък бързо развиващите се икономики да допринасят за по-големия размер на международното финансиране в областта на климата в бъдеще; подкрепя в този контекст започването на преговори за нова финансова цел за периода след 2025 г., проучване на подход за матрица на целите с отделни подцели, включително финансиране чрез безвъзмездни средства, отразяващо нарастващата тежест на въздействията на климата и неотложността за пълно ускоряване на действията в областта на климата през това десетилетие;

71. подчертава, че финансовите потоци са решаващи за адаптирането към изменението на климата; подчертава значението на привеждането в действие на глобалната цел за адаптиране и на мобилизирането на значителни нови средства за адаптиране в развиващите се държави; призовава ЕС и неговите държави членки да поемат ангажимент за значително допълнително увеличаване на предоставяните от тях финансови средства за адаптиране, за да се постигне баланс между финансирането за адаптиране и финансирането за смекчаване на последиците, като се даде приоритет на финансирането с безвъзмездни средства, и да подготвят подходящи ангажименти, които да се поемат на COP26;

72. потвърждава, че приходите от механизма за корекция на въглеродните емисии на границите биха могли да се използват за увеличаване на предоставянето на финансиране в областта на климата на развиващите се държави, по-специално за адаптиране, но също така и за намаляване на въглеродния интензитет на техния износ, както и на продуктите, продавани на техния вътрешен пазар;

73. отчита необходимостта от напредък и по въпроса за загубите и вредите, за които следва да бъдат набрани допълнителни и адекватни средства чрез иновативни източници на публично финансиране, като се използва Варшавският международен механизъм, и за които ЕС следва да подкрепи мандата на COP26 за новата експертна група за действие и подкрепа по Варшавския международен механизъм за проучване и търсене на такива източници;

74. отбелязва факта, че кризата с COVID-19 отново показа, че разчитаме един на друг за справяне с глобалните предизвикателства и това следва да се разглежда като „сигнал за събуждане“ за по-амбициозни и колективни действия; подчертава необходимостта от изграждане на устойчивост чрез вземане на всички поуки от настоящата криза по отношение на недостатъчното планиране и недостатъчния капацитет за реагиране при извънредни ситуации; предупреждава, че кризата с COVID-19 води до отстъпление от напредъка към ЦУР и увеличава крайната бедност в развиващите се държави и влошава нивата на дълга; подчертава, че е необходимо значително увеличаване на финансирането в областта на климата и спешно намиране на жизнеспособни решения във връзка с облекчаването на дълга на трети държави в рамките на международни форуми, за да се улесни глобалното екологично възстановяване;

75. счита, че е от съществено значение големите международни финансови институции бързо да приемат и развият екологосъобразно финансиране, за да се постигне успешна декарбонизация на световната икономика; припомня ролята на ЕИБ като банка на ЕС за климата и наскоро приетата от нея пътна карта на Банката за климата и актуализираната политика за отпускане на заеми в областта на енергетиката; призовава многостранните банки за развитие, включително ЕИБ, и финансовите институции за развитие да финансират повече свързани с климата инвестиции, да приведат своите портфейли в съответствие с Парижкото споразумение и да подкрепят развиващите се държави за възстановяването им от COVID-19 по екологичен, приобщаващ и устойчив начин; посочва необходимостта от създаване на платформи и инструменти за насърчаване и споделяне на най-добри практики за устойчиво възстановяване и от насърчаване на практическото сътрудничество за отделяне на емисиите на парникови газове от икономическия растеж, като същевременно се увеличава просперитетът; призовава за разработване и подкрепа на глобално споразумение относно принципите за устойчиво финансиране, включително международните стандарти за финансова отчетност за устойчивост;

76. приветства решението Фондът за адаптация да продължава да обслужва Парижкото споразумение; признава значението на този фонд за общностите, които са най-уязвими по отношение на изменението на климата, и отбелязва, че от 2010 г. насам фондът е предоставил над 830 милиона щатски долара за проекти и програми за адаптиране към изменението на климата и за устойчивост, включително за над 120 конкретни, локализирани проекта за най-уязвимите общности на развиващите се държави по света; подчертава обаче, че тези сума не е достатъчна и призовава държавите донори да увеличат значително своя принос към Фонда за адаптация с по-предсказуем и многогодишен подход;

77. отново изтъква необходимостта от спешно прекратяване на субсидиите за изкопаеми горива и на други екологично вредни субсидии в ЕС и по целия свят; отбелязва, че субсидиите за изкопаеми горива в ЕС възлизат на около 50 милиарда евро и призовава всички държави членки да прилагат конкретни политики, срокове и мерки за постепенно премахване на всички преки и непреки субсидии за изкопаеми горива най-късно до 2025 г.; призовава всички други страни да предприемат подобни мерки;

78. подкрепя работата на коалицията на министрите на финансите за действията в областта на климата, и насърчава всички правителства да приемат ангажиментите на коалицията за съобразяване на всички политики и практики в обхвата на компетентността на министрите на финансите с целите на Парижкото споразумение, както и да приемат ефективно ценообразуване на въглеродните емисии, както е определено в „принципите от Хелзинки“;

79. подчертава значението на ролята, която частният сектор, включително корпорациите и финансовите пазари, трябва да играят за пренастройването на икономиката по път, съвместим с целите на Парижкото споразумение; приветства инициативата на центъра за частно финансиране (Private Finance Hub) на COP26 с акцент върху изграждането на система, която да мобилизира частно финансиране в подкрепа на преустройството на нашите икономики с цел постигане на нулеви нетни емисии; признава значимостта на широкия обществен интерес и участие в устойчиви инвестиции; приветства нарастващия ангажимент на големите международни финансови институции в развитието на зелени финанси и счита, че е от съществено значение да се насърчи тази тенденция, за да се постигне успешна декарбонизация на световната икономика; приветства Финансовия алианс от Глазгоу за нулеви нетни емисии и неговия ангажимент да мобилизира необходимите глобални инвестиции за нулеви нетни емисии не по-късно от 2050 г. въз основа на научно ориентирани критерии;

80. подчертава факта, че механизмът за чисто развитие не е успял да постигне реални допълнителни намаления на емисиите; приканва страните да обмислят незабавно прекратяване на дейностите по механизма за чисто развитие; подчертава, че продължаването на механизма за чисто развитие би подкопало Парижкото споразумение и колективните усилия за намаляване на емисиите на парникови газове;

81. подчертава, че старите кредити, генерирани в миналото, не трябва да се използват съгласно Парижкото споразумение; подчертава, че старите кредити не трябва да се използват за постигане на целите за климата след 2020 г.;

82. подчертава необходимостта от по-нататъшно развитие и насърчаване на оповестяването на финансови данни, свързани с климата и устойчивостта, от финансовите институции и дружества;

Всеобхватно усилие от страна на всички сектори

83. подчертава факта, че транспортният сектор е единственият сектор, в който емисиите на равнище ЕС са се увеличили от 1990 г. насам, и че това не е съвместимо с дългосрочната цел за неутралност по отношение на климата, която изисква по-голямо и по-бързо намаляване на емисиите от всички сектори на обществото, включително от секторите на въздушния и морския транспорт; счита, че за да се гарантира съответствието на национално определените приноси с изискваните от Парижкото споразумение ангажименти, приложими за цялата икономика, страните по Споразумението следва да бъдат насърчавани да включат емисиите от международното корабоплаване и въздухоплаване в своите национално определени приноси и да договорят и прилагат мерки на международно, регионално и национално равнище за намаляване на емисиите от тези сектори, включително на несвързаните с CO 2 въздействия на въздухоплаването; отново заявява в този контекст необходимостта от регулиране на тези сектори в рамките на системата на ЕС за търговия с квоти за емисии на парникови газове (СТЕ), което би могло да служи също и като модел за паралелната работа в подкрепа на по-високи глобални амбиции на международно равнище, включително в рамките на Международната морска организация (ММО) и Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО); изразява загриженост от бавния напредък, постигнат от ММО и ИКАО за справяне с емисиите от международното корабоплаване и въздухоплаване; изтъква, че въздухоплаването предизвиква приблизително 2,1 % от емисиите на CO 2 в световен мащаб; призовава Комисията и държавите членки да направят всичко възможно за укрепване на схемата за компенсиране и намаляване на въглеродните емисии в международното въздухоплаване (CORSIA) и да подкрепят приемането от ИКАО на дългосрочна цел за намаляване на емисиите в сектора, като същевременно се запази законодателната автономност на ЕС при прилагането на Директивата за СТЕ;

84. припомня, че според Международната агенция по енергетика, за да се постигнат нулеви нетни емисии до 2050 г., всички нови леки пътнически автомобили, пуснати на пазара в световен мащаб, ще трябва да бъдат с нулеви емисии най-късно до 2035 г.; освен това подчертава, че за да бъде Европа неутрална по отношение на климата най-късно до 2050 г., буквално всички автомобили по европейските пътища трябва да бъдат дотогава с нулеви емисии; подчертава, че транспортният сектор може значително да улесни разгръщането на енергията от възобновяеми източници; подчертава ролята, която електрическата мобилност може да играе като форма на интелигентна интеграция на енергийния и транспортния сектори чрез отключване на капацитет за гъвкавост, като подчертава значението на въвеждането на интелигентно зареждане в целия ЕС;

85. отбелязва, че емисиите на сажди от корабоплаването са нараснали в световен мащаб с 12 % в периода между 2012 и 2018 г. и с 85 % в Арктика в периода между 2015 и 2019 г.; подчертава, че се очаква саждите да причинят около 21 % от емисиите от корабоплаването в течение на 20-годишен период; като има предвид неотложната необходимост от справяне с изменението на климата, и по-специално обезпокоителният темп, с който Арктика се топи; призовава за незабавни действия за обръщане на настоящата тенденция на увеличение на емисиите на сажди от корабоплаването в Арктика; изразява силно съжаление поради факта, че приетата от ММО забрана за използването на мазут в Арктика съдържа много вратички и се е оказала неефективна при защитата на Арктика; настоятелно призовава Комисията да гарантира, че всички кораби, акостиращи в пристанищата на ЕС и пътуващи във или близо до Арктика, преминават към по-чисти дестилати и инсталират филтри за твърди частици, които следва да намалят емисиите на сажди с над 90 %;

86. посочва факта, че през 2012 г. на корабоплаването са се дължали около 2,5 % от глобалните емисии на парникови газове ( 25 ) ; изразява загриженост, че корабоплаването е освободено както от международните цели в областта на климата (РКООНИК), така и от тези на ЕС, и обръща внимание на факта, че се очаква тези емисии да се увеличат с до 50 % между 2018 г. и 2050 г., ако останат неконтролирани ( 26 ) ; приветства факта, че през 2018 г. ММО прие първоначална стратегия за намаляване на емисиите на парникови газове от кораби, съгласно която емисиите трябва да достигнат своя пик възможно най-скоро и до 2050 г. да спаднат с поне 50 % в сравнение с 2008 г., като същевременно продължават усилията за тяхното пълно премахване, но изразява загриженост от бавния напредък, постигнат до момента, и настоятелно призовава ММО да продължи бързо напред, като приеме амбициозни мерки в краткосрочен и средносрочен план;

87. припомня, че градовете играят ключова роля за намаляване на емисиите на парникови газове; подчертава, че градовете трябва да покажат лидерство на местно и глобално ниво в екологичния преход; призовава Комисията да обмисли конкретни мерки в подкрепа на намаляването на емисиите на CO 2 в градовете, които да се прилагат в сътрудничество с промишлеността, гражданите и местните власти; подчертава факта, че градовете могат да служат като люлка на новите технологии в електрификацията, автоматизацията и цифровизацията, като подкрепят иновациите и действията на пионери;

88. подчертава необходимостта от обединяване на усилията, за да се постигне напредък както в областта на изменението на климата, така и в областта на качеството на въздуха; счита, че е необходим цялостен подход за намаляване на емисиите при източника във всички сектори, по-специално автомобилния и морския транспорт, въздухоплаването, промишлените инсталации, сградите, селското стопанство и производството на енергия, за да защитим по-добре здравето на нашите граждани и нашата планета;

89. припомня, че 23 % от световните емисии на парникови газове и приблизително 10 % от емисиите на парникови газове в ЕС произхождат от селското стопанство, и признава значителния потенциал за намаляване на емисиите на парникови газове в селскостопанския сектор, както и за положителен принос в борбата с изменението на климата чрез увеличаване на улавянето и поглъщането на въглерод; подчертава, че преходът към регенеративно земеделие, по-къси вериги на доставки и към по-здравословен, по-балансиран и устойчив режим на хранене, включително чрез повишена консумация на произведени по устойчив начин растителни храни и храни на растителна основа, би допринесъл за значително намаляване на селскостопанските емисии, като същевременно ще се намали натискът върху земята и ще се подпомогне възстановяването на екосистемите;

90. отбелязва, че големите предимства на агроекологията в областта на климата, биологичното разнообразие и продоволствената сигурност са признати в докладите на IPCC и IPBES, специалния докладчик на ООН за правото на прехрана и ръководената от ФАО Международна оценка на селскостопанските науки и технологии за развитие; отново заявява, че агроекологията и семейното земеделие следва да бъдат поставени в центъра на действията в областта на климата;

91. отбелязва, че приблизително 60 % от метана в световен мащаб се отделя от източници като селското стопанство, депата за отпадъци, съоръженията за отпадъчни води и от производството и транспортирането по тръбопроводи на изкопаеми горива; припомня, че метанът е парников газ с мощно действие, чийто потенциал за ефект на затопляне в перспектива от 20-годишен период е 80 пъти по-висок от този на CO 2 , и е вторият най-голям причинител на изменението на климата след въглеродния диоксид; подчертава поради това значението на незабавното и бързо намаляване на емисиите на метан през това десетилетие като една от най-ефективните мерки за действие на ЕС в областта на климата; отбелязва, че вече има много икономически ефективни технологии и практики за намаляване на емисиите на метан, особено от енергийния сектор; отбелязва факта, че намаляването на емисиите на метан допълва необходимото намаляване на емисиите на въглероден диоксид и че 15 % от изискваното по Парижкото споразумение намаляване на емисиите би могло вече да бъде постигнато с евтино и технически изпълнимо намаляване на емисиите на метан; приветства в този контекст новата стратегия на ЕС за намаляване на емисиите на метан, представена от Комисията през октомври 2020 г., и призовава всички страни да предприемат бързи и амбициозни действия за значително намаляване на емисиите на метан; призовава Комисията да предложи справедлива, всеобхватна и ясна законодателна рамка, определяща обвързващи мерки и цели за намаляване на емисиите на метан, водещи до значително снижаване на емисиите на метан в ЕС в срок до 2030 г.; призовава Комисията и държавите членки да поемат ръководна роля в международно сътрудничество и координация в областта на смекчаването на последиците от емисиите на метан и да поставят началото на глобално споразумение за смекчаване на последиците от емисиите на метан в рамките на COP26, в което се определят нови амбиции за глобално смекчаване на последиците от емисиите на метан в съответствие с доклада на IPCC относно глобалното затопляне с 1,5 o C, доклада на Програмата на ООН за околната среда за оценка на метана и шестия доклад за оценка на IPCC;

92. припомня, че както е посочено в оценката на въздействието в целевия план за климата за 2030 г. ( 27 ) , целта за намаляване на емисиите на парникови газове с най-малко с 55 % в срок до 2030 г. изисква справяне с емисиите на метан в съответствие с целите на Парижкото споразумение;

93. подкрепя усилията на Комисията да се застъпва за създаването на правно обвързваща рамка на международно равнище в рамките на ООН за намаляване на емисиите на метан;

94. приветства обявеното намерение на американската администрация на Байдън и на китайския президент Си Дзинпин за ратифициране на изменението от Кигали към Монреалския протокол, което заедно с предстоящия преглед на правилата на ЕС относно флуорираните парникови газове представлява уникална възможност за приближаване на света до постигане на целите на Парижкото споразумение; призовава Комисията да представи амбициозно преразглеждане на Регламента за флуорсъдържащите парникови газове до края на 2021 г., за да се ускори постепенното извеждане от употреба на флуоровъглеводородите (HFC); счита, че следва да се предприемат допълнителни действия срещу употребата на серен хексафлуорид (SF 6 );

95. насърчава ЕС да поеме водеща роля в популяризирането на ценообразуването на въглеродните емисии като ефективно средство на политиката в областта на климата като част от по-широка регулаторна рамка, да проучи връзките и възможностите за други форми на сътрудничество със съществуващите механизми за ценообразуване на въглеродните емисии в трети държави и региони, да ускори икономически ефективно намаляване на емисиите в световен мащаб, както и в същото време да намали риска от изместване на въглеродни емисии, което следва да допринесе за еднакви условия на конкуренция в световен мащаб; призовава Комисията да въведе предпазни мерки, за да гарантира, че всички връзки със СТЕ на ЕС ще продължават да предоставят допълнителен и постоянен принос за смекчаване на последиците от изменението на климата и няма да подкопават вътрешните ангажименти на ЕС по отношение на емисиите на парникови газове; подчертава, че създаването на съвместим с правилата на Световната търговска организация (СТО) механизъм на ЕС за корекция на въглеродните емисии на границите е ключова част от Зеления пакт и следва да бъде ключов приоритет; подчертава, че механизмът за корекция на въглеродните емисии на границите следва да се използва като модел за по-решителни действия в областта на климата в рамките на ЕС и в световен мащаб, като същевременно се гарантира лоялна конкуренция между местните и чуждестранните производители в ЕС;

96. подчертава значението на силния ангажимент срещу обезлесяването; отбелязва, че макар в ЕС горските площи да се разширяват през последните години, в други региони, особено в държавите с бързо развиващи се икономики, зависими от суровини, масовото обезлесяване, главно поради селското стопанство и животновъдството, е проблем, който трябва да бъде решен адекватно;

Промишленост и конкурентоспособност

97. счита, че COP26 е най-важната за европейските промишлени и енергийни сектори след подписването на Парижкото споразумение през 2015 г., тъй като Съюзът е заложил път за постигане на неутралност по отношение на климата най-късно до 2050 г. и е стартирал пакета „Готови за 55“; счита, че икономическият просперитет, социалното сближаване, създаването на работни места, устойчивото развитие на промишлеността и политиката в областта на климата следва взаимно да се укрепват; подчертава факта, че борбата с изменението на климата предоставя възможности за промишлеността на ЕС, които могат да бъдат реализирани, ако законодателите се ангажират с навременен, индивидуално съобразен, основан на солидарност и адекватен политически отговор; подчертава необходимостта от всеобхватна стратегия за постигане на целите, определени за 2030 г. и след това, като се съгласуват публичните и частните финансови потоци; счита, че е от изключително значение ЕС да гарантира предимство на пионера и да играе водеща роля, давайки пример;

98. подчертава, че ЕС следва да направи всичко възможно, за да запази водещата си позиция и конкурентоспособността си в световен мащаб в прехода към икономика с нулеви нетни емисии на парникови газове; посочва, че следва да се използват наличните и иновативни политически инструменти за поддържане и разширяване на областите, в които ЕС има водеща роля; подчертава необходимостта от по-нататъшно декарбонизиране на европейската промишленост и от продължаване на подкрепата на ЕС за това начинание; приветства инициативите, предприети във връзка със стратегическите вериги за създаване на стойност; признава положителните последици за европейската промишленост от ранните действия в борбата с изменението на климата, както и от ЕС, даващ пример за постигане на неутралност по отношение на климата, което проправя пътя за по-слабо развитите или по-малко амбициозните държави и гарантира силно ползотворно конкурентно предимство за промишлеността и предприятията в ЕС; подчертава необходимостта от установяване на приложими многостранни и двустранни споразумения между ЕС и неговите партньори, насочени към износ на екологичните стандарти на Съюза и гарантиране на еднакви условия на конкуренция в търговията и инвестициите; подчертава необходимостта да се предотврати преместването на производството и инвестициите на европейската промишленост извън Съюза поради по-малко амбициозни мерки в областта на климата и по този начин да се насърчават международните партньори да съгласуват усилията си за борба с изменението на климата; счита, че зелената таксономия на ЕС следва да създава прозрачност и да дава яснота, за да се даде възможност на правителствата и предприятията да предоставят стимули за инвестиции, допринасящи за постигането на целите на Парижкото споразумение;

99. признава съществената роля на МСП, по-специално на микропредприятията и новосъздадените предприятия, за стимулирането и постигането на резултати по отношение на заетостта и растежа, както и за водещата роля по отношение на цифровия и екологичния преход; припомня, че МСП са съществена част от европейската икономическа и социална структура и трябва да бъдат подкрепяни и стимулирани в този преход от законодателите, по-специално чрез гарантиране на достъп до финансиране за устойчиви технологии, услуги и процеси и чрез опростяване на административните процедури; изразява загриженост, че много МСП все още не са запознати с възможностите, които дава екологичният преход, и поради това призовава за преодоляване на този недостиг на знания с подкрепата на консултантите по въпросите на устойчивостта и услугите за устойчивост на мрежата „Enterprise Europe“;

100. приветства ангажираността, усилията и постигнатия досега напредък от страна на европейските граждани, общности, общини, градове, региони, промишлени отрасли и институции за изпълнение на задълженията, произтичащи от Парижкото споразумение; същевременно отбелязва необходимостта от бързо разрастване на действията, за да се постигне пълно съответствие с Парижкото споразумение; поради това насърчава всички участници, в рамките на Съюза и извън него, да адаптират своите амбиции и поведение към по-високи стандарти, за да се справят с предизвикателствата, свързани с климата;

101. подчертава възможностите, които една солидна стратегия за растеж в рамките на възстановяването след COVID предлага не само за преодоляване на икономическата криза, но и за по-нататъшно развитие на зелена и устойчива икономика на ЕС чрез осъществяване на цифровия и екологичния преход; отбелязва със загриженост, че пренебрегването на благоприятния съществуващ в момента импулс би било в ущърб на промишлеността на ЕС, като се има предвид степента на трансформация на промишлеността, необходима за постигане на целите за 2030 г. в силно конкурентна и бързо развиваща се среда;

102. приветства факта, че няколко търговски партньори на ЕС са въвели търговия с въглеродни емисии или други механизми за ценообразуване; приветства социално справедлив механизъм на ЕС за корекция на въглеродните емисии на границите в съответствие с предложенията, направени в резолюцията на Европейския парламент относно съвместим с правилата на СТО механизъм на ЕС за корекция на въглеродните емисии на границите, който включва създаването на ефективен механизъм за изместване на въглеродни емисии, и неговия ефект да тласка към формиране на световна цена на въглеродните емисии; призовава страните по COP26 да се споразумеят за ясни, справедливи и издържани от екологична и социална гледна точка правила относно пазарите на въглеродни емисии, които да осигуряват конкретен и измерим принос за устойчивото развитие;

Енергийна политика

103. приветства преразглеждането на законодателството в областта на енергетиката в рамките на пакета „Готови за 55“ с цел привеждането му в съответствие с повишената цел на Съюза за намаляване на емисиите с най-малко 55 % в срок до 2030 г., за да се постигне неутралност по отношение на климата най-късно до 2050 г.;

104. припомня ангажимента на Съюза към принципа „енергийната ефективност на първо място“; подчертава значението на интегрирането на принципа във всички съответни законодателни актове и инициативи; изтъква неизползвания потенциал на енергийната ефективност в сектори като транспорта и сградите, включително отоплението и охлаждането;

105. припомня, че през 2018 г. в Съюза са изразходвани 50 милиарда евро за субсидии за изкопаеми горива, което съответства на около една трета от всички енергийни субсидии в Съюза; счита, че субсидиите за изкопаеми горива подкопават целите на Европейския зелен пакт и задълженията по Парижкото споразумение; подчертава неотложната необходимост от п