ЕВРОПЕЙСКА  КОМИСИЯ  
Брюксел , 7.12.2011 
SEC(2011) 1470 окончателен  
  
РАБОТЕН  ДОКУМЕНТ  НА СЛУЖБИТЕ  НА КОМИСИЯТА  
РЕЗЮМЕ  НА ОЦЕНКАТА  НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО  
придружаваща  
РЕГЛАМЕНТ  НА ЕВРОПЕЙСКИЯ  ПАРЛАМЕНТ  И НА СЪВЕТА  
за създаване  на финансов  инструмент  за сътрудничество  за развитие  
{COM(2011) 840 окончател eн} 
{SEC(2011) 1469 окончател eн}  
 
BG 2   BG 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ  НА ПРОБЛЕМА  
Бедността  остава  сериозен  проблем  в развиващите  се страни . Макар  да има значителен  
напредък  в борбата  с бедността , повечето  от тези страни  изостават  по отношение  на 
постигането  на Целите  на хилядолетието  за развитие  (ЦХР ) и не се възползват  от 
устойчиво  развитие . В допълнение  към това световните  предизвикателства  продължават  да 
са ясно  изразени  и развиващите  се страни  бяха  тежко  засегнати  от редица  скорошни  кризи , 
които  доведоха  до социална  и икономическа  нестабилност , принудителна  миграция , 
несигурност  на прехраната  и повишена  уязвимост  от външни  сътресения . Екологичните  и 
природните  ресурси  се признават  във все по-голяма  степен  като жизненоважни  за 
устойчив  икономически  растеж  и намаляване  на бедността . Освен  това изменението  на 
климата  влошава  вече нестабилното  положение  и застрашава  да обезсмисли  част от 
постиженията , ако не се предприемат  правилни  мерки  в тази насока . ЕС остава  ангажиран  
да подпомогне  развиващите  се страни  да намалят  и в крайна  сметка  напълно  да премахнат  
бедността . 
За постигане  на тази цел беше  създаден  Инструментът  за сътрудничество  за развитие  
(ИСР ) за периода  2007—2013 г. с основна  и обща  цел премахване  на бедността  в 
партньорските  държави  и региони . Това  е един  от ключовите  инструменти  на ЕС за 
осигуряване  на помощ  за развитие  на държави  извън  ЕС, заедно  с Европейския  фонд  за 
развитие  (ЕФР ) и Европейския  инструмент  за съседство  и партньорство  (ЕИСП ). Той е 
организиран  в три категории  програми : i) двустранни  и регионални  географски  програми , 
които  обхващат  сътрудничеството  с Азия , Латинска  Америка , Централна  Азия , Близкия  
Изток  и Южна  Африка ; ii) тематични  програми , които  обхващат  следните  въпроси : 
инвестиции  в хората , околна  среда  и устойчиво  управление  на природни  ресурси , 
недържавни  участници  и местни  органи , продоволствено  осигуряване , както  и миграция  и 
предоставяне  на убежище ; и iii) съпътстващи  мерки  за страните  по Протокола  за захарта . 
Новите  предизвикателства , заедно  с приоритетите , определени  в стратегията  „Европа  
2020“, подтикнаха  Комисията  да изготви  предложения  за преглед  и адаптиране  на 
политиката  на ЕС за развитие  чрез предстоящото  съобщение  „Повишаване  на 
въздействието  на политиката  на ЕС за развитие : програма  за промяна “. Разнообразните  
извършени  прегледи  също  показаха  редица  слабости  в рамките  на ИСР , като 
същевременно  демонстрираха  общата  му добавена  стойност  и неговия  принос  за постигане  
на ЦХР . Въз основа  на горепосоченото  бяха  идентифицирани  следните  проблеми  в 
настоящия  регламент  за ИСР : 
(1) ИСР  не взема  напълно  под внимание  целите  от последните  тенденции  в 
политиката  на ЕС за развитие . 
(2) Светът  се промени  от 2007 г. насам  и редица  настоящи  получатели  на помощ  по 
ИСР  се превърнаха  в нови  световни  сили  и самите  те станаха  донори . ИСР  не 
гарантира  достатъчна  степен  на диференциация  между  получателите  на помощ  от 
гледна  точка  на икономически  и социални  различия  между  и в рамките  на 
партньорските  държави . 
 
BG 3   BG (3) ИСР  не взема  под внимание  в достатъчна  степен  развитието  на партньорските  
държави  по отношение  на демократизацията  и зачитането  на основните  права  на 
човека . 
(4) Подпомагането  на трансрегионални  или общи  за целия  континент  инициативи  се 
оказа  трудно  предвид  настоящата  структура  на инструментите  за външна  помощ , 
особено  по отношение  на изпълнението  на съвместната  стратегия  Африка —ЕС. 
(5) Тематичните  програми  не са достатъчно  гъвкави  и са твърде  разпокъсани , за да 
може  да се реагира  на последните  световни  кризи  или на международни  
ангажименти , поети  на най-високо  политическо  равнище .  
(6) Специфичните  нужди  на държавите  в кризисни , следкризисни  ситуации  или 
ситуации  на нестабилност  не са представени  в достатъчна  степен  в настоящия  
ИСР , поради  което  невинаги  е възможно  да се осъществи  навременна  реакция  на 
ЕС в контекста  на бързо  променяща  се ситуация . 
(7) ИСР  е засегнат  от цялостна  липса  на гъвкавост , тъй като по него  не се предвиждат  
непрограмирани  средства , които  да се използват  в отговор  на непредвидени  
нужди . 
(8) Настоящият  процес  на програмиране  на ИСР  е твърде  сложен  и му липсва  
гъвкавост . Например  той не позволява  съгласуване  на програмния  цикъл  и 
стратегията  на ЕС с тези на неговите  партньори  и освен  това не улеснява  в 
достатъчна  степен  съвместното  програмиране  с държавите -членки , както  се 
изисква  от програмата  за ефективност  на помощта . Той не предоставя  достатъчно  
правно  основание  за използване  на иновативни  мерки  за осигуряване  на помощ , 
например  механизми  за съчетаване  на помощ , базирана  на заеми  и безвъзмездни  
средства , или публично -частни  партньорства . 
2. АНАЛИЗ  НА СУБСИДИАРНОСТТА  
В качеството  си на най-големия  донор  в света , ЕС и държавите -членки  осигуряват  над 
половината  (56 %) от световната  помощ  за развиващите  се държави . ЕС осигурява  помощ  
на най-бедните  хора  на планетата  в над 150 държави  по света  и е поел  ангажимент  за 
навременно  изпълнение  на ЦХР  до края  на 2015 г. Само  официалната  помощ  за развитие , 
управлявана  от Европейската  комисия , представлява  20 % от общата  помощ  на ЕС досега . 
ЕС се намира  в една  уникално  неутрална  и безпристрастна  позиция  да извършва  външни  
действия  от името  на държавите -членки  и заедно  с тях, което  му дава допълнителна  
надеждност  в страните , където  извършва  тези действия . С 27 държави -членки , които  
действат  в рамките  на общи  политики  и стратегии , ЕС разполага  с критична  маса  да 
отговори  на световните  предизвикателства , по-специално  постигането  на ЦХР .  
3. ЦЕЛИ  НА ИНИЦИАТИВАТА  НА ЕС  
Общата  цел на следващата  програма  след  ИСР  ще продължи  да е насочена  към i) 
намаляване  и в крайна  сметка  премахване  на бедността  в партньорските  държави  и 
региони , както  и ii) насърчаване  на демокрацията , върховенството  на закона , зачитането  на 
 
BG 4   BG правата  на човека  и доброто  управление . В съответствие  с предложената  преработена  
политика  на ЕС за развитие  ще бъде  въведена  и трета  обща  цел: iii) подпомагане  на 
приобщаващо  и устойчиво  развитие , насочено  към растеж . 
Следващата  програма  след  ИСР  ще бъде  базирана  на съществуващия  инструмент , който  
доказа  своята  уместност  за осъществяване  на принос  към намаляването  на бедността  и в 
крайна  сметка  премахване  на бедността , като същевременно  се предприемат  действия  по 
проблемите , идентифицирани  в част 1.  
4. ВАРИАНТИ  НА ПОЛИТИКА  
Запазването  на ИСР  без никакви  изменения  е първият  разгледан  вариант  (вариант  1 = без 
промяна ). 
Съгласно  вариант  2 (изменение  на регламента  за ИСР ) бяха  разгледани  два алтернативни  
сценария  спрямо  статуквото : 
• съгласуване  на целите  на инструмента  с новите  тенденции  в политиката  на ЕС за 
развитие , като се вземат  предвид  укрепването  на политиката  на развитие  в 
Договора  от Лисабон  и последните  тенденции  в политиката  на развитие ; 
• гарантиране  на достатъчна  степен  на диференциация  чрез насочване  на 
сътрудничеството  на ЕС към ограничен  брой  държави , диференциация  чрез 
отпуснатите  средства  и промяна  на вида  на помощта  в съответствие  с 
предварително  определен  набор  от критерии ; 
• засилване  на включването  на доброто  управление , демокрацията , правата  на 
човека  и върховенството  на закона  в механизма  за разпределение  на средства ;  
• създаване  на Панафриканска  програма  в рамките  на ИСР ; 
• увеличаване  на гъвкавостта  и намаляване  на разпокъсаността  на тематичните  
програми  чрез намаляване  на техния  брой ; 
• създаване  на условия  за по-гъвкав  процес  на (пре)програмиране , специално  
адаптирани  предварителни  прегледи  и специфични  процедури  за изпълнение  за 
държави  в кризисни  и следкризисни  ситуации  и нестабилни  държави ; 
• въвеждане  на допълнителна  гъвкавост  при разпределението  на средства  в рамките  
на ИСР  чрез нови  механизми , например  резерв  от непрограмирани  средства ; 
• увеличаване  на гъвкавостта  и опростяване  на процеса  на програмиране  с цел 
улесняване  на съвместното  програмиране  и съгласуване  с програмния  цикъл  на 
страните  партньори . 
 
BG 5   BG 5. ОЦЕНКА  НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО  
При вариант  1, запазване  на статуквото , няма  да се предприемат  действия  по отношение  на 
проблемите , идентифицирани  от предишния  опит  и посочени  в раздел  1.  
При вариант  2, допълнително  развитие  на ИСР , ще се създадат  условия  за следното :  
• съгласуване  на целите  на следващата  програма  след  ИСР  с новите  тенденции  в 
политиката  на ЕС за развитие ; 
• прилагане  на ясна  диференциация  между  партньорските  държави  с оглед  по-
ефективна  борба  с бедността  и осигуряване  на по-голям  ливъридж  и въздействие  
на ЕС в страните , които  най-много  се нуждаят  от помощта  му; 
• включване  в по-голяма  степен  на доброто  управление , демокрацията , зачитането  
на правата  на човека  и върховенството  на закона  в помощта  от ЕС с оглед  да се 
гарантира  по-ефективно  сътрудничество  и диалог  партньорските  държави  по тези 
ценности ; 
• улесняване  на по-ефикасното  изпълнение  на съвместната  стратегия  Африка —ЕС и 
следователно  улесняване  на постигането  на политическите  цели  на ЕС в рамките  
на африканския  континент ; 
• рационализиране  на тематичните  програми  с оглед  да се осигури  необходимата  
гъвкавост , така че ЕС да може  да реагира  на глобални  предизвикателства ; 
• въвеждане  на гъвкави  механизми  за улесняване  на по-ефективна  реакция  на ЕС в 
рамките  на бързо  променящи  се ситуации  в държави  в кризисни , следкризисни  
ситуации  и ситуации  на нестабилност  ; 
• повишаване  на гъвкавостта  при разпределението  на средства  с оглед  да се реагира  
на променящите  се ситуации  във връзка  с външната  помощ  поради  политически  
обстоятелства , кризи  или нови  предизвикателства ; и  
• подобряване  на ефективността  на помощта  на ЕС чрез опростяване  и повишаване  
на гъвкавостта  на процедурите  за програмиране  и изпълнение , така че да се 
създадат  условия  за съвместно  програмиране  и съгласуване  с програмните  цикли  
на страните  партньори , както  и насърчаване  на използването  на иновативни  мерки  
за осигуряване  на помощ . 
6. СРАВНЕНИЕ  НА ВАРИАНТИТЕ  
Първият  вариант  не би позволил  на ЕС да постигне  целите , описани  в параграф  3. В 
съответствие  с вариант  2 алтернативният  подвариант  Б се предпочита  пред  подвариант  А 
за всяка  специфична  цел, тъй като при него  се решават  всички  идентифицирани  проблеми  
и се отговаря  по по-подходящ  начин  на целите , определени  в раздел  3. Това  ще даде  
възможност  за включване  на преработените  насоки  на политиката  на ЕС за развитие  в 
 
BG 6   BG следващата  програма  след  ИСР  и така допълнително  ще се повиши  ефективността  и 
въздействието  от помощта  на ЕС в развиващите  се страни . 
7. МОНИТОРИНГ  И ОЦЕНКА  
ИСР  е упълномощаващ  регламент , с който  се създават  съществените  елементи  и основата  
за намеса  на ЕС. Конкретните  действия  се определят  чрез многогодишно  програмиране  и 
годишни  програми  за действие , насочени  към дейностите , които  трябва  да бъдат  
извършени  от ЕС, включително  преследваните  от въпросните  действия  цели  и очакваните  
резултати . Конкретните  показатели  се определят  в този момент , като се вземат  под 
внимание  конкретните  характеристики  на въпросното  действие . 
Договорените  на международно  равнище  цели  и показатели  за ЦХР  и изменението  на 
климата  вече са известни . Например  за общата  цел намаляване  и в крайна  сметка  
премахване  на бедността  в партньорските  държави  и региони  могат  да се използват  
показателите  на ЦХР  за цел 1. 
Разходите  за насърчаване  на действия  в областта  на климата  или енергийната  ефективност , 
както  и опазването  и устойчивото  управление  на биоразнообразието  и екосистемите , ще 
бъдат  проследявани  чрез установената  методология  на ОИСР  („показателите  от Рио“).