BG Официален вестник на Европейския съюз C 168/10

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Европейските метрополни области: социално-икономическо въздействие за бъдещето на Европа“

(2007/C 168/02)

На 7 ноември 2006 г. Федералното министерство на транспорта, благоустройството и градоустройството поиска от Европейския икономически и социален комитет, от името на германското председателство, да изготви становище относно „Европейските метрополни области: социално-икономическо въздействие за бъдещето на Европа“.

Специализирана секция „Икономически и паричен съюз, икономическо и социално сближаване“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие становището си на 20 март 2007 г. (докладчик: г-н van IERSEL).

На 435-ата си пленарна сесия, проведена на 25 и 26 април 2007 г. (заседание на 25 април 2007 г.), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище 125 гласа „за“, без гласове „против“ и 5 гласа „въздържал се“.

Настоящото становище е изготвено като продължение на Становище ECO/120 „Метрополните области: социално-икономическо въздействие за бъдещето на Европа“ (1). Двете становища представляват логически свързано цяло.

1. Заключения

1.1 В течение на последните 50 години европейското пространство се преобразува и глобализацията ускорява този процес със съществени последици за центровете на тежестта в Европа, каквито са метрополните области (2). Те са в най-добра позиция, за да отговорят на предизвикателствата и да извлекат най-голяма полза от възможностите, произтичащи от тези промени.

1.2 ЕИСК смята, че развитието на метрополните области, както и националните инициативи в тази област, трябва да бъдат разгледани от Съвета и Комисията, които следва да дадат общи насоки в тази област. Добре структурирана дискусия на европейско равнище ще постави националните подходи в обща перспектива, което би могло да насърчи също и действащите лица на регионално ниво.

1.3 ЕИСК смята, че по-добре структуриран дебат за и между метрополните области в Европа би допринесъл за насърчаването на тези региони те самите да осъществят успешно дневния ред от Лисабон и Гьотеборг, който би могъл да намери отражение в националните програми за реформа.

1.4 ЕИСК констатира, че от няколко години се води оживен дебат. Връзката между големите метрополиси и Лисабонската стратегия поставя акцента, повече отколкото преди, върху социално-икономическото въздействие на тези големи метрополиси. Това е крачка напред.

1.5 В много страни и региони публичните власти, както и частният сектор и гражданското общество, се опитват да създадат необходимите условия за устойчиво развитие на метрополните области и да обезпечат тяхната конкурентоспособност в Европа и света. По-специално внимание заслужава развитието, което се наблюдава в Германия. Университетски и други, проведени на федерално ниво изследвания, допринасят за обективността на дискусията. Националните и регионални власти взеха участие в Междуминистерски конференции за метрополните области.

1.6 Градоустройствената политика на Комисията, както и проектът за Териториална програма на Съвета представляват крачки напред. Те предлагат рамка за амбициозна политика по отношение на градовете. В Програмата се изтъкват няколко специфични характеристики на големите метрополиси. Същевременно ЕИСК констатира, че в проекта за Териториална програма все още има твърде много колебания в това отношение.

1.7 Въпреки различията в структурите и подходите в отделните страни, предизвикателствата и амбициите на големите градски региони са до голяма степен едни и същи.

1.8 Липсата на идентичност и отсъствието на адекватно управление са пречките за балансирано развитие на метрополните области. Съществуващите административни единици често са твърде остарели. Те затрудняват гъвкавото адаптиране.

1.9 За успеха на метрополните области е необходима ангажираност на няколко нива — национално, регионално и градско, което изисква легитимност на децентрализираните инстанции и ще улесни инициативите в частния сектор и тези на неправителствените институции.

1.10 ЕИСК отново констатира отсъствието на съпоставими на европейско равнище социалноикономически данни и данни за околната среда по отношение на метрополните области. ЕИСК смята, че тъй като това следва да се прави на европейско и национално равнище, е необходим годишен мониторинг на показателите на европейските метрополни области, за да се опознае по-добре състоянието на всяка от тях и да се мобилизират заинтересованите действащи лица в тези области.

2. Препоръки

2.1 ЕИСК се обявява за това Комисията да изготви Бяла книга за метрополните области в допълнение към Териториалната програма, за да насърчи европейския дебат въз основата на обективен анализ.

2.2 ЕИСК се обявява за това предизвикателствата и амбициите на големите метрополиси, както и знанията и опитът в държавите-членки да бъдат поставени в обща европейска перспектива и добрите практики да бъдат разпространявани.

2.3 ЕИСК счита, че е необходимо Комисията да вземе политическо решение да се възложи на Eвростат ежегодно изготвяне на надеждни и съпоставими данни за всички метрополни области на Европейския съюз и да се предоставят допълнителни кредити на Евростат, за да може той да изпълни тази нова задача.

2.4 За да може Евростат да изпълни тази задача възможно най-бързо, ЕИСК предлага да се възложи на ESPON* или на друга компетентна организация експериментално проучване, за да тества различните възможни методи за определянето на метрополните области посредством общи критерии, да предложи ограничен списък с данни, чието изготвяне би могло да започне незабавно, за метрополните области с над един милион души население за периода 1995-2005 г., като се използват, в частност, наличните подробни данни от Европейските анкети за работната сила (3).

3. Изложение на мотивите

3.1 В становището си от 2004 г. ЕИСК привлече вниманието върху социалноикономическото въздействие на метрополните области (4), които, според него, бяха силно подценявани.

3.2 Становището имаше за цел да обърне внимание на институциите на Общността върху постоянното и понякога впечатляващо развитие на концентрацията на населението и на икономическите дейности в метрополните области в Европа и света.

3.3 В становището си от 2004 г. ЕИСК се обявява за включването на развитието на европейските метрополиси в дневния ред на Общността. ЕИСК бе сред първите, които подчертаха пряката връзка между ролята на метрополисите и изпълнението на Лисабонската стратегия. Метрополните области са лабораториите на световната икономика. Те са двигателите на икономиката и центровете на креативността и на иновационната дейност.

3.4 Същевременно в метрополисите са съсредоточени основните предизвикателства, които Европа ще трябва да преодолее през следващите години. Те се сблъскват, по-специално, с явления като бедност и социално изключване и териториална сегрегация, които имат последици по отношение на заетостта и (международната) престъпност (5).

3.5 Влиянието на метрополисите се засилва поради нарастването на обмена от всякакво естество помежду им, както в Европа, така и на световно ниво. Мрежите, в които участват метрополисите, допринасят за задълбочаването на европейската интеграция.

3.6 В становището си от 2004 г. ЕИСК констатира, че липсват сравнителни анализи, които да представят по удовлетворителен начин техните силни и слаби страни, техните ограничения и възможностите, които предлагат.

3.7 Ето защо през 2004 г. ЕИСК настоя върху необходимостта от дефиниране на европейските метрополни области и върху изготвянето на целесъобразно определени и съпоставими данни за всеки метрополис, включително и оценка на основните показатели по отношение на Лисабонската стратегия.

3.8 Икономиката на знанието и обществото, функциониращо в мрежи, повишават привлекателността на метрополисите за хората и за икономическите дейности. В някои държави-членки се води оживен дебат на национално и регионално ниво относно политиката, която да бъде следвана по отношение на големите метрополиси, и тяхното управление. Тези дискусии понякога са последвани от конкретни действия „отдолу“ и „отгоре“.

4. Реакцията на Комисията през 2004 г.

4.1 През 2004 г. ЕИСК прикани Комисията да изготви интегрирани анализи с участието на всички имащи отношение към въпроса комисари и да представя редовно доклади относно социално-икономическата ситуация на метрополните области и позиционирането им в европейски мащаб. По този начин би се постигнала по-добра оценка на предимствата и недостатъците на големите метрополиси с цел по-добро определяне на политиките и улесняване на разпространението на добрите практики.

4.2 В реакцията си на предложенията на ЕИСК Комисията „споделя двойната констатация на ЕИСК относно ключовата роля на метрополните области за изпълнението на целите на Лисабонската стратегия и относно отсъствието на надеждни и съпоставими в европейски мащаб данни за тези териториални единици“ (6).

4.3 Въпреки споделянето на тази констатация, все още не е разработен по-целенасочен и интегриран подход от страна на Комисията по отношение на метрополните области. Постепенно се въвежда градоустройствена политика, но в тази рамка липсва разграничаване между „градове и метрополни области“. Данните, предоставяни от статистическите институти, са непълни, и тъй като са изготвени в съответствие с национални дефиниции, не винаги са съпоставими в европейски мащаб.

5. Дебати и инициативи на национално ниво

5.1 Неотдавна на национално и регионално ниво бяха предприети няколко инициативи, които ясно показват начина, по който се развиват метрополисите. Тези инициативи често обхващат различни мерки за подпомагане на по-хармонично развитие по отношение на инфраструктурите, териториалното устройство, икономиката и социалните аспекти, както и развитието на инфраструктурите на транспорта и телекомуникациите между самите метрополиси. Като пример могат да послужат представените по-долу няколко инициативи, осъществени в няколко страни. Този преглед, разбира се, не е изчерпателен.

5.1.1 От 1993 г. в Германия тече задълбочена дискусия за метрополните области. Проведените проучвания и университетски дискусии имаха за цел да дефинират по подходящ и обективен начин списък на функциите, упражнявани от големите метрополиси и да идентифицират последните спрямо този списък.

5.1.1.1 Германският анализ премина от традиционен подход на национална карта на градовете и общините, както и на федералните провинции, към по-различен подход, който представя нова карта на Германия с нови „Leitbilder“, т.е. насочващи модели. На базата на насоки и програми за действие в областта на териториалното устройство (датиращи от 1992 г. и 1995 г.), в които беше подчертано значението и задачите на метрополните области, вследствие на решението на Междуминистерската конференция на министрите на териториалното устройство на федерално и провинциално ниво от 30 юни 2006 г., в Германия са идентифицирани 11 метрополни области. Първата Междуминистерска конференция в тази област се проведе през 2003 г.

5.1.1.2 Картата на немските метрополни области показва несъответствие между съществуващата административна организация и географските граници на метрополните области. Например, метрополната област на Нюрнберг обхваща самия град Нюрнберг и съвкупност от съседни градски и селски общини. Други пък покриват частично няколко федерални провинции, например Франкфурт-Рейн-Майн и Хамбург. Трети представляват част от една федерална провинция, например Мюнхен и Рургебит. В много случаи вече е въведена тематична регионализация, например в областта на културата, спорта, устойчивото развитие, ландшафта. Във всички случаи територията обхваща както градове, големи и малки, така и селски райони. По този начин се постига добро очертаване на територията на въпросните метрополни области.

5.1.1.3 Не се предвиждат (все още) специфични мерки на национално ниво. Метрополните области бяха приканени да дефинират и изтъкнат своята собствена специфика. Преследваната цел е развитието на германските метрополни области като автономни действащи лица в европейски и международен контекст. Разбира се, национални политики, като например политиката в областта на железопътния транспорт или въздухоплаването, ще могат да подкрепят амбициите на тези области.

5.1.1.4 За да се подкрепи легитимността на този нов подход, метрополните области са приканени да въведат системи за демократично представителство, в зависимост от спецификата и визията на всяка една от тях. Те са свободни да изберат начина, по който да стане това, било чрез преки избори, както например в региона на Щутгарт, било чрез непряко представителство на градовете и общините, какъвто е случаят в региона на Нюрнберг.

5.1.1.5 Политическите цели, които следва да се обсъдят и осъществят в рамките на тези метрополни области, които впрочем имат разнообразни характеристики, са следните: гарантиране на необходимата за конкурентоспособността критична маса; създаване на условия за ефективно управление; изясняване на разделението на отговорностите; развитие на полицентрична териториална организация; намиране на удовлетворителен баланс между урбанизацията и опазването на селските райони; развитие на транспортните инфраструктури и осигуряване на мобилността; подкрепяне на иновацията и икономическите клъстери; управление на технологичните „рискове“ и природните рискове; предоставяне на необходимите за публичните инвестиции ресурси; подобряване на международния достъп; осигуряване на популяризирането на региона.

5.1.2 Във Великобритания интересът към засилено развитие на метрополисите датира от началото на века. През 2004 г. бе публикувана правителствена нота относно конкурентоспособността на метрополните области освен Лондон (7). Целта беше да се създадат условия за засилване на автономията на „градовете-региони“ („city-regions“) в международен контекст. Замисленият процес обаче беше блокиран, в частност поради отрицателния резултат от проведения референдум за създаването на регионална асамблея в региона на Нюкасъл.

5.1.2.1 Понастоящем дискусията във Великобритания е съсредоточена върху разпределянето на правомощията, от една страна, между националното и регионално ниво, а от друга — между градовете и общините в най-гъсто населените региони, идентифицирани като бъдещи метрополни области. Идеята за създаване на „градове-региони“ е все така актуална. Въпреки неопределеността на текущия дебат, в близко бъдеще ще бъде публикувана Бяла книга по тази тема и се подготвя нова териториална организация въз основа на признати критерии, сравнима с тази в Германия.

5.1.2.2 Трябва да се прави разграничение между политическа децентрализация и подкрепа за развитието на метрополисите. Последното се характеризира с гъвкавост и съюзи между общини, с цел да се изтъкнат възможностите и да се посрещнат заедно предизвикателствата. Добър пример е развитието в северната част на Англия (Manchester, Liverpool, Leeds, Sheffield, Newcastle и York), инициатива „отдолу-нагоре“, наречена Northern Way („Северният път“). Това развитие се характеризира с известен брой споразумения в рамките на метрополната област.

5.1.2.3 Подход „отгоре-надолу“, в отговор на местните и регионални инициативи, се счита за необходим, тъй като редица стратегически решения могат да бъдат взети единствено по взаимно споразумение. Тези решения могат да бъдат включени в три плана: План за конкурентоспособността, целящ осигуряването на подкрепа за регионите с най-добри показатели и за най-слабо развитите региони; План за социално сближаване в подкрепа на населението в неравностойно положение и План за околната среда, включващ мерки, насочени, в частност, към повишаването на качеството на живот и опазването на природните ресурси. В тези три области метрополните области се считат за най-подходящото от географска гледна точка ниво за провеждане на съответните политики.

5.1.3 Във Франция тече дебат от 1960 г. досега. Съвсем доскоро броят на конкретно предприетите мерки бе твърде малък, тъй като се подценяваше политическото измерение на дебата. По-общо казано, това отсъствие на политическо измерение бе характерно за цяла Европа.

5.1.3.1 През 2004 г. DIACT (8) обяви покана за представяне на предложения за проекти, свързани с метрополисите, с цел насърчаване на сътрудничеството между големите градове и подкрепа на икономическото развитие на метрополни области. Петнадесет свързани с метрополиси проекта, изготвени от местните власти, бяха селекционирани от жури, съставено от ръководители от съответните министерства и експерти. Проектите бяха уточнени през 2006 г. През 2007 г. ще бъдат сключени договори с метрополиси, които ще получат финансова помощ от държавата, за изпълнението на структурни мерки. Чрез тази инициатива DIACT признава значението на метрополните области като ключови действащи лица по отношение на конкурентоспособността на териториите.

5.1.4 В Италия, както и в Испания, регионализацията отбелязва напредък. Това развитие, което не засяга пряко метрополните области, същевременно създава нови (законови) възможности за тяхното управление.

5.1.4.1 В Италия през 1990 г. със закон се определи подход „отгоре–надолу“, като се идентифицираха 14 метрополни области. Подходът не бе осъществен на практика. През 1999 г. нов закон позволи инициативи „отдолу-нагоре“ за създаването на метрополни области. В региона на Болоня бе създадена единна асамблея, с един общ бюджет, обединяваща 20 общини. И накрая, конституционна реформа през 2001 г. позволи създаването на три метрополни области около Рим, Неапол и Милано. Осъществяването на тази реформа неотдавна бе лансирано отново.

5.1.4.2 В Испания териториалният дебат е обусловен от териториалната автономия. Автономните области имат изключителни правомощия в тази сфера. Вследствие на това отговарят за метрополните области. В същото време протича и процес на укрепване на големите градове, както и „мерене на силите“ между централното правителство, автономните области и метрополните области като Мадрид, Барселона и Валенсия. Особен модел представлява Билбао, който се оказва успех от гледна точка на метрополизацията с добро партньорство между публичния и частния сектор.

5.1.4.3 Идентифицирането на метрополните области не се ограничава само до големите страни, нито до страните като такива. Примерите за метрополни области в Централна Европа, тоест Виена-Братислава-Бърно-Гьор — региони, разположени в четири страни (!), и на Копенхаген-Малмьо (Дания и Швеция) са сред най-добре познатите. И двете са в напредък. Понастоящем в Нидерландия се провежда задълбочена дискусия относно най-подходящото управление за Рандстад, с оглед преодоляване на административното разпокъсване, спиращо неговото инфраструктурно, териториално и социално-икономическо развитие.

5.1.5 Развитието в новите държави-членки е сравнимо с това в горепосочените страни. В Полша правителството идентифицира определен брой метрополни области или „градове-региони“. Показателен пример е регионът на Катовице, който неотдавна получи специфичен статут на метрополна област. Въпреки това урбанизацията и развитието на метрополисите като правило протичат без контрол и следователно по произволен начин поради липсата на подходящо регионално управление. Ето защо понастоящем някои метрополиси се насочват към практиките и опита на страните с традиции в областта на децентрализираните политики.

5.1.6 Търговско-промишлените камари, като популярни и активни представители на бизнеса на местно и регионално ниво, също са въвлечени в процеса на метрополизация, по-специално камарите в столиците и тези в „градовете-региони“. Те навсякъде допринасят за привлекателността и икономическото и културното влияние на своите територии, като същевременно взимат под внимание изискванията за качество на живот и опазване на околната среда.

6. Тенденции в развитието на европейско ниво

6.1 На ниво ЕС изпълнението на Лисабонската стратегия е приоритетната цел на Комисията под председателството на г-н Барозу. Това се отнася до всички комисари. Генерална дирекция „Регионална политика“ постави Лисабонската стратегия в центъра на регионалната политика от „нов стил“, чието основно оръжие е развитието на градовете.

6.1.1 „Лисабон“ и развитието на градовете се превърнаха в приоритети във всички региони, ползващи се от програмите на Общността. Тези програми не се отнасят експлицитно до метрополните области. За последните програмата URBACT е сред тези с най-голямо значение (9).

6.1.2 Наред с Генерална дирекция „Регионална политика“ от значение за метрополните области често са специфични програми, управлявани от други генерални дирекции (ГД), например ГД „Изследвания“ и ГД „Околна среда“ и ГД „Транспорт“, тъй като те също са вдъхновени повече отколкото преди, от целите на Лисабонската стратегия. Те не се отнасят непосредствено до метрополните области като такива, но всички програми, които целят утвърждаването на успешното функциониране на градовете, се отнасят и до метрополисите.

6.1.3 През м. юни 2006 г. работна група на Съвета публикува първи проект за Териториална програма (10). В него са добре описани тенденциите в урбанизацията на европейското общество. Същевременно все още липсва ясно разграничение между градовете и метрополните области.

6.2 Няколко неформални срещи на Съвета на министрите на териториалното устройство бяха посветени на предизвикателствата на (големите) градове (11). Териториалното устройство е от правомощията на Европейския съюз според действащия договор, Дял „Околна среда“, член 175, параграф 2 (12).

6.3 Европейският парламент подчертава (13), че „градовете и агломерациите или градските зони обхващат 78 % от населението на Съюза, и че те представляват едновременно място, в което се концентрират трудностите и място, където се гради бъдещето“. Той счита, че те са ключовите актьори на регионалното развитие и на изпълнението на целите от Лисабон и Гьотеборг.

6.3.1 Европейският парламент отправя искане към всички генерални дирекции на Комисията, които се занимават пряко или непряко с въпросите, свързани с градовете, да се координират за набелязване на конкретните проблеми на градската действителност във всяка област на действие и да представят съвместно положителните ефекти от провежданите политики. Той предлага създаването на междуведомствена работна група (task-force interservices) и се обявява за установяването на териториален диалог.

6.4 Комитетът на регионите все по-настоятелно привлича вниманието на европейските институции към предизвикателствата, пред които са изправени градските региони. Неговите заключения са породени от същата загриженост и същите принципи като тези на ЕП и на ЕИСК.

6.4.1 Комитетът на регионите подчертава реалностите на „функционалните региони“ и сътрудничеството между партньори отвъд административните граници — национални, регионални и местни, което би трябвало да бъде подкрепяно от общностните политики посредством специални насърчителни мерки, като например насърчаване на проекти за стратегическо развитие за обширни райони. От особено значение е създаването на нови мрежи за сътрудничество и засилването на съществуващите мрежи между метрополните и градските зони, в частност чрез сега действащото сътрудничество в рамките на инициативата Interreg III, което през периода 2007-2013 г. ще се съсредоточи върху целта за териториално сътрудничество (14).

6.5 В декларациите си от м. март и м. септември 2006 г. мрежата METREX (15) подчертава, че е необходимо метрополните области да бъдат дефинирани и признати като ключови компоненти на Териториалната програма на Европейския съюз. Тя призовава за изготвянето на съпоставими в европейски мащаб данни относно метрополните области. Тя отправя искане към Комисията да подготви Зелена книга с три основни компонента: икономическа конкурентоспособност, социално сближаване и опазване на околната среда. Тя счита, че за редица важни проблеми като климатичните промени, застаряването на населението или имиграцията, пред които е изправена Европа, ефикасно и комплексно решение може да бъде намерено само с помощта на метрополисите. И накрая, тя смята, че метрополните области могат да играят важна роля за осъществяването на целите от Лисабон, а именно да обезпечат конкурентоспособността на Европа на световната сцена.

6.6 Броят на регионите, представени в Брюксел, силно нарасна в течение на последните 15 години (16). На организираните от тях конференции развитието и постиженията на метрополните области често са сред най-оживено дискутираните теми.

6.7 Група представени в Брюксел региони се организира именно под названието „Лисабонските региони“.

6.8 В рамките на програмата ESPON през последните години бяха изготвени голям брой сведения, данни, показатели и доклади относно европейските региони. Същевременно като се има предвид, че регионалните административни граници са твърде различни от тези на метрополните области, резултатите от тези висококачествени трудове не предоставят на лицата, отговорни за развитието, благоустройството и управлението на метрополните зони информацията и анализите, необходими за определяне на най-подходящите политики за пълното използване на целия наличен потенциал в метрополисите.

6.9 ГД „Регионална политика“ и Евростат стартираха проект за „Градски одит“ с цел предоставяне на надеждни и съпоставими показатели за известен брой градове (17). ЕИСК се поздравява за усилията, положени за изготвяне на данни за градските зони. Но спецификата на предоставените данни все още не позволява широкото им използване (18).

7. Оживени дискусии в ход

7.1 ЕИСК констатира, че дебатът по отношение на метрополните области е много по-оживен в сравнение с този отпреди няколко години поради две основни причини. От една страна увеличаването на броя на метрополисите по света показва много бързото установяване на нова организация на градовете (19). От друга страна признаването на връзката между икономическото, социалното и екологичното развитие на големите метрополиси и Лисабонската стратегия допринесе за подхранването на дискусията.

7.2 Във всички държави-членки, големи и малки, развити и по-малко развити, текат политически и социални дискусии относно най-подходящия подход.

7.3 Тези дискусии се провеждат първо в национален контекст. Въпреки това, в много случаи властите признават, че истинското измерение на някои метрополни области не се ограничава до националната територия. Вече бяха споменати примерите на Копенхаген-Малмьо и Виена-Братислава, но трябва да бъдат посочени и метрополните области, идентифицирани от френските власти, като Мец-Люксембург-Саарбрюкен и Лил-Куртре. На територията на целия Европейски съюз нараства броят на трансграничните региони, които притежават характеристиките на метрополни области.

7.4 Въпреки засилването на дебата от няколко години насам, ЕИСК констатира, че тези нови структури все още прохождат.

7.5 По-голямата част от градовете и метрополните области, които желаят да изтъкнат своето значение в европейски и световен мащаб, представят своята собствена реалност посредством цифрови измерения от национален и регионален мащаб, без да си дават винаги сметка за реалния размер на територията, за която говорят. Това е едно от последствията от съществуващата разлика между метрополната област и административния регион или региони, към които тя принадлежи.

7.6 Въпреки разликите в националните и регионалните подходи и структури, ЕИСК констатира очевидно сходство по отношение на проблематиката. Сред най-дискутираните теми са: — критичната маса на една метрополна област, или на един град-регион (city-region) или на мрежа от градове и общини; — балансът между градските и селските зони, които съставляват метрополната област; — функциите на метрополните области; — образованието и професионалното обучение; — креативността, изследванията и иновациите; — клъстерите и конкурентоспособността на предприятията на международните пазари; — привличането и задържането на чуждестранни инвестиции; — големите инфраструктури, тяхното финансиране и партньорството между публичния и частния сектор; — транспортните и телекомуникационните мрежи, свързващи големите метрополиси в Европа и света; — културното излъчване; — мултикултурното общество (имиграция) и предизвикателствата, свързани с бедността и социалното изключване; — пригодността за труд на работната сила и създаването на работни места; — промишленото производство, изискващо по-висока квалификация и услугите с висока добавена стойност; — изменението на климата, енергийната ефективност, намаляването на вредните въздействия и управлението на отпадъците; — санирането и преустройството на изоставени промишлени зони, свързани с преструктурирането на производствените дейности; — намаляването на несигурността, на престъпността и на рисковете, свързани с международния тероризъм; — намаляването на неравенствата между териториите в рамките на регионите и сътрудничество между центъра и периферията; — деликатния въпрос за управлението.

7.7 Населението не винаги има усещането за принадлежност към някой метрополис. Европейските метрополни области нямат политическа легитимност. Едновремешните административни структури вече не са достатъчни — те датират от историческите цикли на миналото, а националните правителства проявяват силна чувствителност към съпротива срещу установяването на нови структури, оказвана от страна на засегнатите страни, в частност от съществуващите териториални политически и административни органи. В замяна на това, предизвикателствата, пред които са изправени метрополните области, са огромни. За тяхното преодоляване и за доброто управление на развитието почти навсякъде е необходима нова организация на управлението.

Брюксел, 25 април 2007 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Dimitris DIMITRIADIS

(1) ОВ C 302 от 7.12.2004 г., стр. 101.

(2) Трябва да се прави разграничение между „метрополис“ и „метрополна област“. Обикновено под метрополис се разбира голям град или агломерация, докато метрополна област означава съвкупността от много голям град или големи полицентрични градове и околните общини или селски райони. Следователно метрополните области са много по-обширни от метрополисите.

(3) В рамките на програмата INTERREG II C през 2000 г. вече бе проведен първи успешен експеримент. Той обхващаше 14 метрополни области в северозападна Европа. Има се предвид проучването, осъществено от GEMACA (Група за сравнителен анализ на европейските метрополни области).

(4) Становище относно „Метрополните области: социално-икономическо въздействие за бъдещето на Европа“ (Б. Пр. — Неофициален вътрешен превод на заглавието), (ОВ C 302, 7.12.2004 г., стр. 101).

(5) Становище на ЕИСК относно „Имиграцията в ЕС и политиките на интеграция: сътрудничеството между регионалните и местни органи на управление и организациите на гражданското общество“, (ОВ C 318 от 23.12.2006 г., стр. 128).

(6) Позоваване на реакцията на Комисията, ГД Регионална политика, на становище по собствена инициатива на ЕИСК относно „Метрополните области: социално-икономическо въздействие за бъдещето на Европа“ (Бел. пр. — Неофициален вътрешен превод на заглавието), (ОВ C 302, 7.12.2004 г., стр. 101).

(7) Competitive Cities: where do the core cities stand? (Конкурентоспособни градове: къде са градовете-ядра?) (Градове-ядра означава метрополисите извън Лондон, в частност тези в северозападната част на страната).

(8) DIACT: Délégation Interministérielle а l'Aménagement et а la Compétitivité des Territoires (ex DATAR) (Междуминистерска делегация за териториално устройство и конкурентоспособност (бивша DATAR).

(9) Понастоящем Комисията подготвя насоки относно въпроси, свързани с градовете.

(10) The Territorial State and Perspectives of the European Union Document, Towards a Stronger European Territorial Cohesion in the Light of the Lisbon and Gothenburg Ambitions, First Draft, 26 June 2006. („Състояние и перспективи на териториалното устройство в Европейския съюз: към засилено териториално сближаване в светлината на амбициите от Лисабон и Гьотеборг“), предварителен проектодокумент, 26 юни 2006 г.

(11) Първият неформален Съвет на министрите на териториалното устройство и вътрешните работи, на който бяха задълбочено обсъдени предизвикателствата пред градовете, се състоя в Ротердам през м. ноември 2004 г. Той бе последван от неформалната среща на Съвета в Люксембург през м. май 2005 г. относно „Състоянието и перспективите на териториалното устройство на ЕС“. Следващият Неформален съвет ще се състои в Лайпциг през м. май 2007 г.

(12)

Член 175

„1. Съветът, в съответствие с процедурата, посочена в член 251, и след като се консултира с Икономическия и социален комитет и с Комитета за регионите, взема решение какво действие следва да бъде извършено от Общността, за да бъдат постигнати целите, посочени в член 174. 2. Чрез дерогация от процедурата за вземане на решение, предвидена в параграф 1 и без да се накърнява член 95, Съветът, с единодушие, по предложение на Комисията, след като се консултира с Европейския парламент, Икономическия и социален комитет и с Комитета на регионите, приема: a) разпоредби преди всичко от фискален характер; б) мерки, отнасящи се до: — до планирането на градове и села, — до използването на земята, с изключение на управлението на отпадъците и мерки от общ характер, — както и до управлението на водните ресурси; в) мерки, които съществено влияят върху избора на държавата-членка измежду различни източници на енергия и на общата структура на нейните енергийни доставки“.

(13) Европейски парламент: резолюция от 13 ноември 2005 г. относно измерението на града в контекста на разширяването, ОВ C 233 от 28.9.2006 г., стр. 127.

(14) Становище на Комитета на регионите относно „Политиката на сближаване и градовете: приносът на градовете и агломерациите за растеж и работни места в регионите“, OВ C 206 от 29.8.2006, стр. 17.

(15) METREX, The Network of European Metropolitan Regions and Areas („Мрежа на европейските метрополни региони и области“) е асоциация, обединяваща близо 50 големи градски региони.

(16) От 20 през 1990 г. на 199 през 2006 г.

(17) Прави се разграничение между 3 географски нива: център на града, по-обширна градска зона (ОГЗ) и суб-градска зона. Според отговарящите за проекта, ОГЗ отговаря приблизително на функционалния градски регион.

(18) И наистина, при малък брой показатели съществуват данни за всички ОГЗ за една и съща година. Географските граници на ОГЗ са дефинирани в зависимост от националните критерии, което не гарантира съпоставимост на показателите на европейско ниво. Информация за тези граници досега не е била публикувана. Показателите се отнасят до по-стари години (най-новата е 2001 г.). Предоставените понастоящем средства на Евростат за този важен проект, който обхваща 27 страни, 258 градове, 260 ОГЗ и 150 показатели, очевидно са твърде недостатъчни.

(19) Понастоящем градското население в света надхвърля 3 милиарда души. Населението на 400 метрополиси надхвърля 1 милион души, докато преди един век броят им е бил 16.