[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 13.11.2008

COM(2008) 727 окончателен

2008/0215 (CNS)

Предложение за

ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА

за изменение на Директива 2003/48/ЕО на Съвета относно данъчното облагане на доходи от спестявания под формата на лихвени плащания

{SEC(2008) 2767} {SEC(2008) 2768}

(представена от Комисията)

ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

1. Въведение

Директива 2003/48/ЕО на Съвета от 3 юни 2003 г. относно данъчното облагане на доходи от спестявания под формата на лихвени плащания („Директива за спестяванията на ЕС (ДС)“) се прилага в държавите-членки на ЕС от 1 юли 2005 г. Крайната ѝ цел, както беше договорено на Европейския съвет в Санта Мария де Фейра на 19 и 20 юни 2000 г. и на заседанието на Съвета на министрите на икономиката и финансите, състояло се на 26 и 27 ноември 2000 г., е да се даде възможност доходите от спестявания под формата на лихвени плащания, направени в една държава-членка в полза на бенефициери, които са физически лица с местожителство за целите на данъчното облагане в друга държава-членка, да стане обект на ефективно данъчно облагане съгласно законите на държавата, в която пребивават.

Когато обаче през 2005 г. Директивата за спестяванията започна да се прилага, стана ясно, че е препоръчително последващо подобрение, което да отчете развитието на спестовните продукти и поведението на инвеститорите. Националните данъчни системи също преминаха към третирането на дохода от някои видове иновативни финансови продукти като равностойни на лихвата от вземания по дългове. За да се вземе предвид подобно развитие, Директивата за спестяванията предвижда Комисията да докладва за дейността си пред Съвета на всеки три години и, когато е уместно, да предлага изменения, необходими в контекста на посочените доклади, за да се осигури ефективно данъчно облагане на доходите от спестявания и да се премахнат нежеланите нарушения на конкуренцията.

На тази основа Комисията представи първия си доклад пред Съвета на 15 септември 2008 г. (COM (2008)552 окончателен, документ 13124/08 FISC 117 на Съвета) относно прилагането на Директивата за спестяванията след първите три години от изпълнението ѝ. Докладът се основаваше на проведените консултации с данъчните администрации на държавите-членки на ЕС, на предоставените от тях данни за първите две данъчни години на приложение, както и на констатациите, направени от експертната група, създадена от Комисията през 2007 г. с цел получаване на становище от бизнес секторите, които са засегнатите или вероятно би могло да бъдат засегнати от Директивата за спестяванията.

Както се обяснява в доклада, Директивата за спестяванията доказва своята ефективност в наложените от нейния обхват рамки. Тя оказа също положителен непряк ефект, който не може да бъде измерен, за повишаване на спазването на законодателните изисквания от страна на данъкоплатците. Процесът на преглед показа обаче, че настоящият обхват на Директивата за спестяванията не е достатъчно широк, за да отговори на амбициите, изразени във заключенията на Съвета от 26 и 27 ноември 2000 г. Докладът насочи вниманието по-специално към необходимостта от изменения във връзка с определенията за бенефициер и агент по плащанията, третирането на финансовите инструменти, равностойни на тези, които вече са изрично обхванати, както и някои процедурни аспекти.

Въз основа на доклада Комисията предлага Директивата за спестяванията да бъде изменена, като взема предвид свързаната с това административна тежест и мненията, изразени от данъчните администрации на държавите-членки и на експертната група, в съответствие с принципите на субсидиарност и пропорционалност, определени в член 5 от Договора.

2. Бележки относно предлаганите изменения в директивата

2.1. Член 1 от настоящото предложение

Най-важните предлагани изменения се отнасят до определението за доходи от спестявания, с цел да се обхване развитието в спестовните продукти през последните години. Предлаганите изменения имат за цел да обхванат не само доходите от спестявания под формата на лихвени плащания, но и други, равностойни в съществената си част доходи от някои иновативни финансови продукти и от някои животозастрахователни продукти, които са подобни на продукти от вземания по дългове. Ако трябва да бъдат въведени по-изчерпателни решения, осигуряващи обмена на информация между данъчните администрации на държавите-членки на ЕС по пълния спектър от животозастрахователни договори, вероятно трябва да се преразгледа необходимостта печалбите от тези животозастрахователни продукти да бъдат обхванати от Директивата за спестяванията.

Предлага се също приложното поле на директивата да бъде разширено така, че при определени условия да обхваща получаваните от някои правни субекти и договорености лихвени плащания в крайна полза на бенефициери — физически лица. Предлага се също така значително усъвършенстване на определението за „агент по плащанията при получаване на лихвено плащане“, за да се повиши ефективността на този механизъм и правната сигурност за търговските оператори.

Предлагани изменения в членове 1 и 2 от ДС

Понастоящем в членове 1 и 2 се разглеждат единствено лихвените плащания в пряка полза на физически лица. Предлаганото изменение на член 1 цели само привеждането му в съответствие с разширеното определение на лихвени плащания, предлагано за член 6.

По-значителни изменения се предлагат за член 2. Понастоящем Директивата за спестяванията не обхваща плащания в полза на правни субекти и договореностите от страна на физически лица. Това ограничение може да предостави възможности пред физическите лица да заобикалят разпоредбите на Директивата за спестяванията посредством използването на правен субект или договореност като посредник.

Едно безсистемно разширяване, което да обхваща всички плащания към правни субекти и договорености, установени в други държава-членка или юрисдикции извън ЕС, не би изглеждало подходящо решение.

По-ефикасно решение е да се поиска от агентите по плащанията, които имат задължения във връзка с борбата срещу изпирането на пари, да използват информацията, с която вече разполагат във връзка с тези задължения, доколкото тя се отнася до действителния(те) бенефициер(и) на плащане към някои правни субекти или договорености (подход за „прозрачност”). Агентите по плащанията на ЕС следва да се съсредоточат само върху правните субекти и договореностите, установени в избрани юрисдикции извън ЕС, където не е гарантирано целесъобразното данъчно облагане на доходите от лихви, изплащани на тези правни субекти или договорености. Когато определеният за целите на борбата срещу изпирането на пари бенефициер е физическо лице с местожителство в друга държава-членка на ЕС, плащането следва да се третира от агента по плащанията на ЕС като извършено пряко към посочения бенефициер.

Трябва да се отбележи, че подходът за прозрачност не би бил най-добрата възможност за определяне на бенефициера, когато установени в ЕС икономически оператори извършват лихвени плащания към други икономически оператори, които също са установени в ЕС и поради това попадат в определението за „агент по плащанията“. Това може да доведе до умножаване на отговорностите на агента по плащанията на различни етапи от разплащателната верига. В този случай изясняването на определението и задълженията на агентите по плащанията, както се предлага във връзка с член 4, изглежда по-надеждно и пропорционално решение от подхода за прозрачност.

За да се намали несигурността и административната тежест върху агентите по плащанията, в приложение І е включен списък на категориите правни субекти и правни договорености със седалище в юрисдикции извън ЕС, които не осигуряват целесъобразно и ефективно данъчно облагане на получените от тези правни субекти и договорености доходи. Новият член 18б предлага процедури за адаптиране на приложението.

Предлагани изменения в член 3 от ДС

Предлагат се три основни подобрения в член 3, които се отнасят до местожителството на бенефициера.

Първото включва редовно актуализиране на информацията относно постоянния адрес на бенефициера, като от агентите по плащанията се изиска да използват „най-добрата информация, с която разполагат към датата на плащане“. Това включва информация, изисквана за целите на борбата срещу изпирането на пари или друго доказателство, което да бъде определено съгласно процедурите, посочени в новия член 18б.

Второ, предлага се допълване на подхода на „постоянния адрес“ за установяване местожителството на бенефициера с друг, основан на предварително посочване на официално доказателство за местожителство за данъчни цели в конкретна държава, когато такова доказателство е било дадено доброволно от бенефициера на агента по плащанията. Това се отнася до валидни удостоверения за местожителство за данъчни цели, издадени през последните три години. Това изменение съответства на крайната цел на Директивата за спестяванията.

Освен това се предлага, когато агентът по плащанията разполага с официална документация, доказваща, че местожителството на бенефициера за данъчни цели е в държава-членка, различна от тази, в която е постоянният му адрес поради дипломатически привилегии или други международни правила, то местожителството му за целите на Директивата за спестяванията да бъде местожителството за данъчни цели, посочено в тази официална документация.

Предлагани изменения в член 4 от ДС

Доказа се, че широкото понятие за агент по плащанията от параграф 1 се разбира сравнително добре и като че ли не се нуждае от съществени промени, освен да се изясни отговорността на тези агенти по отношения плащания, извършени към техните клиенти чрез посредници, установени извън ЕС. Европейската банкова федерация обаче е изразила опасения относно изключителни случаи на пасивно получаване или пасивно плащане, при които общият принцип, че агентът по плащанията е последният посредник във веригата, може да не се прилага последователно от всички държави-членки. Понастоящем не съществуват общи насоки относно понятията за пасивно получаване или пасивно плащане. Това може да доведе до дублиране на задачите или до ситуации, в които никой от участващите икономически оператори не се счита за агент по плащанията. С цел да се избегне това, се предлага промяна, съгласно която от държавите-членки се изисква да предприемат подходящи мерки, с които да гарантират, че отговорностите на агентите по плащанията по отношение на едно и също лихвено плащане не се препокриват.

Освен това, в съответствие с предлаганото изменение на член 2 във връзка с прилагането на подхода за прозрачност спрямо плащания към някои правни субекти и правни договорености, установени в страни извън ЕС, се изяснява, че едно плащане, което е извършено или гарантирано в пряка полза на правен субект или правна договореност от списъка в приложение І, следва да се счита за извършено или гарантирано в полза на бенефициера, както е определено в разпоредбите за борбата с изпирането на пари, на правния субект или правната договореност.

Представеното в действащите параграфи 2—5 понятие „агент по плащанията при получаване“ доведе до по-голяма неяснота и трябва да бъде доразвито.

Както беше обяснено във връзка с предлаганите изменения на член 2, разширяването на подхода „за прозрачност” за всички правни субекти, установени в държавите-членки на ЕС, изглежда несъразмерно. Липсата на алтернативни механизми обаче, обхващащи плащанията към посреднически структури в рамките на ЕС, би могла да окуражи отделни бенефициери към широко използване на тези структури за заобикаляне на разпоредбите на Директивата за спестяванията. Актуални случаи показват, че когато понятието „агент по плащанията при получаване“ не се прилага последователно, се създават условия за злоупотреби и нарушения. Инвестиционни фондове, обект на регулации на ниво на ЕС, чиито доходи са взети предвид за целите на Директивата за спестяванията, биха могли да срещнат нелоялна конкуренция от страна на други инвестиционни посреднически структури, които „де факто“ са изключени от основното определение за агент по плащанията от член 4, параграф 1, тъй като извършените от тях плащания, дори и ако са възникнали в резултат на инвестиции във вземания по дългове, не попадат в обхвата на правната дефиниция за лихвени плащания.

Вместо да отпадне, понятието „агент по плащанията при получаване“ по-скоро трябва да се поясни, за да се гарантира последователното му прилагане. Предлаганото изменение цели преминаването от настоящия подход, при който основното внимание е съсредоточено върху предходния икономически оператор, плащащ лихвата на съответните правни субекти, към подход, основан върху „позитивното“ определение на посредническите структури, натоварени със задължението да действат като „агент по плащанията при получаване“.

Това би означавало Директивата за спестяванията да се прилага от тези структури — включително правни договорености като някои видове тръстове и сдружения — при получаване на лихвени плащания от предходен икономически оператор, независимо от това къде е установен посоченият оператор (в или извън ЕС), доколкото бенефициерът е физическо лице с местожителство в друга държава-членка на ЕС.

За да се предотвратят нарушения на пазара, новото определение на структурите, действащи като „агент по плащанията при получаване“, се основава по-скоро на съществени елементи, отколкото на тяхната правна форма. Предлаганото изменение е в подкрепа определение, което включва всички правни субекти и договорености, чиито доходи не са предмет на данъчно облагане, или поне тази част от тях, която възниква за участващите в тях субекти, установени за данъчни цели в други страни, съгласно общите правила за пряко данъчно облагане, приложими в държавата-членка, в която е съсредоточено ефективното управление на договореността или правния субект и където той(тя) се счита за установен(а)/местно лице. Изключени са само следните правни субекти и договорености:

а) Инвестиционни фондове, обхванати от член 6 от Директивата за спестяванията;

б) Пенсионни фондове и активи, свързани с животозастрахователни договори;

в) Правни субекти и договорености, създадени изцяло с благотворителна цел;

г) Случаи на съвместно право на собственост, към които се извършват лихвени плащания от страна на икономически оператор, който е определил всички бенефициери.

Като приложение ІІІ ще бъде въведен „позитивен“ списък, включващ категориите правни субекти и договорености, които се считат за „агенти по плащанията при получаване“ във всяка държава-членка. В предлагания нов член 18б се предвиждат процедури за изменение на приложението.

Посочената в член 4, параграф 3 от Директивата за спестяванията възможност за третиране като инвестиционен фонд съгласно член 6 се запазва само за онези правни субекти и договорености, чиито активи или доходи не могат да бъдат правно отнесени към никой определен бенефициер към момента на получаване на плащането. Ако не се възползват от тази възможност, те могат да бъдат задължени да действат като „агенти по плащанията при получаване“ и да третират като бенефициери онези физически лица, които имат дял в техните активи.

Сегашните задължения по отношение на „предходни” икономически оператори съгласно член 4, параграф 2, последното изречение (и член 11, параграф 5) от Директивата за спестяванията се запазват само за лихвените плащания, извършвани към онези правни субекти и договорености в други държави-членки, които, предвид държавата-членка, в която е съсредоточено ефективното им управление (която, за правни договорености, ще бъде държавата по постоянния адрес на лицето, което притежава основното правото на собственост и управлява тяхното имущество и доходи), са включени в списъка на предлаганото приложение ІІІ. Списъкът обаче не е изчерпателен за държавите-членки. Държавите-членки следва да предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че всички такива правни субекти и договорености, различни от изброените в букви а), б), в) и г) по-горе, които не се облагат с данъци съгласно общите правила на пряко данъчно облагане и са съсредоточили ефективното си управление на тяхна територия, действат като „агенти по плащанията при получаване“, независимо дали са включени в списъка в приложение ІІІ, или дали информацията действително е получена от чуждестранни предходни икономически оператори.

Предлагани изменения в член 6 от ДС

Основната цел на Директивата за спестяванията е да гарантира данъчното облагане на доходи от спестявания под формата на лихва съгласно сравнително близки критерии във всички държави-членки. Посредством приемането на заключенията на Съвета от 26 и 27 ноември 2000 г. относно основното съдържания на Директивата за спестяванията все пак бе потвърдено, че придържането към формално определение за лихвено плащане не би било ефективно и би могло да доведе до нежелани нарушения на конкуренцията между преки и непреки инвестиции във вземания по дългове. Затова бе решено в определението да се включат не само доходите от вземания по дългове (както в член 11 от примерната данъчна конвенция на ОИСР за дохода и капитал), но и доходите от лихви, получени посредством някои инвестиционни инструменти.

Поради същите причини първоначалното решение да се изключат всички иновативни финансови продукти от обхвата на Директивата за спестявания (заключения на Съвета от 25 май 1999 г. и 26-27 ноември 2000 г.) бе придружено от изричното изявление, че този въпрос следва да бъде преразгледан по време на първия преглед на Директивата за спестяванията.

Понастоящем Директивата за спестяванията може да бъде заобикаляна чрез такава реорганизация на финансовата дейност, при която доходът се ползва от ограниченията относно риска, гъвкавостта и договорената възвращаемост на инвестициите, равностойна на вземания по дългове, като същевременно остава извън формалното определение за лихва. Ето защо, както беше обяснено по-горе във връзка с членове 1 и 2, се предлага приложното поле на Директивата за спестяванията да бъде реформирано, за да се обхванат лихвите и равностойните по своята същност доходи от ценни книжа, които, от гледна точка на инвеститора, могат да се считат за равностойни на вземания по дългове, защото рискът е известен и не е по-голям от този при вземания по дългове.

За да се даде възможност на агентите по плащанията да определят инструментите, които попадат в това приложно поле, като се оставят настрана сложните решения, основани на особености, които често не са им известни (като например състава на инструмента или връзката между неговото действие и дохода от вземания по дългове), предлаганата нова буква аа) от член 6 разширява приложното поле на Директивата за плащанията по отношение на онези ценни книжа, които са равностойни на вземания по дългове, защото инвеститорът получава възвращаемост на капитала, чиито условия са определени на датата на емисия, като на падежа на ценните книжа получава и най-малко 95 % от инвестирания капитал, независимо от това дали основните активи зад тези ценни книжа включват вземания по дългове.

В същото време се предлагат други усъвършенствания във връзка с инвестиционните фондове.

Относно установените в ЕС инвестиционни фондове, понастоящем член 6 обхваща единствено доходите, получени чрез предприятия за колективно инвестиране в прехвърляеми ценни книжа, разрешени съгласно Директива 85/611/ЕИО („ПКИПЦК“), чиито дялови единици могат да бъдат търгувани в държави-членки, различни от тази, в която са установени. При все това доходите, получени чрез предприятия и други колективни инвестиционни фондове или схеми, които нямат такова разрешение („предприятия за колективно инвестиране, различни от ПКИПЦК”), са по принцип извън обхвата на директивата, дори и ако тези предприятия за колективно инвестиране, различни от ПКИПЦК трябва да бъдат регистрирани от органите на държавата-членка и подлежат на контрол от тяхна страна. Този доход става релевантен само когато предприятията за колективно инвестиране, различни от ПКИПЦК, са правни субекти без юридическа правосубектност и поради това са „агенти по плащанията при получаване“. На практика повечето от тези предприятия за колективно инвестиране, различни от ПКИПЦК, без юридическа правосубектност избират да бъдат третирани като ПКИПЦК. Тогава доходът им попада в обхвата на член 6, за разлика от този на предприятията за колективно инвестиране, различни от ПКИПЦК, с юридическа правосубектност.

Резултатът е асиметрия в третирането сред „предприятията за колективно инвестиране, различни от ПКИПЦК“. Това не е нито в интерес на вътрешния пазар, нито е заложено като цел в заключенията на Съвета от ноември 2000 г. Затова се появява необходимостта да бъде изменен член 6, параграф 1, букви в) и г), като позоваването на Директива 85/611/ЕИО се замени с позоваване на регистрацията на предприятието или инвестиционния фонд съгласно правилата на всяка една държава-членка. Това би довело до прилагане на същите правила не само към всички ПКИПЦК, но и към всички предприятията за колективно инвестиране, различни от ПКИПЦК, независимо от правната им форма.

По отношение на установените извън ЕС фондове към настоящия момент няма яснота дали понятието „предприятията за колективно инвестиране, установени извън териториите“, обхваща всички инвестиционни фондове, независимо от приложимата нормативна уредба и начина им на търгуване на инвеститорите. Затова Директивата за спестяванията трябва да бъде изменена така, че да се усъвършенства това определение според съществуващото определение на ОИСР за „колективен инвестиционен фонд или схема“. Това определение може да се сподели със страни извън ЕС и може да гарантира, че доходите от лихви от такива предприятия се третират по подходящия начин.

Предлага се също така член 6, параграф 6 да бъде допълнен, за да се изясни, че и преките, и непреките инвестиции, направени от колективни предприятия във вземания по дългове и в ценни книжа трябва да се вземат под внимание при изчисляването на процента, посочен в другите параграфи от посочения член, в съответствие със заключенията на Съвета от 12 април 2005 г.

Във връзка със сегашното определение на Директивата за спестяванията за лихвени плащания някои държави-членки призоваха за по-радикално разширяване на обхвата на директивата върху всякакъв вид доходи от инвестиции, но към момента тази позиция не е широко застъпена. Както беше разяснено в доклада за прегледа, Директивата за спестяванията може би не представлява най-подходящата рамка за подобряване на сътрудничеството между данъчните власти по отношение на плащания на дивиденти и на капиталови печалби от спекулативни финансови инструменти, непредоставящи съществена закрила на капитала. Основаните изцяло на обмен на информация решения също биха били по-подходящи за гарантиране, че няма да възникнат условия нито за двойно данъчно облагане, нито за избягване на данъчно облагане във връзка с животозастрахователни договори и пенсионни схеми, като се имат предвид съществуващите различия в националните данъчни режими за вноските, които се правят за тези инструменти, и за облагите от тях. Докато обаче такива чисто основаващи се обмена на информация решения станат напълно приложими съгласно Директива 77/799/ЕИО на Съвета от 19 декември 1977 г. относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото данъчно облагане[1], изглежда целесъобразно да се разшири обхватът на Директивата за спестяванията най-малко върху печалбите от онези животозастрахователни договори, които могат да бъдат пряко сравнени с предприятия за колективно инвестиране, тъй като действителните им положителни резултати, от които възникват печалбите, са свързани изцяло с дохода от вземания по дългове или равностоен доход, попадащ в обхвата на Директивата за спестяванията, и защото те не осигуряват значително покритие на биометричния риск (по-малко от 5 % от инвестирания капитал, изразен като средна стойност за срока на договора).

Освен това член 6, параграф 1, втората алинея и член 6, параграф 8 се изменят така, че да създадат условия за надеждно прилагане на правилото за страната на произход . Това е наложително, за да могат агентите по плащанията да прилагат Директивата за спестявания спрямо доходи, възникващи от предприятия за колективно инвестиране, установени в други страни. Всеки възможен избор, направен от дадена държава-членка за нейните предприятия, заедно с изчислението на процентите, посочени в параграф 1, буква г) и параграф 6 съгласно правилата за прилагане в тази държава-членка, става задължителен за всички други държави-членки.

Новите параграфи 9 и 10 от член 6 предвиждат разпоредби за придобитите права („grandfathering”) в два случая: Първо, доходът по член 6, параграф 1, буква аа) ще бъде включен, при условие че ценните книжа са емитирани за пръв път на или след 1 декември 2008 г. Второ, печалбите от животозастрахователни договори по член 6, параграф 1, буква д) ще бъдат включени, при условие че договорът е подписан първоначално на или след същата дата. Тези разпоредби са необходими, за да се гарантира, че съответните ценни книжа и застрахователни договори се проследяват целесъобразно от техните емитенти и от застрахователните компании с цел правилно третиране от следващите агенти по плащанията.

Предлагани изменения в член 8 от ДС

В член 8 се въвеждат редица изменения, за да се повиши качеството на докладваната информация.

Първо, за да се преодолее съществуващите неясноти по отношение на третирането на общи сметки и други случаи на съвместно право на собственост, от агентите по плащанията би могло да се изиска изрично да предоставят информация не само за самоличността и местожителството на всички засегнати бенефициери, но и подробности за това дали отчетената сума за всеки бенефициер представлява цялата сума, действителен дял, дължим на бенефициера, или равен дял.

Второ изменение има за цел да намали административната тежест на държавата на местожителство на бенефициера чрез преодоляване на сегашните ограничения на член 8, параграф 2, съгласно който от агента по плащанията и отчитащата държава-членка не се изисква да правят разграничение между сумите, които се отнасят до компонента на лихвата в дадено плащане, и тези, които се отнасят до цялото постъпление от продажба, изкупуване или изплащане на ценна книга. Това ще улесни и оценката на ефективността на Директивата за спестяванията.

И накрая, информацията, която агентите по плащанията трябва да предоставят, е адаптирана съгласно предложените изменения на членове 2 и 6 от Директивата за спестяванията.

Предлагани изменения в член 11 от ДС

Процедурите за прилагане на данъка при източника през преходния период се изменят в съответствие с предлаганите изменения на членове 4, 6 и 8 от Директивата за спестяванията.

Предлагани изменения в член 13 от ДС

Понастоящем член 13 предвижда две процедури за освобождаване от данък, удържан при източника: удостоверение и доброволно деклариране. Процедурата, която позволява на бенефициера да представи удостоверение, не предвижда информация, която да се използва пряко от държавата, в която е местожителството му, и е по-малко практична за него, отколкото процедурата за доброволно деклариране. Допълнителната тежест върху данъчната администрация на държавата на агента по плащанията от прилагането на процедурата за доброволно деклариране се измества от намалената тежест върху държавата, в която е местожителството на бенефициера. Освен това прилагането на процедурата, свързана с представяне на удостоверение, би повдигнало въпроси относно съвместимостта ѝ със свободното движение на капитал, тъй като тя би създала трудности за гражданин на ЕС, който е местно лице за данъчни цели извън ЕС, да избегне данък, удържан при източника, за който той не може да получи данъчен кредит или който не може да му бъде възстановен. Затова се предлага член 13 да бъде изменен, с цел да бъде позволена само процедурата за доброволно деклариране.

Предлагано изменение в член 15 от ДС

Позоваването на приложението със списъка на свързаните правни субекти, действащи като публични органи, или такива, чиято роля е призната от международен договор, трябва да се промени поради въвеждането на нови приложения.

Предлагани изменения в член 18 от ДС

Компетентните органи на държавите-членки се приканват да предоставят на Комисията релевантна статистика относно прилагането на Директивата за спестяванията, за да се подобри качеството на информацията за доклада на Комисията, който тя представя на Съвета на всеки три години.

Предлагани изменения в членове 18а и 18б от ДС

Въвеждат се нови членове 18 а и 18б, които предвиждат процедури за адаптиране на включените в приложенията списъци с помощта на комитет. Този комитет за административно сътрудничество в данъчното облагане ще съдейства и за определяне на информацията, която трябва да се съдържа във всеки централен регистър на самоличността и местожителството на бенефициерите, който може да се води от агент по плащанията, упражняващ дейност в различни държави-членки (възможността за съществуване на такъв регистър бе потърсена от някои категории търговски оператори), списъци на документи, в които се посочват бенефициерите, и списък на съгласуваните доставчици на данни за информацията, необходима за правилното третиране от страна на агентите по плащанията на доходите от инструменти за колективно инвестиране или специфични ценни книжа. С помощта на комитета могат да се установят и общи форми и процедури за обмена на информация, както и общи формуляри за удостоверения и други документи, полезни за прилагането на Директивата. В член 18б се прави позоваване на Решението на Съвета от 28 юни 1999 г. за определяне на процедури за упражняването на правомощията за прилагане, предоставени на Комисията с помощта на комитета.

Предлагани изменения във връзка с приложенията към ДС

Приложението към настоящата директива става приложение ІV, а се въвеждат следните нови приложения, основно с цел да предоставят яснота на агентите по плащанията и да намалят административната тежест върху тях (приложение V представлява списък на статистическите данни, които ще трябва да се предоставят от държавите-членки на Комисията в съответствие със заключенията на Съвета, приети на 26 май 2008 г.):

а) Приложение І: „Списък на правните форми на правните субекти и правните договорености, за които се отнася член 2, параграф 3, поради съсредоточаване на тяхното ефективно управление на територията на конкретни страни или юрисдикции“;

б) Приложение II: „Списък на държавите-членки, които задават данъчен идентификационен номер, най-малкото при поискване, на всички физически лица, които са местни лица за данъчни цели на тяхна територия, независимо от тяхната националност“;

в) Приложение ІІІ: „Примерен списък на „агентите по плащанията при получаване“ съгласно разпоредбите на член 4, параграф 2“ и

г) Приложение V: „Списък на елементите за статистически цели“.

2.2. Член 2 от настоящото предложение

Този член определя графика и изискванията за транспонирането на директивата за изменение в националното законодателство. Измененията следва да се прилагат на територията на държавите-членки от първия ден на третата календарна година, следващата календарната година, в която директивата влиза в сила. Следва да бъдат приети и обнародвани национални правила за прилагането ѝ в разумен срок, за да се позволи на съответните агенти по плащанията и други търговски оператори да адаптират процедурите си към датата, на която започват да се прилагат измененията.

2008/0215 (CNS)

Предложение за

ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА

за изменение на Директива 2003/48/ЕО на Съвета относно данъчното облагане на доходи от спестявания под формата на лихвени плащания

СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 94 от него,

като взеха предвид предложението на Комисията[2],

като взе предвид становището на Европейския парламент[3],

като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет[4],

като има предвид, че:

(1) Директива 2003/48/ЕО на Съвета[5] се прилага в държавите-членки от 1 юли 2005 г. и през първите три години от прилагането ѝ показа ефективността си в определените от обхвата ѝ граници. От първия доклад[6] за прилагането на Директива 2003/48/ЕО обаче става ясно, че посочената директива не отговаря изцяло на амбициите, изразени в единодушните заключения на Съвета на министрите на икономиката и финансите от 26 и 27 ноември 2000 г[7]. По-конкретно, от приложното поле на директивата са изключени някои финансови инструменти, които са равностойни на лихвоносни ценни книжа, както и някои непреки форми на собственост върху лихвоносни ценни книжа.

(2) Директива 2003/48/ЕО се прилага само спрямо лихвените плащания, извършени в пряка полза на физически лица. Така физическите лица с местожителство в Общността могат да заобикалят Директива 2003/48/ЕО като използват правен субект или договореност като посредник, и по-специално такъв, който е установен в юрисдикция, в която данъчното облагане на изплатения на този правен субект или договореност доход не е гарантирано. С оглед и на мерките против изпирането на пари, определени в Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 26 октомври 2005 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм[8], е целесъобразно от агентите по плащанията да се изисква да прилагат „подход за прозрачност“ спрямо плащанията, извършвани към някои видове правни субекти или договорености, установени извън Общността, и да използват информацията, с която вече разполагат, за действителния бенефициер на правния субект или договореност, за да прилагат Директива 2003/48/ЕО, когато така определеният бенефициер е физическо лице, установено в държава-членка, различна от тази, в която е установен агентът по плащанията. За да се намали несигурността и административната тежест върху агентите по плащанията, следва в приложение към Директива 2003/48/ЕО да се изготви списък на правните субекти и договореностите в юрисдикции на трети страни, засегнати от тази мярка.

(3) За да се постигне по-добре целта на Директива 2003/48/ЕО, следва да се повиши качеството на информацията, използвана за установяване на самоличността и местожителството на бенефициерите, като в същото време се сведе до минимум административната тежест за агентите по плащанията. Агентите по плащанията следва да използват най-добрата информация, с която разполагат, включително документи, доказващи, че местожителството на дадено физическо лице за данъчни цели е в страна, различна от тази, в която е постоянният му адрес. По-специално, използването от страна на агентите по плащанията на данъчните идентификационни номера на бенефициерите следва да се улесни посредством приложение, предоставящо информация за тези номера. Агентите по плащанията, които работят в различни държави-членки, следва да имат възможността да водят централен регистър на самоличността и местожителството на бенефициерите, като следва да се въведат общи правила относно информацията, която да се съдържа в такъв регистър.

(4) За да се избегне заобикалянето на Директива 2003/48/ЕО като изкуствено насочват изплащането на дохода посредством икономически оператор, установен извън Общността, следва да се изясни какви са отговорностите на икономическите оператори от Общността, когато им е известно, че лихвено плащане към оператор, установен извън териториалния обхват на Директива 2003/48/ЕО, е извършено в полза на физическо лице, за което те знаят, че е с местожителство в друга държава-членка и което може да се счита за техен клиент. При тези обстоятелства следва да се счита, че посочените икономически оператори действат като агенти по плащанията. Това би спомогнало също за предотвратяване на евентуалната злоупотреба с международната мрежа от финансови институции (клонове, дъщерни дружества, асоциирани или холдингови дружества), с цел заобикаляне на разпоредбите на Директива 2003/48/ЕО.

(5) Опитът е показал, че е необходима по-голяма яснота относно задължението да се действа като агент по плащанията при получаване на лихвено плащане. По-специално следва да бъдат ясно определени посредническите структури, които имат такова задължение. Правните субекти и правните договорености, чиито доходи или частта от доходите им, която възниква за бенефициери с местожителство в други държави, включително лихви върху спестявания или равностоен по същността си доход, които не подлежат на данъчно облагане съгласно общите правила за пряко данъчно облагане, прилагани в държавата-членка, в която е съсредоточено ефективното им управление, следва да прилагат разпоредбите на Директива 2003/48/ЕО, когато получат каквото и да било лихвено плащане от който и да било предходен икономически оператор. В приложение следва да бъде включен списък на подобни правни субекти и правни договорености във всяка една държава-членка.

(6) От първия доклад за прилагането на Директива 2003/48/ЕО става ясно, че тя може да бъде заобикаляна чрез използването на финансови инструменти, които, предвид нивото на риска, гъвкавостта и договорената възвращаемост, са равностойни на вземания по дългове. По тази причина е необходимо да се гарантира, че Директива 2003/48/ЕО обхваща не само лихвите, но и другите равностойни по своята същност доходи.

(7) По същия начин на някои категории животозастрахователни договори, които осигуряват много ограничено покритие на биометричния риск, и чиято доходност е тясно обвързана с доходи от вземания по дългове или равностойни доходи, обхванати от Директива 2003/48/ЕО, по принцип се гледа като на алтернативни инвестиционни продукти на дребно на предприятията за колективно инвестиране. Затова обхватът на Директива 2003/48/ЕО следва да бъде разширен така, че да обхваща печалбите, изплатени по такива договори.

(8) Относно напълно установените в Общността инвестиционни фондове понастоящем Директива 2003/48/ЕО обхваща само дохода, получен чрез предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа, получили разрешение съгласно Директива 85/611/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК)[9]. Равностойният доход от предприятия за колективно инвестиране, различни от ПКИПЦК, попада в обхвата на Директива 2003/48/ЕО само когато предприятия за колективно инвестиране, различни от ПКИПЦК, са правни субекти без юридическа правосубектност и поради това действат като агенти по плащанията при получаване на лихвени плащания. За да се гарантира прилагането на едни и същи правила за всички ПКИПЦК и предприятия за колективно инвестиране, различни от ПКИПЦК, независимо от правната им форма, позоваването в Директива 2003/48/ЕО на Директива 85/611/ЕИО следва да се замени с позоваване на регистрацията на предприятието или инвестиционния фонд или схема съгласно правилата на всяка една държава-членка.

(9) Относно фондовете, установени извън Общността, необходимо е да се изясни, че директивата обхваща дохода от лихвите и равностойни доходи от всички инвестиционни фондове, независимо от правната им форма и от начина им на предлагане на инвеститорите.

(10) Следва да се изясни определението за лихвено плащане, за да се гарантира, че не само преките инвестиции във вземания по дългове, но и непреките инвестиции се вземат предвид при изчисляването на процента на инвестираните в такъв инструмент активи. Освен това, за да се улесни прилагането на Директива 2003/48/ЕО от агентите по плащанията, спрямо доход, възникващ от предприятия за колективно инвестиране, установени в други страни, следва да се изясни, че третирането на някои доходи от такива предприятия се регулира от правилата, определени от държавата-членка, в която те са установени.

(11) Предоставяната от агентите по плащанията информация следва да се подобри, за да се повиши стойността на информацията за държавата, в която е местожителството на бенефициера, по-специално що се отнася до дохода от общи сметки и други случаи на съвместно право на собственост.

(12) Следва да се преустанови процедурата за представяне на удостоверение, която позволява на бенефициера, чието местожителство за данъчни цели е в една държава-членка, да избегне налагането на данък при източника върху лихвата, получена в друга държава-членка, включена в списъка от член 10, параграф 1 от Директива 2003/48/ЕО, защото при нея се получава по-малко информация, отколкото при алтернативната процедура на доброволно деклариране пред държавата, в която е местожителството на бенефициера, а и защото тя е по-тромава за бенефициерите.

(13) Държавите-членки следва да предоставят релевантна статистика за прилагането на Директива 2003/48/ЕО, за да се подобри качеството на информацията, с която разполага Комисията, за да подготвя доклада си за прилагането на посочената директива, който се представя на Съвета на всеки три години.

(14) Тъй като мерките, необходими за изпълнението на Директива 2003/48/ЕО, са мерки от общ характер по смисъла на член 2 от Решение № 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията[10], те следва да бъдат приети съгласно процедурата по регулиране, предвидена в член 5 от посоченото решение.

(15) Тъй като целите на настоящата директива не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно могат да бъдат по-добре постигнати на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, посочен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, установен в посочения член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели,

ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:

Член 1

Директива 2003/48/ЕО се изменя, както следва:

(1) Член 1, параграф 2 се заменя със следното:

„2. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че задачите, необходими за изпълнение на настоящата директива, се извършват от агентите по плащанията, установени на тяхна територия, независимо от мястото на установяване на длъжника по вземането по дълга, или на емитента на ценната книга, по които се плаща лихвата.“

(2) Член 2 се изменя, както следва:

a) Параграф 1 се изменя, както следва:

i) Встъпителното изречение се заменя със следното:

„За целите на настоящата директива и независимо от разпоредбите на член 4, параграф 2, „бенефициер“ означава всяко физическо лице, което получава лихвено плащане, или всяко физическо лице, на което е гарантирано лихвено плащане, освен ако не представи доказателства, че то не е било извършено или гарантирано в негова полза, с други думи:“

ii) Буква б) се заменя със следното:

„б) то действа от името на правен субект или правна договореност и разкрива името, правната форма и адреса на ефективно управление на правния субект или, в случай на правна договореност, името и постоянния адрес на лицето, което притежава основното право на собственост и основно управлява нейното имущество и доходи, на икономическия оператор, който извършва или гарантира лихвеното плащане, или“

б) Добавя се следният параграф 3:

„3.Когато икономически оператор, попадащ в обхвата на член 2 от Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и Съвета[11], извършва лихвено плащане или гарантира такова плащане на правен субект или правна договореност, отговарящи на посочените в приложение І, определението в параграф 1 от настоящия член включва бенефициера, така както е определен в член 3, параграф 6 от Директива 2005/60/ЕО, на този правен субект или тази правна договореност.“

(3) Членове 3 и 4 се заменят със следното:

„ Член 3

Самоличност и местожителство на бенефициерите

1. Всяка държава-членка приема и гарантира на своя територия прилагането на необходимите процедури, които да позволят на агента по плащанията да идентифицира бенефициерите и тяхното местожителство за целите на членове 8—12.

Тези процедури съответстват на минималните стандарти, установени в параграфи 2 и 3.

2. Агентът по плащанията установява самоличността на бенефициера въз основа на минимални стандарти, които се различават в зависимост от това кога са започнали отношенията между агента по плащанията и получателя на лихвата, както следва:

a) за договорни отношения, възникнали преди 1 януари 2004 г., агентът по плащанията установява самоличността на бенефициера, т.е. неговото име и адрес, като използва информацията, с която разполага, по-специално съгласно действащите разпоредби държавата, в която се е установил, и съгласно Директива 2005/60/ЕО;

б) за възникнали договорни отношения или транзакции, извършени в отсъствието на договорни отношения, на или след 1 януари 2004 г., агентът по плащанията установява самоличността на бенефициера, т.е. неговото име, адрес, дата и място на раждане и, ако бенефициерът докаже, със своя адрес или по друг начин, че местожителството му за данъчни цели е в държава-членка, включена в списъка от приложение ІІ, данъчния или еквивалентен на него номер, определен от посочената държава-членка.

Данните, посочени в буква б) от първата алинея се установяват въз основа на паспорта или документа за самоличност или друг официален документ, посочен в приложение ІІ и представен от бенефициера. Всички данни, които не се съдържат в този паспорт или този документ за самоличност или официален документ, следва да бъдат удостоверени въз основа на друго документално доказателство за самоличност, представено от бенефициера и издадено от публичен орган в страната, където е неговият адрес, или където по друг начин се докаже, че е местожителството му за данъчни цели.

3. Когато бенефициерът доброволно представи удостоверение за местожителство за данъчни цели, издадено от компетентния орган на страна през последните три години преди датата на плащането, ще се счита, че неговото местожителство е в тази страна. В противен случай ще се счита, че местожителството му е в страната, в която е постоянният му адрес. Агентът по плащанията трябва да установи постоянния адрес на бенефициера въз основа на следните минимални стандарти:

a) за договорни отношения, възникнали преди 1 януари 2004 г., агентът по плащанията установява постоянния адрес на бенефициера като използва най-добрата информация, с която разполага към датата на плащането, по-специално съгласно действащите разпоредби в държавата, в която се е установил, и съгласно Директива 2005/60/ЕО;

б) за възникнали договорни отношения или транзакции, извършени в отсъствието на договорни отношения, на и след 1 януари 2004 г., агентът по плащанията установява настоящия постоянен адрес на бенефициера въз основа на адреса, открит чрез процедурите по установяване на самоличността, изложени в параграф 2, буква б), който се актуализира въз основа на последната документация, с която разполага агентът по плащанията. Тази информация се актуализира най-късно при изтичане на срока на валидност на представения от бенефициера паспорт или документ за самоличност или друго официално доказателство за самоличност.

При влизане в договорни отношения или извършване на транзакции без договорни отношения, на или след 1 януари 2004 г., местожителството на лица, представящи паспорт или документ за самоличност или друго документално доказателство за самоличност, издадени от държава-членка, които се обявяват за жители на трета страна, се установява чрез удостоверение за местожителство за данъчни цели, издадено през последните три години преди датата на плащането от компетентния орган на третата страна, в която лицето твърди, че живее. Ако такова удостоверение не бъде представено, приема се, че държавата-членка, която е издала паспорта или друг официален документ за самоличност, е страната по местожителство. За лица, за които агентът по плащанията разполага с официална документация, която доказва, че местожителството им за данъчни цели е в страна, различна от тази, в която е постоянният им адрес, поради привилегии, свързани с дипломатически статут или други международно договорени правила, местожителството се установява посредством официалната документация, с която разполага агентът по плащанията.

Член 4

Агенти по плащанията

1. Икономически оператор, който извършва лихвено плащане според определението в член 6, параграф 1 или гарантира такова плащане в пряка полза на бенефициера, се счита за агент по плащанията за целите на настоящата директива. Плащане, извършено или гарантирано в пряка полза на правен субект или правна договореност, включени в списъка в приложение І, се смята за извършено или гарантирано в полза на бенефициера, както е определено в член 3, параграф 6 от Директива 2005/60/ЕО, на правния субект или правната договореност.

За целите на настоящия параграф няма значение дали съответният икономически оператор е длъжник или емитент на вземането по дълга или ценната книга, от които възниква доходът, или е икономическият оператор, който е натоварен от длъжника или издателя или от бенефициера с изплащането на дохода или с гарантирането му.

Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че няма препокриване на отговорностите на агента по плащанията по отношение на едно и също лихвено плащане.

Икономически оператор, установен в държава-членка, се счита за агент по плащанията за целите на настоящата директива, когато са изпълнени следните условия:

a) той извършва лихвено плащане, определено в член 6, параграф 1, или гарантира плащането му на друг икономически оператор, установен извън посочената в член 7 територия и извън териториалния обхват на приложението на договорите и споразуменията, посочени в член 17, параграф 2, и

б) първият икономически оператор има доказателство, че вторият икономически оператор ще изплати дохода или ще гарантира такова плащане в пряка полза на бенефициер, който е физическо лице, за което първият икономически оператор знае, че има местожителство в друга държава-членка, като има предвид член 3.

Когато са изпълнени посочените в букви а) и б) условия, плащането, извършено или гарантирано от първия икономически оператор в пряка полза на втория икономически оператор, ще се смята за извършено или гарантирано от първия в полза на бенефициера, посочен в буква б).

2. Правните субекти и правните договорености, чиито доходи или частта от доходите им, възникващи за бенефициери с местожителство в други държави, включително лихви върху спестявания, не подлежат на данъчно облагане съгласно общите правила за пряко данъчно облагане, приложими в държавата-членка, в която е съсредоточено ефективното им управление, се считат за агент по плащанията при получаването на лихвено плащане или гарантирането на такова плащане.

За целите на първата алинея се счита, че ефективното управление на една правна договореност е съсредоточено в страната, в която е постоянният адрес на лицето, което притежава основното право на собственост и основно управлява нейното имущество и доходи.

Полученото или гарантирано от правния субект или правната договореност плащане се счита за извършено пряко към или гарантирано в пряка полза на всяко физическо лице, което има законно право върху активите или дохода на правния субект или правната договореност, или, при отсъствието на такова физическо лице, като извършено пряко към или гарантирано в полза на всяко физическо лице, за което лицата, отговарящи за администрирането на правния субект или правната договореност, знаят, че има пряк или косвен принос за активите на съответния правен субект или правна договореност.

Тогава посочените физически лица лица се третират като бенефициери на плащането в съответствие с членове 2 и 3.

Настоящият параграф не се прилага, ако правният субект или правната договореност попада в един от следните случаи:

a) те са предприятия за колективно инвестиране или друг колективен инвестиционен фонд или схема, чийто доход попада в обхвата на член 6, параграф 1, букви в) и г);

б) те обслужват управлението на активите на пенсионен фонд или застрахователно дружество;

в) съгласно приложимите в държавата-членка, в която са установени, са признати като изключително служещи на благотворителни цели;

г) съставляват съвместно право на собственост, за което икономическият оператор, който извършва или гарантира плащането, е установил самоличността и местожителството на всички бенефициери съгласно член 3 и поради това самият той действа като агент по плащанията съгласно параграф 1 от настоящия член.

Категориите правни субекти и правни договорености, които, в зависимост от държавата-членка, в която е съсредоточено ефективното им управление, се считат при всички случаи, с изключение на посочените в букви а)—г), за агент по плащанията при извършване на лихвено плащане или при гарантиране на такова плащане, са посочени в приложение ІІІ.

Всеки икономически оператор, който извършва или гарантира лихвено плащане към правен субект или правна договореност, включени в списъка от приложение ІІІ, съобщава на компетентния орган на държавата-членка, в която е установен, името и мястото на ефективно управление на правния субект или, в случая на правна договореност, на физическото лице, което притежава основното правото на собственост и основно управлява имуществото и дохода на правната договореност, както и общата сума на лихвата, изплатена към или гарантирана в полза на посочения правен субект или правна договореност. Когато мястото на ефективно управление на правния субект или на правната договореност се намира в друга държава-членка, компетентният орган предава посочената информация на компетентния орган на тази друга държава-членка.

3. Онези правни субекти и правни договорености, посочени в параграф 2, спрямо чиито активи или доходи няма непосредствено оправомощен бенефициер в момента на получаване на лихвеното плащане, могат да изберат да бъдат третирани за целите на настоящата директива като предприятие за колективно инвестиране или друг колективен инвестиционен фонд или схема, посочени в на параграф 2, буква а).

Когато правният субект или правната договореност упражнят това си право, държавата-членка, в която е съсредоточено ефективното им управление, издава удостоверение за това. Правният субект или правната договореност представят това удостоверение на икономическия оператор, който извършва или гарантира лихвеното плащане.

Държавите-членки определят подробни правила относно тази възможност за правните субекти и правните договорености, чието ефективно управление е съсредоточено на тяхна територия, като гарантират, че правният субект или правната договореност, които са упражнили това си право, действат като агент по плащанията съгласно параграф 1, в размер до общата сума на получените лихвени плащания, всеки път, когато бенефициерът получи непосредствено право върху техните активи или доходи.“

(4) Член 6 се заменя със следното:

„ Член 6

Определение на лихвени плащания

1. За целите на настоящата директива „лихвено плащане“ означава:

a) лихви, платени или кредитирани по сметка, свързани с вземане по дълг от всякакъв род, независимо от това дали е обезпечен с ипотека и независимо от това дали носи право на участие в печалбите на длъжника, и по-специално доходи от държавни ценни книжа и доходи от облигации или дългови разписки, включително премии, свързани с такива ценни книжа, облигации или дългови разписки; неустойките за закъснели плащания не се считат за лихвени плащания;

аа) всеки доход изплатен или кредитиран по сметка, свързан с ценни книжа от всякакъв вид, от които инвеститорът получава

i) възвращаемост на капитала, чиито условия са определени на датата на емисия, и

ii) на падежа им, най-малко 95 % от инвестирания капитал;

б) лихви, натрупани или капитализирани при продажбата, възстановяването или откупуването на вземания по дълг, посочени в буква а) и всеки доход, натрупан или капитализиран при продажбата, изплащането или изкупуването на ценните книжа, посочени в буква аа);

в) доход, произтичащ от плащанията, посочени в букви а), аа) или б), пряко или чрез правен субект или правна договореност, посочени в член 4, параграф 2, разпределени от някой от следните:

i) предприятия за колективно инвестиране или други колективни инвестиционни фондове или схеми, регистрирани съгласно правилата на която и да е държава-членка;

ii) правни субекти или договорености, упражнили правото си съгласно член 4, параграф 3;

iii) всеки колективен инвестиционен фонд или схема, установен извън посочената в член 7 територия, независимо от правната форма на този фонд или схема и от възможните ограничения за определена група инвеститори за покупката, продажбата или откупуването на акциите или дяловите му единици;

г) доход, реализиран при продажбата, изплащането или изкупуването на акции или дялови единици в следните компании, правни субекти, правни договорености, инвестиционни фондове или схеми, ако те инвестират пряко или непряко, чрез други предприятия за колективно инвестиране или правни субекти, посочени по-долу, повече от 40 % от своите активи във вземания по дългове, посочени в буква а) или в ценните книжа, посочени в буква аа):

i) предприятия за колективно инвестиране или други колективни инвестиционни фондове или схеми, регистрирани съгласно правилата на която и да е държава-членка;

ii) правни субекти или договорености, упражнили правото си съгласно член 4, параграф 3;

iii) всеки колективен инвестиционен фонд или схема, установен извън посочената в член 7 територия, независимо от правната форма на този фонд или схема и от възможните ограничения за определена група инвеститори за покупката, продажбата или откупуването на акциите или дяловите му единици;

д) печалби от животозастрахователен договор, в който се предвижда покритие на биометричния риск, което, изразено като средна стойност за срока на договора, е по-малко от 5 % от застрахования капитал, а действителната му доходност е изцяло обвързана с лихвата или дохода от видовете, посочени в букви а), аа), б), в) и г); за тази цел всяка разлика между сумите, изплатени по животозастрахователен договор, и сбора от всички плащания, извършени към животозастрахователното дружество по същия животозастрахователен договор, се счита за печалба от животозастрахователен договор.

Все пак държавите-членки имат възможност да включат дохода, упоменат в буква г) от определението за лихва само до степента, в която такъв доход съответства на печалбите, произтичащи пряко или непряко от лихвени плащания по смисъла на букви а), аа) и б). Когато държава-членка упражни правото си на посочената възможност, тя уведомява Комисията. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз факта, че правото на тази възможност е било упражнено и че, считано от датата на съответната публикация, упражняването на възможността става задължително за другите държави-членки.

2. Що се отнася до параграф 1, букви в) и г), когато агент по плащанията няма информация, отнасяща се до тази част от дохода, която произтича от лихвени плащания по смисъла на букви а), аа) или б), общата сума на дохода се счита за лихвено плащане.

3. Що се отнася до параграф 1, буква г), когато агент по плащанията не разполага с информация относно процента на активите, инвестирани във вземания по дългове или в съответните ценни книжа, или в акции или дялови единици, определени в посочената буква, се счита, че този процент е над 40 %. Когато той не може да определи сумата на дохода, реализиран от бенефициера, се счита, че доходът съответства на постъпленията от продажбата, изплащането или изкупуването на акции или дялови единици.

4. Когато лихвено плащане съгласно определението в параграф 1 бъде извършено към правен субект или правна договореност, посочени в член 4, параграф 2, или кредитирано по притежавана от такъв правен субект или правна договореност сметка, то се счита за лихвено плащане от такъв правен субект или правна договореност, доколкото те не са упражнили възможността си, предвидена от член 4, параграф 3.

5. Що се отнася до параграф 1, букви б) и г), държавите-членки могат да изискват от агентите по плащанията на тяхна територия да изчислят на годишна база лихвите за период от време, който не може да надвишава една година, и да разглеждат такава лихва, изчислена на годишна база, като лихвено плащане, дори ако през този период от време няма продажба, изплащане или изкупуване.

6. Чрез дерогация от параграф 1, буква в) държавите-членки могат да изключат от определението за лихвено плащане всеки доход, посочен в тази разпоредба, от предприятия, правни субекти, или правни договорености, установени на тяхна територия, когато преките или непреките инвестиции на такива правни субекти или договорености във вземания по дългове, посочени в параграф 1, буква а), или в ценни книжа, посочени в параграф 1, буква аа), не надвишават 15 % от техните активи.

Чрез дерогация от параграф 4 държавите-членки могат също така да изключат от определението за лихвено плащане в параграф 1 лихвите, платени или кредитирани по сметка на правен субект или правна договореност, посочени в член 4, параграф 2, които не са упражнили възможността съгласно член 4, параграф 3 и които са установени на тяхна територия, когато преките или непреките инвестиции на такъв правен субект или договореност във вземания по дългове, посочени в параграф 1, буква а), или в ценни книжа, посочени в параграф 1, буква аа), не надвишават 15 % от неговите активи.

Когато държава-членка упражни едната или двете възможности, посочени в първата и втората алинея, тя уведомява Комисията за това.

Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз факта, че правото на тази възможност е било упражнено и че, считано от датата на съответната публикация, упражняването на възможността става задължително за другите държави-членки.

7. Процентът, посочен в параграф 1, буква г) и параграф 3, от 1 януари 2011 г. е 25 %.

8. Процентите, посочени в параграф 1, буква г) и параграф 6, се определят чрез позоваване на инвестиционната политика, формулирана в правилника на фонда или в учредителните документи на въпросните предприятия, правни субекти или правни договорености или на съответните инвестиционни фондове или схеми.

Когато посочените правилници или учредителни документи не определят инвестиционна политика, тези проценти се определят чрез позоваване на действителния състав на активите на предприятията или правните субекти или правни договорености, или на съответните инвестиционни фондове или схеми, като резултат от средната стойност на активите в началото и края на последния им отчетен период преди датата на извършване или гарантиране на лихвеното плащане от агента по плащанията към бенефициера. За новоучредени предприятия или правни субекти или договорености или инвестиционни фондове или схеми, този действителен състав е резултат от средната стойност на активите в началото на текущия отчетен период и в края на последния месец, предшестващ датата на извършване или гарантиране на лихвеното плащане от агента по плащанията към бенефициера.

Съставът на активите, измерени съгласно правилата, приложими в държавата-членка, където е регистрирано предприятието за колективно инвестиране или другия колективен инвестиционен фонд или схема, е задължителен за другите държави-членки.

9. Посоченият в параграф 1, буква аа) доход се счита за лихвено плащане само доколкото ценните книжа, от които той възниква, са първоначално емитирани на или след 1 декември 2008 г.

10. Печалбите от животозастрахователни договори се считат за лихвени плащания съгласно параграф 1, буква д) само доколкото пораждащите ги животозастрахователни договори са първоначално подписани на или след 1 декември 2008 г.“

(5) Член 8 се заменя със следното:

„ Член 8

Информация, докладвана от агента по плащанията

1. Когато бенефициерът е с местожителство в държава-членка, различна от тази на агента по плащанията, минималната информация, която трябва да бъде докладвана от агента по плащанията на компетентния орган на държавата-членка в която е установен, включва:

a) самоличността и местожителството на бенефициера, установен в съответствие с член 3, или, в случаите на съвместно право на собственост, самоличността и местожителството на бенефициерите, попадащи в обхвата на член 1, параграф 1;

б) име и адрес на агента по плащанията;

в) номера на сметката на бенефициера, или, когато няма такава, идентификация на вземането по дълга, от което възниква лихвеното плащане, или на животозастрахователния договор, ценната книга или акцията или дяловата единица, даващи основание за такова плащане;

г) информация за лихвено плащане съгласно параграф 2.

2. Минималната информация, свързана с лихвеното плащане, която трябва да бъде докладвана от агента по плащанията, прави разграничение между следните категории лихви и посочва:

a) за лихвено плащане по смисъла на член 6, параграф 1, буква а): сумата на платените или кредитираните лихви;

аа) при лихвено плащане по смисъла на член 6, параграф 1, буква аа): сумата на всички платени или кредитирани лихви;

б) при лихвено плащане по смисъла на член 6, параграф 1, букви б) или г): или сумата на лихвата или дохода, посочени в тези букви, или пълния размер на постъпленията от продажбата, изкупуването или изплащането; агентът по плащанията информира компетентния орган на държавата-членка, в която е установен, когато докладва за пълния размер на постъпленията от продажбата, изкупуването или изплащането;

в) при лихвено плащане по смисъла на член 6, параграф 1, буква в): или размера на посочения в тази буква доход, или пълния размер на разпределението; агентът по плащанията трябва специално да информира компетентния орган на държавата-членка, в която е установен, когато докладва за пълния размер на разпределението;

г) при лихвено плащане по смисъла на член 6, параграф 4: размера на дохода за всеки от бенефициерите, попадащи в обхвата на член 1, параграф 1;

д) когато държава-членка упражнява възможността съгласно член 6, параграф 5: размера на изчислената на годишна основа лихва или друг релевантен доход;

е) при лихвено плащане по смисъла на член 6, параграф 1, буква д): печалбата, изчислена съгласно посочената разпоредба.

3. В случаите на съвместно право на собственост агентът по плащанията информира компетентния орган на държавата-членка, в която е установен, дали докладваната за всеки бенефициер сума е пълната сума, изплатена общо на всички бенефициери, действителният дял, който се полага на съответния бенефициер, или равен дял.

4. Независимо от параграф 2, държавите-членки могат да позволят на агентите по плащанията да докладват само следното:

a) при лихвено плащане по смисъла на член 6, параграф 1, букви а), аа) и в), целия размер на лихвата или дохода;

б) при лихвени плащания по смисъла на член 6, параграф 1, букви б) и г) целия размер на постъпленията от продажба, изкупуване или изплащане във връзка с такива плащания;

в) при лихвени плащания по смисъла на член 6, параграф 1, буква д) цялата сума, изплатена по животозастрахователни договори, от които възникват такива плащания.

Агентът по плащанията посочва дали докладваната сума е сума на лихва или доход или цялата сума на постъпленията от продажба, изкупуване или изплащане, или цялата сума, изплатена по животозастрахователни договори.“

(6) Член 11 се изменя, както следва:

a) Параграф 2 се заменя със следното:

„2. Агентът по плащанията начислява данък при източника, както следва:

a) при лихвено плащане по смисъла на член 6, параграф 1, буква а): върху размера на платената или кредитирана лихва;

аа) при лихвено плащане по смисъла на член 6, параграф 1, буква аа): сумата на всички платени или кредитирани лихви;

б) при лихвено плащане по смисъла на член 6, параграф 1, букви б) или г) върху сумата на лихвите или дохода, посочени в тези букви, или данък с равностойно действие, който да бъде платен от получателя върху пълната сума от постъпленията от продажба, възстановяване или изкупуване;

в) при лихвено плащане по смисъла на член 6, параграф 1, буква в): върху размера на посочения в тази буква доход;

г) при лихвено плащане по смисъла на член 6, параграф 4: върху размера на дохода за всеки от бенефициерите, попадащи в обхвата на член 1, параграф 1;

д) когато държава-членка упражнява възможността съгласно член 6, параграф 5: върху размера на изчислената на годишна основа лихва или друг релевантен доход;

е) при лихвено плащане по смисъла на член 6, параграф 1, буква д): печалбата, изчислена съгласно посочената разпоредба.

При превеждането на прихода от данъка при източника към компетентните органи на държавата-членка по установяване, агентът по плащанията ги информира за броя на бенефициерите, на които е наложен данък при източника, класифициран според съответните им държави-членки по местожителство.“

б) Параграф 5 се заменя със следното:

„5. По време на преходния период държавите-членки, начисляващи данък, удържан при източника, могат да постановят, че икономическият оператор, който извършва лихвено плащане или гарантира такова плащане за правен субект или правна договореност, посочени в член 4, параграф 2, ефективното управление на които е съсредоточено в друга държава-членка, и който е от вид от списъка в приложение ІІІ за тази държава-членка, се счита за агент по плащанията на мястото на правния субект или договореност и начислява данъка, удържан при източника, върху този доход, освен ако правният субект или правната договореност са се съгласили официално тяхното име, адрес и общата сума на изплатения или гарантиран за тях доход да бъдат съобщени съгласно на член 4, параграф 2, седмата алинея. При правни договорености името и адресът, които трябва да бъдат съобщени, са тези на лицето, което притежава основното право на собственост и основно управлява тяхното имущество и доход.“

(7) Член 13 се заменя със следното:

„Член 13

Изключения от процедурата за облагане с данък, удържан при източника

Държавите-членки, които удържат данък при източника съгласно член 11, осигуряват възможност за бенефициера да поиска да не му бъде удържан данък при източника, когато изрично упълномощи агента по плащанията да докладва информацията в съответствие с глава ІІ, като това упълномощаване обхваща всички лихвени плащания, извършени от този агент по плащанията към бенефициера.

В такъв случай се прилага член 9. ”

(8) Член 14 се изменя, както следва:

a) в параграф 2, първото изречение се заменя със следното:

„Ако лихвата, получена от бенефициера, е била обложена с данък, удържан при източника в държавата-членка на агента по плащанията, държавата-членка по местожителство за данъчни цели на бенефициера му предоставя данъчен кредит, равен на сумата на удържания данък в съответствие с националното законодателство.“

б) параграф 3 се заменя със следното:

“3. Ако освен данъка, удържан при източника, посочен в член 11, са били предмет на някакъв друг вид данък, удържан при източника са били лихвени плащания, получени от бенефициера, и държавата-членка по местожителство за данъчни цели предостави данъчен кредит за такъв данък, удържан при източника, съгласно своето национално законодателство или конвенциите за избягване на двойното данъчно облагане, този друг данък, удържан при източника, се кредитира, преди да се приложи процедурата по параграф 2.“

(9) В член 15, параграф 1, втората алинея „приложението” се заменя с „приложение ІV”.

(10) Първото изречение на член 18 се заменя със следното:

„Комисията докладва на Съвета на всеки три години от действието на настоящата директива въз основа на статистическите данни, изброени в приложение V, които се предоставят на Комисията от всяка държава-членка.“

(11) Създават се следните членове 18а и 18б:

„Член 18а

Мерки за изпълнение

Комисията може, в съответствие с описаната в член 18б, параграф 2 процедура, да приеме мерки за следните цели:

1) актуализиране и допълване на приложенията;

2) определяне на вида информация, която да се съдържа във всеки централен регистър за самоличността и местожителството на бенефициерите, който може да се води от агент по плащанията с дейност в различни държави-членки;

3) определяне на документите, които могат да се използват за целите на член 3 от агента по плащанията, за да установи самоличността и местожителството на бенефициерите;

4) определяне на доставчиците на данни, които могат да се използват от агентите по плащанията за получаване на информацията, необходима за правилното третиране за целите на член 6 на дохода, възникващ от предприятия за колективно инвестиране или други колективни инвестиционни фондове или схеми или конкретни ценни книжа;

5) определяне на общи формати и работни процедури за обмен на информацията, посочена в член 9;

6) създаване на общи формуляри за удостоверенията и другите документи, които са необходими или улесняват правилното прилагане на настоящата директива, по-специално удостоверението, посочено във член 4, параграф 3, втората алинея, и документите, издавани в държавите-членки, които налагат данък при източника, които се използват за целите на член 14 от държавите-членки по местожителството на бенефициера за данъчни цели.

Член 18б

Комитет

1. Комисията се подпомага от Комитет по административно сътрудничество в областта на данъчното облагане (по-долу наричан „Комитетът“).

2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф , се прилагат членове 5 и 7 от Решение 99/468/ЕО.

Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 99/468/ЕО се определя на три месеца.

3. Освен предвидените в параграф 1 задачи, комитетът разглежда въпросите, поставени от неговия председател по инициатива на последния или по искане на представител на дадена държава-членка, отнасящи се до прилагането на настоящата директива.“

(12) Приложението се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.

Член 2

1. Държавите-членки приемат и публикуват не по-късно от […] г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби и прилагат таблица на съответствието между разпоредбите и настоящата директива.

Те прилагат тези разпоредби от [първия ден на третата календарна година, следваща календарната година, в която настоящата директива влиза в сила].

Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.

2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.

Член 3

Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз .

Член 4

Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

Съставено в Брюксел,

За Съвета

ПРИЛОЖЕНИЕ

Приложението към Директива 2003/48/ЕО се изменя, както следва:

(1) Приложението става Приложение ІV.

(2) Добавят се приложения I, ІІ и IIІ, както следва:

„ ПРИЛОЖЕНИЕ I

Списък на правните форми на правните субекти и правните договорености, за които се отнася член 2, параграф 3, поради съсредоточаване на тяхното ефективно управление на територията на конкретни страни или юрисдикции

1. Правни субекти и правни договорености , чието място на ефективно управление се намира в страна или юрисдикция извън териториалния обхват на директивата, както е определен в член 7, и които са различни от тези, посочени в член 17, параграф 2:

Антигуа и Барбуда | International business company |

Бахамски острови | Тръст Foundation International business company |

Бахрейн | Финансов тръст |

Барбадос | Тръст |

Белиз | Тръст International business company |

Бермуда | Тръст |

Бруней | Тръст International business company International trust International Limited Partnership |

Кук, острови | Тръст International trust International company International partnership |

Коста Рика | Тръст |

Джибути | Освободено дружество (Чуждестранен) тръст |

Доминика | Тръст International business company |

Фиджи | Тръст |

Френска Полинезия | Société (Дружество) Société de personnes (Сдружение) Société en participation (Съвместно предприятие) (Чуждестранен) тръст |

Гуам | Company Едноличен търговец Partnership (Чуждестранен) тръст |

Гватемала | Тръст Fundación (Фондация) |

Хонконг | Тръст |

Кирибати | Тръст |

Лабуан (Малайзия) | Offshore company Malaysian offshore bank, Offshore limited partnership Offshore trust |

Ливан | Дружества, ползващи се от режима за офшорни компании |

Макао | Тръст Fundação (Фондация) |

Малдивски острови | Всички дружества, сдружения и чуждестранни тръстове |

Северни Мариански острови | Foreign sales corporation Offshore banking corporation (Чуждестранен) тръст |

Маршалови острови | Тръст |

Мавриций | Тръст Global business company cat. 1 and 2 |

Микронезия | Company Partnership (Чуждестранен) тръст |

Науру | Trusts/nominee company Company Partnership Едноличен търговец Чуждестранно завещание Чуждестранно имущество Друга форма на стопанско предприятие, договорено с правителството |

Нова Каледония | Société (Дружество) Société civile (Гражданско дружество) Société de personnes (Сдружение) Съвместно предприятие Наследство от починало лице (Чуждестранен) тръст |

Ниуе | Тръст International business company |

Панама | Fideicomiso (Тръст) Fundación de interés privado (Фондация) |

Палау | Company Partnership Едноличен търговец Представителство Credit union (финансова кооперация) Cooperative (Чуждестранен) тръст |

Филипини | Тръст |

Порторико | Estate Тръст International banking entity |

Сейнт Китс и Невис | Тръст Foundation Освободено дружество |

Сейнт Лусия | Тръст |

Сейнт Винсънт и Гренадини | Тръст |

Самоа | Тръст International trust International company Offshore bank Offshore insurance company International partnership Limited partnership |

Сейшелски острови | Тръст International business company |

Сингапур | Тръст |

Соломонови острови | Company Partnership Тръст |

Южна Африка | Тръст |

Тонга | Тръст |

Тувалу | Тръст Provident fund |

Обединени арабски емирства | Тръст |

Американски Вирджински острови | Тръст Освободено дружество |

Уругвай | Тръст |

Вануату | Тръст Освободено дружество International company |

2. Правни субекти и правни договорености , чието ефективно управление е съсредоточено в страна или юрисдикция, посочен в член 17, параграф 2, за която се прилага член 2, параграф 3 до приемането от съответната страна или юрисдикция на разпоредби, равностойни на тези в член 4, параграф 2:

Андора | Тръст |

Ангила | Тръст |

Аруба | Stichting (Фондация) Дружества, ползващи се от режима за офшорни дружества |

Британски Вирджински острови | Тръст International business company |

Кайманови острови | Тръст Освободено дружество |

Гърнзи (Guernsey) | Тръст Дружество, облагано с нулеви данъци |

Остров Ман | Тръст |

Джърси (Jersey) | Тръст |

Лихтенщайн | Anstalt (Тръст) Stiftung (Фондация) |

Монако | Тръст Fondation (Фондация) |

Монтсерат | Тръст |

Нидерландски Антили | Тръст Stichting (Фондация) |

Сан Марино | Тръст Fondazione (Фондация) |

Швейцария | Тръст Фондация |

Търкс и Кайкос | Освободено дружество Limited partnership Тръст |

ПРИЛОЖЕНИЕ II

Списък на държавите-членки, които задават данъчен идентификационен номер, най-малкото при поискване, на всички физически лица, които са местни лица за данъчни цели на тяхна територия, независимо от тяхната националност

ДЪРЖАВА-ЧЛЕНКА | СТРУКТУРА | ФОРМАТ | НАЛИЧИЕ на ДИН (данъчен идентификационен номер) в официални документи |

BE - Белгия | ГГММДД XXX XX | 1 поредица от 11 цифри. Първите 6 обозначават датата на раждане, следващите 3 са пореден номер, а последните 2 - контролен код. | Национален документ за самоличност Паспорт |

BG - България | 9999999999 | 1 поредица от 10 цифри. Последната е контролна цифра. Известен като „Единен граждански номер”. | Национален документ за самоличност Паспорт |

CZ - Чешка република | 999999999 9999999999 | 1 поредица от 9 или 10 цифри. Шестата и седмата цифра могат да бъдат разделени с наклонена черта. | Национален документ за самоличност Паспорт Шофьорска книжка |

DK - Дания | ДДММГГ-9999 | 1 поредица от 10 цифри, с тире между шестата и седмата цифра. | Паспорт |

DE - Германия | 999999999999 | 1 поредица от най-много 12 цифри. Цифрите могат да бъдат разделени с наклонени черти. | Б[12] |

EE – Естония | 99999999999 | 1 поредица от 11 цифри. | Национален документ за самоличност Паспорт Шофьорска книжка |

IE - Ирландия | 9999999L(W) | 7 цифри, следвани от 1 или 2 букви. Ако буквите са 2, то втората е „W”. Първата е контролна и се изчислява от алгоритъм. | Документ от Службата на комисарите по приходите (Office of Revenue Commissioners) Документ от Службата по социални и семейни дела (Office of Social и Family Affairs) |

EL - Гърция | 999999999 | 1 поредица от 9 цифри, 8 „нормални“ и 1 „контролна цифра“. | Б |

ES - Испания | 1) 99999999A 2) X9999999A M0000001A L0000001A K0000001A 3) E99999999 G99999999 H99999999 | 1) Стандартният ДИН, който принадлежи на лицата с испанска националност, се състои от 9 знака: - 8 цифри - една контролна буква 2) Другите ДИН, които принадлежат на специфични категории физически лица и на чуждестранни граждани с испански документ за самоличност, се състоят от поредица от 9 знака: - 1 буква, описваща категорията на физическото лице - 7 цифри - 1 контролна буква. 3) За останалите правни субекти данъчният номер се състои от: - 1 буква: „E“, „G“ или „H“. - 7 цифри - 1 последна контролна цифра | Национален документ за самоличност Паспорт |

IT - Италия | LLLLLL99L99L999L | Данъчният номер на лицата е цифренобуквена поредица от 16 знака. | Здравна карта Карта по данъчния кодекс |

CY - Кипър | 99999999L | 1 поредица от 8 цифри и 1 буква. Буквата накрая се изчислява като контролна. | Б |

LV - Латвия | ДДММГГ99999 "9"9999999999 | 1 поредица от 11 цифри (ДДММГГ: дата на раждане) 1 поредица от 11 цифри (първата цифра е винаги „9“) Предоставя се на физически лица, които нямат ДИН „ДДММГГ99999“. | Паспорт Шофьорска книжка |

LT - Литва | 99999999999 9999999999 | 1 поредица от 11 цифри. 10-цифреният ДИН е за физически лица, които нямат 11-цифрен ДИН. | Национален документ за самоличност Паспорт |

HU – Унгария | 99999999 | ДИН на физически лица е 1 поредица от 10 цифри. Фирменият код е поредица от 8 цифри. | Б |

MT - Малта | 999L 999999999 | ДИН е номерът на документа за самоличност на физическото лице. Между 3 и 7 цифри + буква (M, G, A, P, L, H, B или Z). На лицата, които не притежават малтийски документ за самоличност, Отделът за вътрешни приходи издава ДИН. Той е 9-цифрено число, като първите 2 цифри са контролни. Тези лица могат да подадат заявление за документ за самоличност пред съответния орган. След като бъде издаден, той ще им служи като ДИН, тъй като е за малтийски граждани. | Национален документ за самоличност Паспорт[13] |

NL - Нидерландия | 999999999 | 1 поредица от 8 или 9 цифри. Ако ДИН се състои от 8 цифри, трябва да поставите „0” пред него. | Национален документ за самоличност Паспорт Шофьорска книжка |

AT - Австрия | 999999999[14] | 1 поредица от 9 цифри, като последната е контролна. | Б[15] |

PL - Полша | 9999999999 | 1 поредица от 10 цифри, като последната се изчислява с алгоритъм като контролна цифра. | Б |

PT - Португалия | 999999999 | 1 поредица от 9 цифри, като последната се изчислява с алгоритъм като контролна цифра. | Б |

RO – Румъния | 9999999999999 | 1 поредица от 13 цифри. Контролната цифра се изчислява с алгоритъм. | Национален документ за самоличност Паспорт |

SI - Словения | 99999999 | 1 поредица от случайно подбран 8-цифрен номер (първата цифра не може да е 0). Осмата цифра е контролно число. | Б |

SK - Словакия | 9999999999 | 1 поредица от 10 цифри | Б |

FI - Финландия | ДДММГГ(+,-,A) 999 (L/9) 9999999-9 | 1 поредица от 11 знака, както следва: Дата на раждане ДДММГГ Знак (+, -, A) Индивидуален номер 999 Контролен знак L/9 Фирменият код е поредица от 7 цифри и 1 контролна буква (9999999-L), където 9999999 е серийният номер, а „L“ е контролната буква. | Национален документ за самоличност Паспорт Шофьорска книжка[16] |

SE - Швеция | ГГММДД-NNNX | ГГММДД е датата на раждане; NNN е рожденият номер; X е контролна нцифра. Рожденият номер е нечетен за мъже и четен за жени. Контролната цифра се изчислява автоматично въз основа на датата на раждане и рождения номер. | Национален документ за самоличност Паспорт Шофьорска книжка |

UK - Обединено кралство | UTR: 99999 99999 NINO: LL999999(A/B/C/D/интервал) | Обединеното кралство няма ДИН, а 2 подобни на ДИН номера, както следва: 1. UTR (Unique Taxpayer Reference) (Уникален номер на данъкоплатеца), форматът на който обикновено се състои от 11 знака, от които 1-5 са цифрени, 6 – интервал, и 7-11 – цифрени. 2. NINO (National Insurance Number) (Национален осигурителен номер), чийто формат обикновено е от 9 знака: позиции 1 и 2 са буквени (но без D, F, I, O, Q, U или V или комбинациите FY, GB, NK или TN) 3 до 8 — числа, а накрая буква A, B, C, D, или интервал. | Паспорт |

ПРИЛОЖЕНИЕ III

Списък на „агенти по плащанията при получаване“ съгласно член 4, параграф 2

УВОДНИ БЕЛЕЖКИ

Тръстовете и подобните на тях правни договорености са изброени за тези държави-членки, които нямат национален фискален режим за данъчното облагане на доходите, получени от името на такива правни договорености от лице, което притежава основното право на собственост и основно управлява тяхното имущество и доход и живее на тяхна територия. Този списък съдържа тръстове и подобни на тях правни договорености, чието ефективно управление на движимото им имущество е съсредоточено в тези страни (местожителство на главния попечител или друг администратор, отговарящ за движимото имущество), независимо от законите, по които са създадени тези тръстове и подобни на тях правни договорености.

Страни | Списък на правни субекти и договорености | Бележки |

Белгия | - Société de droit commun / maatschap (Дружество, създадена по гражданското или търговското право без правен статус) - Société momentanée / tijdelijke handelsvennootschap (Дружество без правен статус, чиято цел е да се занимава с една или повече специфични търговски операции) - Société interne / stille handelsvennootschap (Дружество без правен статус, чрез което едно или повече лица има(т) интерес от операции, които едно или повече други лица управлява(т) от тяхно име) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност | Виж членове 46, 47 и 48 от белгийския кодекс за дружествата. Тези „дружества“ (наименованието на които е дадено на френски и холандски) нямат правен статус и от гледна точка на данъчното облагане за тях се прилага подход на прозрачност. |

България | - Drujestvo sys specialna investicionna cel (Дружество със специална инвестиционна цел) -Investicionno drujestvo (Инвестиционно дружество, извън обхвата на член 6) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност | Субект, освободен от корпоративен подоходен данък Тръстовете могат да се допускат за публично предлагане в България и са освободени от корпоративен подоходен данък |

Чешка република | - Veřejná obchodní společnost (ver. obch. spol. or V.O.S.) (Сдружение) - Sdruženi (Асоциация) - Družstvo (Кооперация) - Evropské hospodářské zájmové sdružení (EHZS) (Европейска групировка с икономически интереси (ЕГИИ)) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност |

Дания | - Interessentskaber (Сдружение с неограничена отговорност) - Kommanditselskaber (Ограничено сдружение) - Partnerselskaber (Дружество-партньор) - Europæisk økonomisk firmagrupper (EØFG) (Европейска групировка с икономически интереси (ЕГИИ)) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност |

Германия | - Gesellschaft bürgerlichen Rechts (Дружество по гражданското право) - Kommanditgesellschaft — KG, offene Handelsgesellschaft — OHG (Търговско сдружение) - Europäische Wirtschaftliche Interessenvereinigung (Европейска групировка с икономически интереси (ЕГИИ)) |

Естония | - Täisühing- TÜ (Сдружение с неограничена отговорност) - Usaldusühing-UÜ (Ограничено сдружение) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност | Ограничените сдружения и сдруженията с неограничена отговорност се облагат като отделни данъчно задължени правни субекти, като всяко разпределение от тяхна страна се счита за дивиденти (и подлежи на данък върху разпределението) |

Ирландия | - Сдружение и обединение на инвеститори - Европейска групировка с икономически интереси (EИГИ) | Попечителят – ирландски гражданин, се облага за дохода, който възниква за тръста. |

Гърция | - Omorrythmos Eteria (OE) (Сдружение с неограничена отговорност) - Eterorythmos Eteria (EE) (Ограничено сдружение) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност | Сдруженията се облагат с корпоративен подоходен данък. До 50 % от печалбата на сдруженията обаче се облага при отделните съдружници по ставката на данъка, приложима за всеки от тях |

Испания | Правни субекти, които са обект на системата за облагане на разпределението на печалбите: - Sociedad civil con o sin personalidad jurídica (Сдружение по гражданското право с или без юридическа правосубектност); - Agrupación europea de interés económico (AEIE) (Европейска групировка с икономически интереси (ЕГИИ)) - Herencias yacentes (Наследство от починало лице) - Comunidad de bienes (Съвместна собственост) - Други правни субекти без юридеческа правосубектност, които представляват отделна икономическа единица или отделна група активи (Член 35, параграф 4 от Ley General Tributaria). - „Тръст“ или друга подобна правна договореност |

Франция | - Société en participation (Смесено дружество) - Société ou association de fait (Фактическо дружество) - Indivision (Съвместна собственост) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност |

Италия | - Società semplice (Сдружение по гражданското право и асимилирани правни субекти) - Нетърговски правен субект без юридическа правосубектност - „Тръст“ или друга подобна правна договореност | Категорията на правните субекти, третирани като „società semplici“ включва: „società di fatto“ (нередовни или фактически сдружения), които нямат търговска дейност като предмет, и „associazioni“, учредени от артисти или професионалисти за практикуване на тяхното изкуство или професия във форми на асосциации без юридическа правосубектност Категорията на нетърговските правни субекти без юридическа правосубектност е широка и може да включва различни видове организации: асоциации, синдикати, комитети, организации с нестопанска цел и други |

Кипър | - Syneterismos (Сдружение) - syndesmos or somatio (Асоциация) - Synergatikes (Кооперация) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност - Ekswxwria Eteria (Офшорно дружество) | Тръстове, създадени под кипърска юрисдикция, се считат за прозрачни правни субекти според националното законодателство. |

Латвия | - Pilnsabiedrība (Сдружение с неограничена отговорност) - Komandītsabiedrība (Ограничено сдружение) - Eiropas Ekonomisko interešu grupām (EEIG) (Европейска групировка с икономически интереси (ЕГИИ)) - Biedrības un nodibinājumi (Асоциация и фондация); - Lauksaimniecības kooperatīvi (Земеделска кооперация) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност |

Литва | - Europos ekonominių interesų grupės (Европейска групировка с икономически интереси (ЕГИИ)) - Asociacija (Асоциация) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност | Получените от асоциациите печалбите от лихви и капитал върху акциите или облигациите са освободени от корпоративен подоходен данък. |

Люксембург | - Société en nom collectif (Сдружение с неограничена отговорност) - Société en commandite simple (Ограничено сдружение) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност |

Унгария | - „Тръст“ или друга подобна правна договореност | Унгария признава тръстовете като „правни субекти“ според националните си правила |

Малта | - Soċjetà in akomonditia (Сдружение „en commandite“), капиталът на което не е разделен на дялове - Arrangement in participation (Асоциация „en participation“) - Обединение на инвеститори - Soċjetà Kooperattiva (Кооператив) | Сдруженията „en commandite“, капиталът на които не е разделен на дялове, са предмет на общото корпоративно подоходно облагане. |

Нидерландия | - Vennootschap onder firma (Сдружение с неограничена отговорност) - Commanditaire vennootschap (Затворено ограничено сдружение) - Europese economische samenwerkingsverbanden (EESV) (Европейска групировка с икономически интереси (ЕГИИ)) | Сдруженията с неограничена отговорност, затворените ограничени сдружения и ЕИГИ са прозрачни за данъчни цели. |

- Vereniging (Асоциация) - Stichting (Фондация) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност | Verenigingen (Асоциациите) и stichtingen (фондациите) са освободени от данъци, освен ако извършват търговска или стопанска дейност. |

Австрия | - Personengesellschaft (Сдружение с неограничена отговорност) - Offene Personengesellschaft (Търговско сдружение с неограничена отговорност) - Kommanditgesellschaft, KG (Ограничено сдружение) - Gesellschaft nach bürgerlichem Recht, GesBR (Сдружение по гражданското право) - Offene Erwerbsgeselllschaft (OEG) (Професионално сдружение с неограничена отговорност) - Kommandit-Erwerbsgesellschaft (Професионално ограничено сдружение) - Stille Gesellschaft (Сдружение с участници, които не участват активно в управлението) - Einzelfirma (Еднолично сдружение) - Wirtschaftliche Interessenvereinigung (Европейска групировка с икономически интереси (ЕГИИ)) - Privatstiftung (Частна фондация) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност | Сдруженията се считат за прозрачни, дори и на тях да се гледа като на правен субект с цел изчисляване на печалби. Третира се като нормално „сдружение“ Облага се като фирма, доходът от лихви се облага с намалена ставка от 12,5 % |

Полша | - Spólka jawna (Sp. j.) (Сдружение с неограничена отговорност) - Spólka komandytowa (Sp. k.) (Ограничено сдружение) - Spólka komandytowo-akcyjna (S.K.A.) (Акционерно сдружение с ограничена отговорност) - Spólka partnerska (Sp. p.) (Професионално сдружение) - Europejskie ugrupowanie interesów gospodarczych (EUIG) Европейска групировка с икономически интереси (ЕГИИ)) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност |

Португалия | - Sociedade civil (Сдружение по гражданското право), което не е регистрирано в търговска форма - Регистрирани фирми, заети с определени професионални дейности, при които всички съдружници са лица, притежаващи еднаква професионална квалификация - Agrupamento de Interesse Económico (AIE) (Националната икономическа групировка на интереси (ИГИ)) - Agrupamento Europeu de Interesse Económico (AEIE) (Европейска групировка с икономически интереси (ЕГИИ)) - Sociedada gestora de participacoes sociais (SGPS) (Холдингови дружества, които се контролират или от семейна групировка, или се притежават изцяло от петима или по-малко съдружници) - Herança jacente (наследство от починало лице) - Нерегистрирана асоциация - Офшорно дружество с дейност в зоните за свободна търговия в Мадейра или на Азорския остров Санта Мария - „Тръст“ или друга подобна правна договореност | Сдруженията по гражданското право, които не се регистрирани в търговска форма, регистрираните фирми, заети с определени професионални дейности, АСЕ (вид регистрирано смесено дружество), ЕИГИ и дружества, притежаващи активи, които се контролират от семейна групировка, или изцяло се притежават от петима или по-малко съдружници, са фискално прозрачни. Другите регистрирани сдружения се третират като фирми и се облагат по общите правила за подоходно облагане. Офшорните дружества с дейност в зоните за свободна търговия в Мадейра или на Азорския остров Санта Мария, са освободени от корпоративен подоходен данък и данък, удържан при източника върху дивиденти, лихви, авторски възнаграждения и подобни плащания, извършени от чуждестранното дружество-майка. Единствените тръстове, разрешени съгласно португалското право, са тези, създадени по силата чуждестранно право от юридически лица в Международния бизнес център на Мадейра, а активите им представляват самостоятелна част от имуществото на юридическото лице, който действа като попечител. |

Румъния | - Association (сдружение) - Cooperative (Кооперация) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност |

Словения | - Samostojni podjetnik (Еднолична собственост) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност |

Словашка република | - Verejná obchodná spoločnosť (Сдружение с неограничена отговорност) - Európske združenie hospodárskych záujmov (Европейска групировка с икономически интереси (ЕГИИ)) - Komanditná spoločnosť (Ограничено сдружение) за дохода, получен от съдружника с неограничена отговорност - Združenie (Асоциация) - Правни субекти, които не са учредени с цел да осъществяват стопанска дейност: професионални камари, доброволни граждански асоциации, Nadácia (фондации) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност | Облагаемата основа се изчислява първо за ограниченото сдружение като цяло, с след това се разпределя между съдружниците с неограничена и ограничена отговорност. Дяловете от печалбата, получени от съдружниците с неограничена отговорност в ограничено сдружение, се облагат също като тези на съдружниците с неограничена отговорност. Останалият доход на съдружниците с ограничена отговорност се облага първо за цялото дружество според правилата за фирмите. Освободеният от данък доход включва доходи от дейности, които имат за цел учредяването на организацията, освен дохода, който подлежи на облагане с данък, удържан при източника. |

Финландия | - yksityisliike (нерегистрирана фирма) - avoin yhtiö / öppet bolag (сдружение) - kommandiittiyhtiö / kommanditbolag (Ограничено сдружение) - kuolinpesä / dödsbo (Наследство от починало лице) - eurooppalaisesta taloudellisesta etuyhtymästä (ETEY) / europeiska ekonomiska intressegrupperingar (Европейска групировка с икономически интереси (ЕГИИ)) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност |

Швеция | - handelsbolag (Сдружение с неограничена отговорност) - kommanditbolag (Ограничено сдружение) - enkelt bolag (Просто сдружение) - „Тръст“ или друга подобна правна договореност |

Обединено кралство | - General partnership (Сдружение с неограничена отговорност) - Limited partnership (Ограничено сдружение) - Limited liability partnership (Сружение с ограничена отговорност) - EEIG EИГИ - Investment club (Обединение на инвеститори (в което членовете имат право на определени дялове от активите) | Сдруженията с неограничена отговорност, ограничените сдружения; сдруженията с ограничена отговорност и ЕИГИ са прозрачни за данъчни цели. |

(3) Добавя се Приложение V, както следва:

„ПРИЛОЖЕНИЕ V

Списък на елементите за статистически цели, които трябва да се предоставят ежегодно

от държавите-членки на Комисията

1. Икономически елементи

1.1. Данък, удържан при източника:

За Австрия, Белгия и Люксембург (доколкото те прилагат преходните разпоредби от глава ІІІ), общият годишен размер на приходите от данъци общо от данъка, удържан при източника, разпределен по държави-членки на местожителство на бенефициерите.

За Австрия, Белгия и Люксембург (доколкото те прилагат преходните разпоредби от глава ІІІ), общият годишен размер на приходите от данъци съвместно с други държави-членки от данъка, удържан при източника, наложен съгласно член 11, параграф 5.

Данни за общите суми, събрани от данъка удържан при източника, разпределен по държави-членки по местожителството на бенефициерите, трябва също да се изпращат на националната институция, отговаряща за изготвянето на статистиката за платежния баланс.

1.2. Размер на постъпленията от лихвени плащания/ продажби:

За държавите-членки, които обменят информация или са избрали разпоредбата за доброволно деклариране съгласно член 13, сумата на лихвените плащания на тяхна територия, която е предмет на обмена на информация съгласно член 9, разпределена по държави-членки или зависими и асоциирани територии на местожителство на бенефициерите.

За държавите-членки, които обменят информация или са избрали разпоредбата за доброволно деклариране съгласно член 13, сумата на постъпленията от продажби на тяхна територия, която е предмет на обмена на информация съгласно член 9, разпределена по държави-членки или зависими и асоциирани територии на местожителство на бенефициерите.

За държавите-членки, които обменят информация или са избрали механизма на доброволно деклариране, сумата на лихвените плащания,