Предложение за РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА за Визов кодекс на Съюза (Визов кодекс) /* COM/2014/0164 final - 2014/0094 (COD) */





ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ 1. КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО Основания и цели на предложението С предложението се преработва и изменя Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) С предложението се отчита повишеното политическо значение, отдадено на икономическото въздействие на визовата политика върху цялостната икономика на Европейския съюз, и по-специално върху туризма, за да се осигури по-голяма съгласуваност с целите за растеж от стратегията „Европа 2020“ в съответствие със съобщението на Комисията Осъществяване и развитие на общата визова политика с цел насърчаване на растежа в Европейския съюз.[1] Предложението се основава и на заключенията, направени в Доклада на Комисията до Европейския парламент и до Съвета относно оценката на прилагането на Визовия кодекс[2]. Докладът е придружен от работен документ на службите на Комисията[3], съдържащ подробната оценка. Предложението съдържа и две мерки за улесняване на контактите между семействата: С него се предоставят някои процедурни облекчения за близки роднини, посещаващи граждани на Съюза, които пребивават на територията на държавата членка, чието гражданство притежават, и за близки роднини на граждани на Съюза, които живеят в трета държава и желаят да посетят заедно с гражданина на Съюза държавата членка, чието гражданство притежава той. Освен това в него се пояснява, че същите процедурни облекчения следва като минимум да се предоставят на членовете на семействата на граждани на ЕС, които се възползват от член 5, параграф 2, втора алинея от Директива 2004/38/ЕО относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки. Общ контекст Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) се прилага от 5 април 2010 г. Разпоредбите относно уведомяването и изискванията за предоставяне на основания за отказ за издаване на виза, анулиране или отмяна на виза и правото на обжалване на тези решения влязоха в сила на 5 април 2011 г. В член 57, параграф 1 от Визовия кодекс се изисква Комисията да изпраща на Европейския парламент и Съвета оценка на прилагането му две години след като всички разпоредби на Визовия кодекс са станали приложими (т.е. 5 април 2013 г.). Оценката и придружаващият работен документ на службите на Комисията бяха представени. В член 57, параграф 2 се предвижда, че оценката може да бъде придружена от предложение за изменение на регламента. С оглед на заключенията на доклада за оценка Комисията реши да представи заедно с доклада и настоящото предложение за законодателни изменения. Чрез предложените изменения се улесняват пътуванията за законно пътуващите и се опростява правната рамка в интерес на държавите членки, например чрез по-гъвкави правила за консулско сътрудничество, като същевременно се поддържа сигурността на външните граници и се гарантира доброто функциониране на Шенгенското пространство. Общата визова политика следва да допринесе за генерирането на растеж и да бъде съгласувана с другите политики на ЕС в областта на външните отношения, търговията, образованието, културата и туризма. Съществуващи разпоредби Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс). 2. РЕЗУЛТАТИ ОТ КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОТ ОЦЕНКАТА НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО Консултация със заинтересованите страни Консултацията със заинтересованите страни е включена в оценката на въздействието[4], придружаваща настоящото предложение. Оценка на въздействието (ОВ) Въз основа на доклада за оценка, посочен в раздел 1, бяха установени две основни проблемни области: 1) Процедурите като цяло са продължителни, скъпоструващи (преки и непреки разходи) и тежки; Сложният характер на тази проблемна област е обяснен подробно в оценката на въздействието. Що се отнася до регулаторните варианти, за единствено печелившо решение за двете страни бе счетено издаването на многократни визи с дългосрочна валидност, придружено от определени процедурни облекчения. То може да намали административната тежест за консулствата и същевременно се счита за много важно облекчение за някои групи от пътници. На практика то би било равносилно на освобождаване от изискването за виза за срока на валидност на многократната виза, което ще доведе до значителни икономии и до подобряване на ефективността за кандидатите за виза (време и разходи) и консулствата (време). Ето защо вариантите на политиката, предвидени в отговор на тази проблемна област, са доста сходни. Различават се само бенефициерите, които трябва да бъдат обхванати и срокът на валидност на многократните визи, които трябва да бъдат издадени, а именно: Вариант за минимално регулиране: въвеждане на задължителни процедурни облекчения и задължително издаване на многократни визи, валидни за срок от най-малко една година и впоследствие три години за често пътуващи лица (определени като кандидати, които преди са използвали правомерно поне три визи (в рамките на предходните 12 месеца преди датата на подаване на заявлението), които са регистрирани във Визовата информационна система (ВИС). Междинен вариант: въвеждане на задължителни процедурни облекчения и задължително издаване на многократни визи, валидни за най-малко три години и впоследствие за пет години за редовно пътуващи лица (определени като кандидати, които преди са използвали правомерно поне две визи и които са регистрирани във ВИС). При набелязания максимален вариант задължителните процедурни облекчения и задължителното издаване на многократни визи ще се разшири незабавно до пет години, за да обхване по-голямата част от кандидатите („кандидати, регистрирани във ВИС“), като ще се изисква само една правомерно използвана виза (в рамките на предходните дванадесет месеца преди датата на подаване на заявлението), която е регистрирана във ВИС. ОВ показа, че всички тези варианти биха хармонизирали допълнително сегашната правна рамка и биха довели до създаването на истинска обща визова политика. Потенциалното икономическо въздействие от тези варианти върху държавите членки произтича от това, че пътниците, притежаващи многократни визи с (по-)дълги срокове на валидност, вероятно ще пътуват повече до Шенгенското пространство, отколкото без такива визи. Според оценката на въздействието ще се осъществят около 500 000 допълнителни пътувания до Шенгенското пространство при минималния вариант на политиката, около 2 милиона при междинния и около 3 милиона при максималния вариант на политиката. Допълнителните пътувания до Шенгенското пространство очевидно създават допълнителни приходи: около 300 млн. EUR (приблизително 7 600 работни места в еквивалент на пълно работно време/ЕПРВ) при минималния вариант; над 1 млрд. EUR (около 30 000 работни места в ЕПРВ) при междинния вариант и 2 млрд. EUR (50 000 работни места в ЕПРВ) при максималния вариант. Освен това оценката на въздействието показа, че икономическото въздействие на максималния вариант с много висок потенциал е свързано с по-висок риск за сигурността. Нито един от тези варианти не би довел до значителни допълнителни разходи. В действителност една от движещите сили зад вариантите на политиката е постигането на икономии за държавите членки/консулствата и кандидатите за виза. Тези варианти водят постепенно до икономии за кандидатите, основно поради нарастващия брой издадени многократни визи с дълъг срок на валидност. От гледна точка на кандидатите максималният вариант несъмнено е най-ефикасният, а минималният вариант е най-малко ефикасният. Намаляващият брой на заявленията за издаване на визи по режима на многократните визи се очаква да доведе до намаляване на приходите от визи на държавите членки. Издаването на многократни визи обаче води също така до намаляване на разходите поради по-малкия брой заявления за издаване на визи, които трябва да бъдат обработвани: икономическите ползи значително надхвърлят очакваните разходи при всички варианти. Въпреки че беше ясно, че икономическото въздействие на максималния вариант е с много висок потенциал, този вариант е свързан и с по-голям възможен риск за сигурността. За да се намали този риск, предложеният подход е постепенно да се издават многократни визи на „регистрирани във ВИС редовни пътници“ (отначало за три години, а след това при правомерно използване на тази виза — за пет години). Въздействието на този подход попада между междинния и максималния вариант, посочени в оценката на въздействието, и може би се доближава повече до въздействието на максималния вариант, що се отнася до икономическото отражение. 2) Недостатъчно географско покритие при обработването на визите. Минималният вариант на политиката, оценен за тази проблемна област, бе да се отмени член 41 от Визовия кодекс (съвместно използване на обекти, общи центрове за приемане на заявления (ОЦПЗ) и да се въведе общото понятие „Шенгенски визов център“, което би предоставило по-реалистично и по-гъвкаво определение по отношение на някои форми на консулско сътрудничество. При междинния вариант в допълнение към „Шенгенските визови центрове“ бе въведено понятието „задължително представителство“, в съответствие с което, ако държавата членка, компетентна да обработва заявлението за издаване на виза, не е представена, нито представлявана (по тази договореност) в дадена трета държава, всяка друга държава членка, която присъства в тази държава, ще бъде задължена да обработва заявленията за издаване на визи от нейно име. Накрая, като максимален вариант, за да се осигури адекватно покритие за приемане и обработване на заявленията за издаване на виза, чрез решения за изпълнение на Комисията може да се постанови как следва да изглежда мрежата за приемане на заявления за шенгенски визи в трети държави по отношение на споразуменията за представителство, сътрудничеството с външни изпълнители и обединяването на ресурси с други средства. В оценката на въздействието бе отбелязано, че максималният вариант на политиката би могъл да има най-силно положително въздействие по отношение на рационализирането на покритието за приемане и обработване на заявленията за издаване на виза и би могъл да предложи важни предимства за кандидатите за виза и значително повишаване на ефективността за консулствата. Осъществимостта му обаче изглежда ниска. Въз основа на оценката на въздействието беше предпочетен междинният вариант. В оценката на въздействието се подчертава, че „задължителното представителство“ ще осигури консулско представителство във всяка трета държава, където присъства поне едно консулство, което обработва заявленията за издаване на визи. Това би могло да има положително въздействие върху близо 100 000 кандидати, които биха могли да подадат заявление в държавата си на пребиваване, вместо да пътуват в страна, в която компетентната държава членка е представена или представлявана. Беше сметнато, че икономическите ефекти от всички варианти на политиката биха били по-скоро скромни. Всъщност поради самото естество на проблема вариантите на политиката не бяха насочени най-напред към генериране на икономически растеж, а към осигуряване на по-добро обслужване за кандидатите за виза и към предоставяне на добра правна рамка, за да могат държавите членки да рационализират ресурсите си. Финансовото отражение на „задължителното представителство“ не се счита за значително, тъй като по принцип, ако голям брой заявления за издаване на виза бъдат насочени до държава членка в дадена трета държава, тази държава членка по принцип вече ще е осигурила консулско присъствие, като е представена или представлявана. Освен това визовата такса покрива по принцип средните разходи за обработка. Беше счетено, че нерегулаторните варианти на политиката са с много слабо положително въздействие за преодоляване на проблемите или постигането на целите на политиката, така че те не бяха сметнати за много ефективни. В доклада за оценката се подчертават редица други (главно доста технически) въпроси, които се разглеждат в настоящото предложение. Оценката на въздействието не обхвана тези въпроси, тъй като не беше сметнато, че планираните промени са със значителни и/или измерими бюджетни, социални или икономически последици. Повечето от предложените промени имат за цел да се изяснят или адаптират/допълнят някои разпоредби на Визовия кодекс, без да се променя същността им. 3. ПРАВНИ ЕЛЕМЕНТИ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО Обобщение Предложените изменения засягат следните въпроси: Разпоредбите относно въвеждането от страна на отделните държави членки на изискването за виза за летищен транзит за граждани на конкретни трети държави бяха преразгледани, за да се осигури прозрачност и пропорционалност (член 3). За да се направи ясно разграничение между различните категории кандидати за виза, като едновременно с това се вземе предвид пълното въвеждане на ВИС, се добавят определенията на „регистриран кандидат във ВИС“ и „регистриран редовен пътник във ВИС“ (член 2). Това разграничение е отразено във всички стъпки от процедурата (членове 5, 10, 12, 13, 18 и 21). По-долу е представен преглед на различните процедурни облекчения: || Подаване лично || Събиране на пръстови отпечатъци || Придружаващи документи || Виза, която ще бъде издадена Кандидат за първи път — не е регистриран във ВИС || ДА || ДА || Пълен списък, съответстващ на всички условия за влизане || Еднократна виза, съответстваща на целта на пътуването. Многократна виза обаче може да бъде издадена, ако консулството смята кандидата за надежден. Регистриран във ВИС кандидат (но не е редовен пътник) || НЕ || НЕ, освен ако пръстовите отпечатъци не са били снети в рамките на предходните 59 месеца || Пълен списък, съответстващ на всички условия за влизане || Еднократна или многократна виза Регистриран във ВИС редовен пътник || НЕ || НЕ || Единствено доказателство за целта на пътуването Презумпция (поради „визовото досие“) за изпълнение на условията за влизане във връзка с риска от миграция и/или риска за сигурността и достатъчни средства за издръжка. || Първо заявление: тригодишна многократна виза Следващи заявления: петгодишна многократна виза Разпоредбите относно „компетентна държава членка“ (член 5) бяха опростени, за да се улеснят кандидатите да знаят къде да подадат заявлението си и да се гарантира, че те винаги могат по принцип да подадат заявление в държавата си на пребиваване. Това означава, че ако компетентната държава членка не е нито представена, нито представлявана на дадено място, кандидатът има право да подаде заявление в едно от присъстващите консулства в съответствие с критериите, определени в този член. Чрез разпоредбите се предвиждат някои процедурни облекчения за близки роднини на граждани на Съюза, за да се допринесе за подобряване на мобилността им, по-специално чрез улесняване на семейните посещения (членове 8, 13, 14 и 20). Първо, чрез разпоредбите се предоставят облекчения за членове на семейството, посещаващи граждани на Съюза, които пребивават на територията на държавата членка, на която те са граждани, и за членове на семейството на граждани на Съюза, които живеят в трета държава и желаят да посетят заедно държавата членка, чието гражданство притежават гражданите на ЕС. И двете категории ситуации са извън обхвата на Директива 2004/38/ЕО. Сключените и прилагани от ЕС споразумения за визови облекчения с редица трети държави показват, че е важно да се улеснят тези посещения: изменените споразумения за визови облекчения с Украйна и Молдова, както и последните споразумения за визови облекчения с Армения и Азербайджан предоставят улеснения (напр. освобождаване от визова такса и издаване на многократни визи с дългосрочна валидност) за гражданите на съответната трета държава, посещаващи близки роднини, които са граждани на държавата членка на пребиваване. Това следва да стане обща практика на Съюза във Визовия кодекс. Второ, според разпоредбите същите облекчения се предоставят като минимум в ситуациите, обхванати от Директива 2004/38/ЕО. Както е предвидено в член 5, параграф 2 от директивата, държавите членки, на чиято територия гражданин на ЕС упражнява правото си на свободно движение и пребиваване, могат да изискват от члена на семейството на този гражданин, който не е гражданин на ЕС, да има входна виза. Както бе потвърдено от Съда на Европейския съюз[5], такива членове на семейството имат не само правото да влязат на територията на държавата членка, но също и да получат входна виза за тази цел. В съответствие с член 5, параграф 2, втора алинея от директивата държавите членки следва да предоставят на такива лица, всички необходими улеснения[6] за получаване на необходимите визи, които се издават безплатно, в най-кратък срок и въз основа на ускорена процедура. Следва да се отбележи, че цитираният по-горе член 5, параграф 2 съдържа като цяло същите разпоредби като член 3, параграф 2 от Директива 68/360/ЕИО[7], която беше отменена с Директива 2004/38/ЕО. Член 3, параграф 2 от Директива 68/360/ЕИО беше приет по време, когато тогавашната Общност нямаше компетентност да приема законодателство в областта на визите. След влизането в сила на Договора от Амстердам на 1 май 1999 г. Общността имаше компетентност да приема законодателство в областта на визите. Тази компетентност, залегнала понастоящем в член 77 от ДФЕС, беше използвана за приемането на Визовия кодекс. Желателно е да се определят с по-голяма точност облекченията, които се посочват в Директива 2004/38/ЕО, и подходящото място за това е Визовият кодекс, в който се установяват подробни правила относно условията и реда за издаване на визи. Като се зачита свободата на държавите членки да предоставят допълнителни облекчения, облекченията, предложени за някои близки роднини на граждани на Съюза, които не са се възползвали от правото си да се движат и да пребивават свободно в рамките на Съюза, следва да се прилагат като минимум в ситуациите, които попадат в обхвата на Директива 2004/38/ЕО. Тези облекчения представляват тогава общо изпълнение във Визовия кодекс и за обвързаните с него държави членки на задължението, съдържащо се в член 5, параграф 2, втора алинея от Директива 2004/38/ЕО. Разпоредбите за освобождаване от визова такса стават задължителни, а не по избор, за да се гарантира равно третиране на кандидатите (член 14). Бяха разширени някои категории, отговарящи на условията за освобождаване от визова такса, например малолетни или непълнолетни до 18 години, а други бяха добавени (близки роднини на граждани на Съюза, които не упражняват правото си на свободно движение). Общи процедурни облекчения: – Принципът, че всички кандидати трябва да подават заявленията си лично бе премахнат (вж. работния документ на службите на Комисията, точка 2.1.1.1 (параграф 7). По принцип от кандидатите ще се изисква да се явяват лично в консулството или при външния изпълнител само за събирането на пръстовите отпечатъци, които ще бъдат съхранявани във Визовата информационна система (член 9). – Максималният краен срок за подаване на заявленията бе увеличен, за да се даде възможност на пътниците да планират отрано и да избягват периодите на пиково подаване на заявления. По същия начин бе определен минимален краен срок за подаване на заявления, за да се предостави на държавите членки време за адекватна оценка на заявленията и за организиране на работата (член 8). – Общото заявление за издаване на виза (приложение I) бе опростено и беше направено позоваване на използването на електронно попълване на образеца на заявление (член 10). – Списъкът на придружаващите документи в приложение II вече не е „неизчерпателен списък“ и се прави разграничение между непознатите кандидати и регистрираните във ВИС редовно пътуващи лица по отношение на придружаващите документи, които трябва да се представят (член 13). Разпоредбите във връзка с подготвителната работа по изготвянето на списъци, съобразени с местните обстоятелства в рамките на местното шенгенско сътрудничество, бяха подсилени в член 13. – Непознатият кандидат за виза (т.е. лице, което не е кандидатствало за виза преди) трябва да докаже, че отговаря на условията за издаване на визи. – В този контекст се обръща внимание на неотдавнашното решение „Koushkaki“, според което член 23, параграф 4, член 32 параграф 1 и член 35, параграф 6 (член 20, параграф 4, член 29, параграф 1 и член 32, параграф 5 от преработения Визов кодекс) „следва да бъдат тълкувани в смисъл, че след като преустановят разглеждането на заявление за издаване на единна виза, компетентните органи на дадена държава членка могат да откажат издаването на такава виза на кандидат единствено в случай че на него може да бъде противопоставено някое от изброените в тези разпоредби основания за отказ.[8] При разглеждането на това заявление, за да установят дали някое от тези основания за отказ може да бъде противопоставено на кандидата за виза, тези органи разполагат с широка свобода на преценка, що се отнася до условията за прилагане на тези разпоредби и до оценката на релевантните факти.“ – Съдът на Европейския съюз постанови също, че член 32, параграф 1 (понастоящем член 29, параграф 1 от Визовия кодекс във връзка с член 21, параграф 1 (понастоящем член 18, параграф 1), „следва да бъде тълкуван в смисъл, че задължението на компетентните органи на дадена държава членка да издадат единна виза, се предпоставя от изпълнение на условието да не са налице основателни съмнения относно намерението на кандидата да напусне територията на държавите членки преди изтичането на визата, като се взема предвид общото положение на държавата по местоживеене на кандидата и неговите индивидуални характеристики, установени въз основа на предоставената от последния информация.“ – Следва да се счита, че „регистрираните във ВИС редовни пътници“ отговарят на условията за влизане във връзка с риска от незаконна имиграция и че притежават достатъчни средства за издръжка. Тази презумпция обаче следва да бъда оборима в отделни случаи. – В предложението се посочва, че органите на държавите членки могат да отхвърлят презумпцията за изпълнение на условията за влизане в отделни случаи, и се установява на каква основа може да стане това (член 18, параграф 9). – Общо намаляване на сроковете за вземане на решение по заявление за издаване на виза (член 20) с оглед на съкращаване на времето за отговор в процедурата за предварителна консултация (член 19). Въвеждат се кратки срокове за разглеждане на заявления от членове на семейството на граждани на Съюза, които упражняват правото си на свободно движение, и от близките роднини на граждани на Съюза, които не упражняват правото си на свободно движение. – Може да бъде издадена многократна виза с валидност, надхвърляща валидността на документа за задгранично пътуване (член 11, буква а). – Разпоредбите за медицинска застраховка за пътуване в чужбина (МЗПЧ) следва да бъдат заличени, тъй като не беше никога установена действителната добавена стойност на мярката за МЗПЧ (вж. работния документ на службите на Комисията, точка 2.1.1.2 (14). – Стандартният формуляр за уведомяване на мотивирания отказ за издаване, анулиране или отмяна на виза беше преразгледан, така че да включва конкретно основание за отказ за издаване на виза за летищен транзит и да гарантира, че съответното лице е надлежно информирано за процедурата за обжалване. – Бяха въведени разпоредби за дерогация от общите разпоредби относно издаването по изключение на визи на външните граници: за да им се даде възможност да насърчават краткосрочния туризъм, на държавите членки следва да им бъде разрешено да издават визи на външните граници въз основа на временна схема и след уведомяване и публикуване на организационните условия на схемата (член 33). – Бяха добавени гъвкави правила, за да се даде възможност на държавите членки да оптимизират използването на ресурси, да увеличат консулското представителство и да развиват сътрудничество помежду си (член 38). – Използването от държавите членки на външен изпълнител не трябва вече да бъде крайна мярка. – Държавите членки не са задължени да запазят възможността за „пряк достъп“ за подаване на заявления в консулствата на места, където външен изпълнител е упълномощен да приема заявления за издаване на визи (заличаване на предишния член 17, параграф 5). На членовете на семейството на граждани на Съюза обаче, които упражняват правото си на свободно движение, и на близките роднини на граждани на Съюза, които не упражняват правото си на свободно движение, както и на кандидатите при надлежно обосновани спешни случаи следва да бъде предоставена непосредствено назначена среща. – Държавите членки следва всяка година да докладват на Комисията относно сътрудничеството с външни изпълнители, включително относно мониторинга на изпълнителите. – Рационализиране на разпоредбите относно споразуменията за представителство (член 39) (вж. работния документ на службите на Комисията, точки 2.1.1.5 (параграф (20) и 2.1.4 (параграф 41). – Както е обяснено в доклада за оценка (точка 3.2), липсата на достатъчно подробни статистически данни затруднява оценката на прилагането на някои разпоредби. Поради това приложение VII се изменя, за да се предвиди събирането на всички съответни данни, които са достатъчно добре разбити, за да се позволи правилна оценка. Всички данни могат да бъдат извлечени (от държавите членки) от ВИС, освен по отношение на информацията за броя на издадените безплатно визи, но като се има предвид, че това е свързано с общите финанси на държавата членка, тези данни трябва да бъдат лесно достъпни. – Укрепване на правната рамка по отношение на информацията за обществеността (член 45): - Общ уебсайт за шенгенските визи трябва да се създаде от Комисията - Образец за информацията, която трябва да бъде предоставена на кандидатите за визи, трябва да се разработи от Комисията Технически изменения: – Заличаване на позоваването на определената цел на пътуване „транзитно преминаване“ (основно член 1, параграф 1), като се има предвид, че визите за краткосрочен престой не са обвързани с цел. Позоваването бе запазено само там където то е посочено като определена цел на пътуването, например в приложение II към Визовия кодекс, в което се изброяват придружаващите документи, които се представят в съответствие с целта на пътуването. – Установяване на хармонизирани правила за третиране на случаи на загуба на документ за самоличност и валидна виза (член 7). – Точни срокове за различните уведомления на държавите членки (15 дни): относно споразуменията за представителство, въвеждането на предварителна консултация и последваща информация. – В съответствие с член 290 от ДФЕС правомощието да измени несъществени елементи на регламента се делегира на Комисията по отношение на списъка на третите държави, чиито граждани трябва да притежават виза за летищен транзит при преминаване през международните транзитни зони на летищата, намиращи се на територията на държавите членки (приложение III), и на списъка на разрешенията за пребиваване, които дават право на титулярите им да преминават транзитно през летищата на държавите членки, без да се изисква да притежават виза за летищен транзит (приложение IV). – В съответствие с член 291 от ДФЕС Комисията следва да бъде оправомощена да приема актове за изпълнение за изготвяне на списък на придружаващите документи, които трябва да се да се използват на всяко място, за да се вземат под внимание местните условия, подробните данни за попълване и полагане на визовите стикери и правилата за издаване на визи по отношение на морските лица на външните граници. Поради това предишните приложения VII, VIII и IX следва да бъдат заличени. Правно основание Член 77, параграф 2, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз. С настоящото предложение се преработва Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс), който се основава на еквивалентните разпоредби на Договора за създаване на Европейската общност, а именно член 62, параграф 2, буква а) и буква б), ii). Принцип на субсидиарност Чрез член 77, параграф 2, буква а) от ДФЕС Съюзът се оправомощава да разработва мерки, засягащи „общата политика по отношение на визите и другите разрешения за краткосрочно пребиваване“. Настоящото предложение се вписва в границите, определени от тази разпоредба. Целта на настоящото предложение е да се доразвият и подобрят мерките от Визовия кодекс относно условията и реда за издаване на визи за планиран престой на територията на държави членки с продължителност, която не превишава 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни. Тази цел не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, действащи самостоятелно, тъй като само Съюзът може да измени съществуващ акт на Съюза (Визовия кодекс). Принцип на пропорционалност В член 5, параграф 4 от Договора за Европейския съюз се посочва, че съдържанието и формата на действие на Съюза не надхвърлят необходимото за постигане на целите на Договорите. Избраната форма за тази дейност трябва да позволи на предложението да постигне целта си и да бъде приложено възможно най-ефективно. Създаването на Визовия кодекс през 2009 г. беше под формата на регламент, за да се гарантира, че кодексът се прилага по един и същ начин във всички държави членки, прилагащи достиженията на правото от Шенген. Предложената инициатива представлява изменение на вече съществуващ регламент и следователно трябва да е под формата на регламент. Що се отнася до съдържанието, тази инициатива е ограничена до подобряване на съществуващия регламент и се основава на целите на политиката, към които е добавена нова цел: икономическия растеж. Предложението следователно е в съответствие с принципа на пропорционалност. Избор на инструмент С предложението се преработва Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс). Ето защо само регламент може да бъде избран като правен инструмент. 4. ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА Предложеното изменение няма отражение върху бюджета на ЕС. 5. Допълнителни елементи Последици от различните протоколи, приложени към Договорите, и от споразуменията за асоцииране, сключени с трети държави Правното основание за това предложение е посочено в дял V, трета част от Договора за функционирането на Европейския съюз и следователно се прилага системата на „променлива геометрия“, предвидена в протоколите относно позициите на Обединеното кралство, Ирландия и Дания и Шенгенския протокол. Предложението доразвива достиженията на правото от Шенген. Следователно трябва да се вземат предвид последиците за различните протоколи по отношение на Дания, Ирландия и Обединеното кралство, Исландия и Норвегия, и Швейцария и Лихтенщайн. По подобен начин последиците за различните актове за присъединяване трябва да се вземат под внимание. Ситуацията на всяка от тези държави е подробно описана в съображения 49—57 на това предложение. Системата на „променлива геометрия“ в настоящото предложение е идентична с тази, която се прилага към първоначалния Визов кодекс, с добавянето на препратка към Акта за присъединяване от 2011 г. по отношение на Хърватия. Връзка с едновременното представеното предложение за Регламент за създаване на виза за турне[9] Възможните изменения на това предложение по време на законодателния процес ще дадат отражение върху предложението за Регламент за създаване на виза за турне, така че следва да се обърне особено внимание на осигуряването на необходимите синергии между тези две предложения в хода на преговорния процес. Ако в хода на преговорите се очертае приемането на предложенията в сходни срокове, Комисията възнамерява да слее двете предложения в едно преработено предложение. В случай че законодателите постигнат съгласие по настоящото предложение преди да се очертае постигането на непосредствено съгласие по предложението за Регламент за създаването на виза за турне, разпоредбите на настоящото предложение, свързани с предвижданата виза за турне (член 3, параграф 7, член 12, параграф 3, член 18, параграф 6), ще бъдат отстранени, но ще бъдат върнати обратно като изменение на Визовия кодекс, когато бъде постигнато евентуално съгласие по Регламента за виза за турне. Кратко изложение на предложените изменения Член 1 — Изменения на Визовия кодекс Член ! — Предмет и приложно поле – Хоризонтална промяна: в целия текст на позоваването на „транзитно преминаване“, като цел на пътуването, е заличено. Член 2 — Определения – Добавя се параграф 6, за да се направи позоваване на определението за „виза за турне“, намиращо се в съответния регламент. – Добавя се параграф 7, за да се даде определение за „близки роднини“ (на гражданите на Съюза). – Добавя се параграф 8, за да се даде определение за „регистриран кандидат във ВИС“, което да гарантира, че се извличат максимални ползи от Визовата информационна система. – Добавя се параграф 9, за да се даде определение за „регистриран редовен пътник във ВИС“, което да гарантира, че се извличат максимални ползи от Визовата информационна система и се взема предвид „визовата история“ на заявителя. – Добавя се параграф 12, за да се даде определение за „валиден документ за задгранично пътуване“, в смисъл на документ, чийто срок не е изтекъл срок, за разлика от неистински, подправен или преправен. – Параграф 16: добавя се определение за „морско лице“, за да се гарантира, че всички работещи на кораби лица, се възползват от различните процедурни облекчения. Член 3 — Граждани на трети държави, които трябва да притежават виза за летищен транзит – Параграф 4: разпоредбите относно въвеждането от отделни държави членки на виза за летищен транзит за граждани на конкретни трети държави бяха преразгледани, за да бъдат обхванати от съответната институционална правна рамка. Член 5 — Държава членка, компетентна за разглеждането на заявленията и вземането на решение по тях – Параграф 1, буква б) се изменя, за да се остави само един обективен критерий, т.е. продължителността на престоя, при определянето на държавата членка — компетентна за разглеждането на заявлението, когато планираното пътуване обхваща повече от едно местоназначение. Освен това, се добавят разпоредби, за да се обхванат ситуациите, при които пътникът извършва няколко пътувания до различни държави членки в рамките на кратък период от време, т.е. два месеца. – Параграф 2 се изменя, за да се даде отговор на ситуациите, при които „компетентната“ държава членка не е нито представена, нито представлявана в третата държава, в която кандидатът пребивава законно. Разпоредбите се отнасят до всички възможни ситуации и предлагат решения, изразяващи духа на сътрудничество и взаимно доверие, на които се основава шенгенското сътрудничество. Член 7 — Компетентност за издаване на визи за граждани на трети държави, които законно пребивават на територията на държава членка – Параграф 1 се изменя в резултат на изменението на член 5. – Добавят се параграфи. 2 и 3 за създаване на хармонизирана правна рамка за ситуации, при които гражданин на трета държава е загубил своя документ за задгранично пътуване или този документ е бил откраднат по време на престоя му на територията на държавите членки. Член 8 — Практически условия за подаване на заявление – Параграф 1 определя общите минимални и максимални срокове за подаването на заявление. – Добавя се параграф 3, за да се предвидят облекчения в някои ситуации, които засягат роднини на граждани на Съюза, в които се дават непосредствени срещи за подаване на заявления. – Параграф 4 се изменя, за да стане задължителен, а не по избор, което означава, че спешните случаи винаги трябва да се разглеждат незабавно. – Параграф 5 се изменя, за да пояснят правилата относно това кой може да подава заявление от името на кандидата и бяха споменати професионалните, културните, спортните или образователните асоциации, за да се отграничат от търговските посредници. – Параграф 6 бе преместен от предишния член 40, параграф 4 и изменен, така че да обхване само разпоредбата относно кандидатите, които трябва да се явят на само едно място за подаването на заявление, ако трябва да се явят лично. Член 9 — Общи правила за подаване на заявление – Параграф 1 се заменя с нов текст, за да се вземе предвид премахването на общия принцип всички кандидати да подават заявленията си лично (вж. Работния документ на службите на Комисията, точка 2.1.1.1 (параграф (7)). – Параграф 2 се изменя в резултат на изменението на параграф 1. Член 10 – Заявление по образец – Параграф 1 се изменя, за да се добави възможността за попълване на заявлението по електронен път. – Въвежда се нов параграф 2, за да се гарантира, че електронната версия на заявлението по образец съответства точно на образеца, съдържащ се в приложение I. – Параграф 4 се опростява, за да се гарантира, че заявлението е налично винаги поне на официалния език на държавата членка, за която е необходима визата, както и на държавата домакин. Член 11 — Документ за задгранично пътуване – Буква а) се изменя с препратка към новата разпоредба в член 21, параграф 2, вж. по-долу. – Буква б) се изменя, за да се гарантира, че трябва да има една празна двойна страница в документа за задгранично пътуване на кандидата, така че визовият стикер и последващите входно-изходни печати да са поставени един до друг. Това ще улесни граничните проверки; вж. Работния документ на службите на Комисията, точка 2.1.1.2 (параграф (11)). Член 12 — Биометрични данни – Параграфи 2 и 4 се изменят вследствие на изменението на член 9, параграф 1. – Параграф 3 се изменя, за да се вземе предвид на предложението за виза за турне. Член 13 — Придружаващи документи – Въвежда се параграф 2, за да се отчетат процедурните облекчения, които следва да бъдат предоставени на регистрирани във ВИС редовни пътници, което означава, че тази категория заявители трябва да представят единствено доказателство за целта на пътуването. – Въвежда се параграф 3, за да се предоставят и да бъдат пояснени облекченията за роднини на гражданите на Съюза в някои ситуации. – Параграф 4 се изменя, за да се поясни, че хармонизираният списък на придружаващите документи в приложение II е изчерпателен. – Въвежда се нов параграф 6, за да се гарантира, че заявителите могат да представят факсове или копия на оригинални придружаващи документи. Кандидатите следва впоследствие да представят оригиналите на документите, освен в определени случаи, когато оригиналните документи могат да бъдат поискани единствено, ако съществуват съмнения относно автентичността на документите. – В параграф 7, буква а), се добавя „настаняване при частно лице“. – Параграф 10 се добавя, за да се вземат предвид разпоредбите относно мерките за прилагане. Член 14 — Визова такса – Параграф 3, буква а) разширява обхвата на освобождаването от визова такса, така че да включва непълнолетните лица на възраст до 18 години (преди — до 6 години), като по този начин се премахва намалението на визовата такса за деца на възраст между 6 и 12 години и незадължителната отмяна на таксата за същата възрастова група. – Буква в) от параграф 3 се изменя, за да се въведе ясно позоваване на категорията лица, които трябва да бъдат обхванати. – Параграф 3, буква г), прави задължително отмяната на визовата такса за притежателите на дипломатически и служебни паспорти. – Параграф 3, буква д) прави задължителна отмяната на таксата за лица на възраст до 25 години, които участват в семинари, конференции, спортни, културни или образователни събития, организирани от организации с нестопанска цел, като по този начин се премахва назадължителната отмяна на таксата за тази група и задължителната отмяна на таксата за представители на възраст 25 години или по-малко, които участват в семинари, конференции, спортни, културни или образователни събития, организирани от организации с нестопанска цел. – Въвеждат се букви е) и ж), за да се предостави отмяна на визовата такса или да се изяснят условията на тази отмяна в определени ситуации, включващи граждани на Съюза. Вж. също Работния документ на службите на Комисията, точка 2.1.1.3 (параграф (15)). Член 15 — Такса за услугата – В параграф 1 позоваването на „допълнителна“ такса за услугата бе заличено. – Параграф 3 се изменя в резултат на изменението на член 14. Член 18 — Проверка на условията за влизане и оценка на риска – Въвежда се нов параграф 2, за да се вземе предвид въвеждането на член 2, параграф 9 и член 13, параграф 1, буква д). – Въвежда се нов параграф 3, за да се уточни, че компетентните органи на държава членка са отговорни за обосноваване на неприлагането на презумпцията за изпълнение на условията за влизане в отделни случаи и посочването на основанията за подобно неприлагане. – Параграф 6 се изменя за да се вземе предвид предложението за виза за турне и да се заличи позоваването на „издадени от друга държава членка“, което бе счетено за объркващо. – Параграф 10 се изменя, за да позволи на държавите членки да използват модерни средства за комуникации при провеждането на интервю с кандидата, вместо да се изисква от него да отиде лично в консулството. Член 19 — Предварителна консултация – Параграф 2 се изменя, за да се предвиди, че държавите членки дават отговор на исканията за консултация в рамките на пет календарни дни, вместо седем. – Параграф 3 предвижда, че държавите членки нотифицират изискването за предварителна консултация най-късно 15 календарни дни преди въвеждането на мярката, за да се даде възможност за навременно информиране на кандидатите и за подготовката на техническо ниво на другите държави членки. – Параграф 5 се заличава, тъй като съдържанието му вече не е актуално. Член 20 — Решение по заявлението – Параграф 1 предвижда, че срокът за вземане на решение се намалява до максимум 10 календарни дни. Това е следствие както от изменението на член 19, параграф 2, така и от констатациите в оценката на прилагането на Визовия кодекс, вж. Работен документ на службите на Комисията, точка 2.1.1.6 (параграф (22)). – Параграф 2 се изменя, за да се съкрати максималния срок за вземане на решение до 20 дни и последното изречение се заличава като резултат от премахването на разпоредбата, която да разрешава на представляваната държава членка да изисква да бъде консултирана по случаи, разглеждани в рамките на процедурата по представителство. – Въвежда се параграф 3, с който се предоставят и разясняват облекченията, които се предоставят в определени ситуации на близки роднини на гражданите на Съюза. – Предходният параграф 3 се заличава, тъй като разглеждането на заявление за издаване на виза за краткосрочен престой не следва да отнема 60 календарни дни. – Параграф 4, буква г) се заличава като резултат от премахването на разпоредбата, която да разрешава на представляваната държава членка да бъде консултирана; това премахва изискването някои случаи да се предават за вземане на решение от тази представлявана държава членка, вместо от представляващата държава членка. Член 21 — Издаване на единна виза – Параграф 2 заменя предишния член 24, параграф 1, алинеи 4 и 5. – Параграф 2, първа алинея, се изменя, за да се премахне позоваването на визи за „двукратно влизане“, което изглежда излишно, и се прави позоваване на възможността за издаване на многократна виза, надхвърлящи срока на валидност на документа за задгранично пътуване. – Параграфи 3 и 4 се добавят, за да се вземе предвид изменението на член 2, параграф 10, и за да се въведе обективно определени критерии за предоставяне на специални облекчения. – Параграф 5 се изменя така, че да включва други случаи, в които кандидатите за виза отговарят на изискванията за издаването на многократна виза. Член 24 — Попълване на визовия стикер – Въвежда се параграф 2, за да се вземе предвид член 51, параграф 2. – Параграф 3 се изменя, за да се засилят разпоредбите относно националните забележки на визовия стикер, вж. Работен документ на службите на Комисията, точка 2.1.1.6 (параграф (27)). – Параграф 5 се изменя, за да се гарантира, че само визите за еднократно влизане могат да бъдат издавани на ръка. Член 25 — Анулиране на попълнен визов стикер – Параграф 2 се изменя, за да се вземе предвид необходимостта от създаването на подходяща правна основа за най-добра практика, както се препоръчва в Наръчника за визовия кодекс. Член 26 — Полагане на визов стикер – Въвежда се параграф 2, за да се вземат предвид разпоредбите на член 51, параграф 2. Член 28 — Информиране на централните органи на други държави членки – Параграф 2 се изменя, за да се гарантира навременното информиране на други държави членки, вж. коментарите, направени във връзка с член 19. Член 29 — Отказ за издаване на виза – Точка 1, буква а) (vii) се заличава в резултат на премахването на изискванията за медицинска застраховка за пътуване в чужбина. – Параграф 3 се заменя, за да се добави упоменаване относно необходимостта държавите членки да предоставят подробна информация за процедурите за обжалване. – Параграф 4 се заличава като последица от заличаването на разпоредбата, изискваща някои случаи да се предават за решаване на представляваната държава членка, вместо това да се извършва от представляващата държава членка. Член 31 — Анулиране и отмяна на визата – Параграф 4 се изменя, за да се вземе предвид изменението на член 13. Член 32 — Визи, за които по изключение са подадени заявления на външните граници – Заглавието се изменя в резултат на включването на член 33. – Параграф 2 се заличава в резултат на премахването на изискванията за медицинска застраховка за пътуване в чужбина. Член 33 — Визи, за които са подадени заявления на външните граници по силата на установена временна схема – Тези разпоредби се въвеждат, за да се позволи на държавите членки да насърчат краткосрочния туризъм. Следователно следва да им бъде разрешено да издават визи на външните граници не само в зависимост от случая и индивидуалното положение на гражданите на трети държави, но също и въз основа на временна схема. Този член определя правилата за нотифициране и публикуване на организационните ред и условия на временната схема и установява, че валидността на издадената виза следва да бъде ограничена само до територията на издаващата държава членка. – Параграф 6 определя изискванията за докладване от страна на съответната държава членка. Член 34 — Визи, издавани на морските лица по външните граници – Въвежда се параграф 3, за да се вземат предвид разпоредбите на член 51, параграф 2. Член 38 — Консулска организация и сътрудничество – В параграф 1, второто изречение вече не е актуално. – Буква б) от параграф 2 се изменя като следствие от отменянето на предишния член 41 и на премахването на изискването възлагането на дейности на външни изпълнители да се извършва „само в краен случай“. – Параграф 4 се заменя с включването на член 8, параграф 6. Член 39 — Договорености за представителство – Параграф 1 съответства на предишния член 8, параграф 1. – Параграф 2 описва събирането и предаването на досиета и данни между държавите членки, когато държава членка представлява друга единствено за целите на приемане на заявления и събиране на биометрични данни. – Параграф 3 се изменя, за да се вземе предвид премахването на възможността представляваната държава членка да изисква да участва в случаите, които се разглеждат по процедурата за представителство. – Параграфи 4 и 5 съответстват на предишния член 8, параграфи 5 и 6 съответно. – Параграф 6 определя минимален срок, в който представляваните държавите членки да уведомяват Комисията за сключването или прекратяването на договорености за представителство. – Параграф 7 предвижда, че едновременно с това представляващите държави членки уведомяват другите държави членки и делегацията на Европейския съюз в рамките на съответната юрисдикция относно сключването или прекратяване на договорености за представителство. – Параграф 8 съответства на предишния член 8, параграф 9. Член 40 — Изпълнение на някои функции от почетни консули – В параграф 1 „също“ се заличава. Член 41 — Сътрудничество с външни изпълнители – Предишният параграф 3 се заличава, тъй като такова хармонизиране не е възможно на практика, тъй като държавите членки по принцип изготвят общи договори с външни изпълнители. – Параграф 5, буква д) се изменя като следствие от изменението на член 9. – Параграф 12 се изменя, за да се въведе изискването държавите членки да докладват ежегодно за своите сътрудничество с външните изпълнители и мониторинг върху тях, както е посочено в приложение IX. Член 42 — Криптиране и сигурно прехвърляне на данни – Параграфи 1, 2 и 4 се изменят, за да се вземе предвид отменяната на предишния член 8. Член 43 — Сътрудничество на държавите членки с търговски посредници – Параграф 1 се изменя вследствие на заличаването на предишния член 2, параграф 11, т.е. определението за търговски посредник. – Параграф 5, втора алинея се изменя, за да се осигури информация на обществеността относно съответните акредитирани търговски посредници. Член 45 — Информация, която се предоставя на обществеността – Буква в) от параграф 1 се изменя, за да се вземе предвид отмяната на предишния член 41. – Предишната буква д) от параграф 1 се заличава, за да се вземе предвид отмяната на предишния член 20. – Включва се параграф 3, за да се предвиди, че Комисията създава хармонизиран информационен образец за информацията която трябва да бъде предоставена съгласно член 45, параграф 1. – Включва се параграф 4, който предвижда, че Комисията създава уебсайт за Шенген, съдържащ цялата информация, свързана с кандидатстването за виза. Член 46 — Местно шенгенско сътрудничество – В параграф 1 първото изречение и буква а) се изменят с цел да се предвиди, че в рамките на местното шенгенско сътрудничество (МШС) се изготвят хармонизирани списъци на придружаващите документи. – В параграф 1 буква б) и последната алинея се изменят в резултат на изменения член 14. – Параграф 2 се изменя в резултат на включването на член 45, параграф 3. – Параграф 3, буква а) се изменя с цел да се предвиди компилирането на тримесечна статистика относно визите на местно равнище и се добавя упоменаване на визата за турне. – Буква б) от параграф 3 се изменя в резултат на преработването на първото изречение. – Параграф 7 се изменя с цел да се предвиди, че въз основа на годишните доклади, изготвени в различните юрисдикции за състоянието на местното шенгенско сътрудничество, Комисията изготвя годишен доклад, който се изпраща на Европейския парламент и на Съвета. Членове 48-49 —Упражняване на делегирането – Тези членове се добавят, за да се вземат под внимание разпоредбите на член 290 от ДФЕС относно делегираните актове. Член 50 — Инструкции за практическото прилагане на Визовия кодекс – Този член се изменя, за да се вземат предвид разпоредбите на член 51, параграф 2. Член 51 — Процедура на комитет – Този член се изменя, за да се вземат предвид разпоредбите, които уреждат упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011. Член 52 — Нотифицикация – Параграф 1, буква ж) се изменя като следствие от изменението на член 38. – Параграф 2 се изменя в резултат на включването на член 45, параграф 4. Член 54 — Наблюдение и оценка – Това са стандартните разпоредби по отношение на мониторинга и оценяването на правните инструменти. Член 55 — Влизане в сила – Това е стандартната клауза за влизане в сила и прякото действие. Прилагането на регламента започва шест месеца след влизането му в сила, с изключение на член 51, параграф 2, който започва да се прилага 3 месеца след влизането в сила, за да могат да бъдат приети актовете за изпълнение, предвидени в членове 24, 26, 32 и 50. Приложения – Приложение I се замества – Приложение V: — предишната точка 7, засягаща медицинската застраховка за пътуване в чужбина се заличава; —добавя се нова точка 10, за да обхване случаите, когато заявлението за издаване на виза за летищен транзит се отказва. ê 810/2009 (адаптиран) 2014/0094 (COD) Предложение за РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА за създаване на Визов кодекс Ö на Съюза Õ (Визов кодекс) Общността (преработен текст) ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност Ö за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), Õ и по-специално член 62 Ö 77 Õ , параграф 2, буква а) и буква б), подточка ii) от него, като взеха предвид предложението на Европейската комисия, след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти, като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет[10], в съответствие с обикновената законодателна процедура, като имат предвид, че: ò нов (1) Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета[11] е бил неколкократно и съществено изменян. Поради по-нататъшни изменения и с оглед постигане на яснота, посоченият регламент следва да бъде преработен. ê 810/2009 съображение 1 (адаптиран) Съгласно член 61 от Договора създаването на зона за свободно движение на хора следва да бъде съпроводено от мерки за контрол на външните граници, убежището и имиграцията. ê 810/2009 съображение 2 (адаптиран) Съгласно член 62, параграф 2 от Договора мерките относно преминаването на външните граници на държавите-членки установяват правилата относно визите при планирани престои не по-дълги от три месеца, включително процедурите и условията за издаване на визи от държавите-членки. ò нов (2) Политиката на Съюза в областта на визите, която позволява престой до 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни, е основен елемент при създаването на общо пространство без вътрешни граници. Общите правила за условията и реда за издаване на визи следва да се подчиняват на принципа на солидарност и взаимно доверие между държавите членки. ê 810/2009 съображение 3 (адаптиран) (3) По отношение на визовата политика създаването на „общ корпус“ от законодателство, по-специално чрез консолидирането и развитието на достиженията на правото от Шенген (съответните разпоредби на Конвенцията за прилагане на Шенгенското споразумение от 14 юни 1985 г.[12] и Общите консулски инструкции[13], е един от основополагащите компоненти за Ö Регламент (ЕО) № 810/2009 цели, наред с другото, Õ Ö да развие още повече Õ „по-нататъшното развитие на общата визова политика като част от многопластова система, целяща Ö която Õ да улесни законното пътуване и да овладее нелегалната Ö незаконната Õ имиграция посредством допълнително хармонизиране на националното законодателството и практиките за обработване на документи в местни консулски мисии“, съгласно определеното в Хагската програма: укрепване на свободата, сигурността и правосъдието в Европейския съюз[14]. ê 810/2009 съображение 8 (адаптиран) (4) Provided that При условие че са изпълнени Ö Регламентът също следва да осигури, че при Õ определени условия, следва да бъдат издавани Ö се издават Õ многократни визи с цел да се намали административната тежест за консулствата на държавите членки и да се способства за безпроблемното пътуване на често или редовно пътуващите лица. Кандидати, които са известни на консулствата като добросъвестни и надеждни лица, следва доколкото е възможно да се възползват от опростена процедура. ò нов (5) Регламент (ЕО) № 810/2009 изясни и опрости правната рамка и значително модернизира и стандартизира процедурите за издаване на визи. Конкретни разпоредби обаче, които бяха предназначени за улесняване на процедурите в отделни случаи въз основа на субективни критерии, не се прилагат достатъчно. (6) Една интелигентна визова политика следва да доведе до гарантирана сигурност по външните граници и едновременно с това да осигури ефективното функциониране на Шенгенското пространство и улесняване на възможностите за законно пътуване. Общата визова политика следва да допринесе за насърчаване на растежа и да бъде съгласувана с други политики на Съюза, като външни отношения, търговия, образование, култура и туризъм. (7) С цел по-нататъшно улесняване на мобилността и семейните посещения за лица от трети държави, посещаващи свои близки роднини — граждани на Съюза, пребиваващи на територията на държавата членка, чието гражданство притежават, и за близки роднини на граждани на Съюза, които живеят в трета държава и желаят да посетят заедно държавата членка, чиито граждани са гражданите на Съюза, в настоящия регламент следва да се предвидят определени процедурни облекчения. (8) Същите облекчения следва като минимум да се предоставят на членовете на семействата в ситуациите, обхванати от Директива 2004/38/ЕО[15], в съответствие с член 5, параграф 2 от тази Директива. (9) Следва да се прави разграничение между нови кандидати, подаващи заявление за първи път, и лица, на които вече са били предоставяни визи и които са вписани във Визовата информационна система (ВИС). Това разграничение следва да се извърши, за да се опрости процедурата за регистрираните пътници, като същевременно се отчита рискът, свързан с незаконната имиграция и сигурността, който се създава от определени пътници. Това разграничение следва да бъде отразено във всички етапи от процедурата. (10) Кандидатите, които са регистрирани във Визовата информационна система и са получили две визи в рамките на 12-те месеца преди подаването на заявлението за виза, следва да се ползват от презумцията, че отговарят на условията за влизане по отношение на риска от незаконна имиграция, и че притежават необходимите достатъчни средства за издръжка. Тази презумпция обаче следва да се счита за оборима, ако компетентните органи докажат, че едно или повече от тези условия не са изпълнени в съответните отделни случаи. (11) Оценката на това дали дадена издадена виза е била използвана правомерно следва да се основава на елементи, като например спазването на продължителността на разрешения престой, на териториалния обхват на визата и на правилата за достъп до пазара на труда и упражняването на икономическа дейност. ê 810/2009 съображение 5 (адаптиран) ð нов (12) Необходимо е да се установят правила относно транзитното преминаване през международни зони на летища с цел борба с нелегалната Ö незаконната Õ имиграция. Ö За тази цел Õ Така от граждани от ð следва да се създаде ï общ списък на третите държави, ð от чиито граждани ï следва да се изисква да притежават визи за летищен транзит. Въпреки това, в спешни случаи на масов ð когато държава членка изпитва внезапен и значителен ï приток на незаконни имигранти, държавите-членки Ö тя Õ следва да има правото да налагат Ö да може да въведе временно изискването за визи за летищен транзит Õ такова изискване и по отношение на граждани на Ö дадена Õ трети държави Ö трета държава Õ различни от посочените в общия списък. Индивидуалните решения на държавите-членки в това отношение следва да се преразглеждат ежегодно. ðРедът и условията за това следва да бъдат определени, за да се гарантира, че прилагането на тази мярка е ограничено във времето и че в съответствие с принципа на пропорционалност, тя не надхвърля необходимото за постигането на целта. Обхватът на изискването за визи за летищен транзит следва да се ограничи до справянето с конкретната ситуация, която е довела до въвеждането на мярката. ï ò нов (13) Изискването за виза за летищен транзит следва да бъде отменено за притежателите на визи и разрешения за пребиваване, издадени от някои държави. (14) Следва да е ясно коя е държавата членка, компетентна за разглеждането на заявление за издаване на виза, особено когато планираното посещение се отнася до няколко държави членки. (15) Кандидатите за визи следва да имат възможност да подадат заявление в държавата си на пребиваване, дори когато компетентната по общите правила държава членка нито е представена, нито е представлявана в тази държава. (16) Следва да се осигури хармонизираното отношение спрямо притежателите на виза, чийто документ за задгранично пътуване е изгубен или откраднат по време на престой на територията на държавите членки. ê 810/2009 съображение 9 (17) Поради регистрирането на биометрични данни във Визовата информационна система (ВИС), създадена с Регламент (ЕО) № 767/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. относно Визовата информационна система (ВИС) и обмена на данни между държави-членки относно визите за краткосрочно пребиваване (Регламент за ВИС)[16], личното явяване на кандидата — най-малко при първото кандидатстване — следва да е едно от основните изисквания при кандидатстването за виза. ê 810/2009 съображение 10 (18) С цел да се улесни процедурата за кандидатстване за виза при всяко следващо кандидатстване следва да се даде възможност за възпроизвеждане на пръстови отпечатъци, които вече са въведени във ВИС, в рамките на срок от 59 месеца. След изтичането на този срок пръстовите отпечатъци следва да бъдат снети отново. ê 810/2009 съображение 11 (адаптиран) (19) Всички документи, данни или биометрични данни, получени от държава членка в хода на процеса по кандидатстване за виза, Ö следва да Õ се считат за „консулски документи“ съгласно Виенската конвенция за консулските отношения от 24 април 1963 г. и Ö следва да Õ се обработват по съответния начин. ê 810/2009 съображение 12 (20) Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни[17] се прилага за държавите членки по отношение на обработването на лични данни съгласно настоящия регламент. ò нов (21) Следва да се определят срокове за различните етапи от процедурата, по-специално за да се даде възможност на пътниците да планират отрано и така да избягват пиковите периоди в консулствата. (22) Консулствата на държавите членки следва да събират една и съща такса за обработване на заявленията за издаване на визи. Категориите лица, на които е предоставено освобождаване от визова такса, следва да бъдат еднотипно и ясно определени. На държавите членки следва да се позволи да не събират визова такса в отделни случаи. (23) От кандидатите не следва да се изисква да представят медицинска застраховка за пътуване в чужбина при подаването на заявление за виза за краткосрочен престой, защото това би представлявало диспропорционална тежест за кандидатите за виза, а и няма доказателства, че притежателите на визи за краткосрочен престой представляват по-голям риск по отношение на публичните медицински разходи в държавите членки в сравнение с гражданите на трети държави, освободени от изискването за притежаване на виза. (24) Професионалните, културните и спортните асоциации, както и акредитираните търговски посредници следва да могат да подават заявления от името на кандидатите за виза. (25) Разпоредбите относно inter alia „гратисния период“, попълването на визовия стикер и анулирането на попълнения визов стикер следва да бъдат изяснени. (26) Многократни визи с дългосрочна валидност следва да се издават в съответствие с обективно определени критерии. Валидността на многократна виза може да надхвърля валидността на документа за задгранично пътуване, в който е поставена. (27) За заявлението за виза по образец следва да се вземе предвид графикът за въвеждането на ВИС. Държавите членки следва във възможно най-голяма степен да позволяват заявленията за визи по образец да се попълват и предават по електронен път и следва да приемат изпратени по факс придружаващи документи или техни копия. Оригинални документи следва да се изискват само в специфични случаи. (28) Стандартният формуляр за уведомяване на мотивирания отказ за издаване, анулиране или отмяна на виза следва да включва конкретно основание за отказ за издаване на виза за летищен транзит и да гарантира, че съответното лице е надлежно информирано за процедурата за обжалване. (29) Правилата относно обмена на информация между компетентните органи на държавите членки по отношение на издаването на визи за морските лица на външните граници, както и формулярът, който се попълва за тази цел, следва да бъдат максимално опростени и ясни. (30) Издаването на визи на външната граница следва по принцип да се прави по изключение. Въпреки това, за да се даде възможност на държавите членки да насърчават краткосрочния туризъм, следва да им бъде разрешено да издават визи на външните граници въз основа на временна схема и след уведомяване и публикуване на организационните условия на схемата. Тези схеми следва да са временни по характер и валидността на издадената виза следва да бъде ограничена до територията на издаващата държава членка. ê 810/2009 съображение 6 (адаптиран) ð нов (31) Ö Приемането на Õ Ккандидатите за визи следва да бъдат приемани Ö се извършва Õ с необходимото уважение към човешкото достойнство. Обработването на заявленията за издаване на визи следва да се осъществява с професионализъм и уважение и ð да не отива отвъд необходимото за ï Ö постигането Õ да съответства на преследваните цели ê 810/2009 съображение 7 (адаптиран) ð нов (32) Държавите членки следва да гарантират, че качеството на предлаганата на обществеността услуга е с висок стандарт и следва добрите административни практики. Те следва да ангажират необходимия брой квалифициран персонал, както и достатъчно ресурси, за да улеснят доколкото е възможно процеса на кандидатстване за виза. Държавите членки следва да гарантират, че Ö кандидатът за виза трябва да се яви само на едно място за целите на подаването на заявлението за виза Õ по отношение на всички кандидати се прилага принципът "обслужване на едно гише". ð Това не се засяга възможността за провеждането на лично интервю с кандидата. ï ê 810/2009 съображение 13 (адаптиран) ð нов (33) За да се улесни процедурата, Ö Регламент (ЕО) № 810/2009 предвижда Õ следва да се предвидят различни форми на сътрудничество, като например ограничено представителство, съвместно използване на обекти, съвместни центрове за приемане на заявления, почетни консули и сътрудничество с външни изпълнители, като се имат предвид по-специално изискванията за защита на данните, установени в Директива 95/46/ЕО Ö между държавите членки, целящи, от една страна, да им предоставят възможност да обединят своите ресурси, и от друга, да увеличат обхвата на консулското представителство в полза на кандидатите Õ В съответствие с условията, предвидени в настоящия регламент, държавите-членки следва да определят вида организационна структура, която ще използват във всяка трета държава. ð Следва да се установят гъвкави правила, за да се даде възможност на държавите членки да оптимизират съвместното използване на ресурси и да увеличат консулското представителство. Сътрудничеството между държавите членки („Шенгенските визови центрове“) може да бъде под всякаква форма, подходяща за местните условия, и която е насочена към разширяване на географския обхват на консулското представителство, намаляване на разходите на държавите членки, повишаване на видимостта на Европейския съюз и подобряване на услугите, предлагани на кандидатите за виза. ï ê 810/2009 съображение 4 (адаптиран) ð нов (34) За визови цели държавите членки следва да имат представителства или да бъдат представени във всички трети държави, за чиито граждани се прилагат визови изисквания. ð Държавите членки следва да се стремят да разширяват консулското представителство. ï Държавите членки, които нямат свое консулство в определена трета държава или в даден район от определена трета държава, следва Ö следователно Õ да се стремят да сключат договорености за представителство с цел да не се налага кандидатите за виза да полагат прекомерни усилия, за да получат достъп до консулствата. ò нов (35) Сключването на договорености за представителство следва да бъде опростено, а пречките за него между държавите членки — да се избягват. Представляващата държава членка следва да отговаря за извършването на цялото обработване на заявленията за издаване на визи без намесата на представляваната държава членка. ê 810/2009 съображение 14 ð нов (36) Необходимо е да се предвидят разпоредби за случаи, при които държавите членки решават да си сътрудничат с външни изпълнители за приемане на заявленията. Такова решение може да бъде взето, ако, при особени обстоятелства или поради свързани с местните условия причини, сътрудничеството с други държави-членки под формата на представителство, ограничено представителство, съвместното използване на обекти или общ център за приемане на заявления се окаже неподходящо за съответната държава-членка. Такива договорености следва да се установяват в съответствие с общите принципи за издаване на визи и с изискванията за защита на данните, уредени в Директива 95/46/ЕО. Освен това при установяването и изпълнението на такива договорености следва да се има предвид необходимостта от предотвратяване на практиката за търсене на по-изгодни варианти за получаване на виза (т.нар. „visa-shopping“). ê 810/2009 съображение 15 Когато държавите-членки са взели решение да си сътрудничат с външен изпълнител, те следва да си запазят възможността да разрешат на всички кандидати да подават заявленията направо в дипломатическите им мисии или в консулските им служби. ê 810/2009 съображение 16 (адаптиран) ð нов (37) Държавите членки следва да си сътрудничат с външни изпълнители на базата на договор, който следва да съдържа разпоредби относно точните й отговорности Ö на въпросните изпълнители Õ, относно прекия и пълен достъп Ö на държавата членка Õ до помещенията Ö на външния изпълнител Õ й , информацията за кандидатите, поверителността и относно обстоятелствата, условията и процедурите за спиране или прекратяване на сътрудничеството. ð Държавите членки следва да докладват всяка година на Комисията относно сътрудничеството с външните изпълнители и мониторинга на тяхната дейност. ï ê 810/2009 съображение 17 Настоящият регламент, като позволява на държавите-членки да си сътрудничат с външни изпълнители за приемане на заявленията и същевременно въвежда принципа за „обслужване на едно гише“ при подаване на заявленията, създава дерогация от общото правило, че кандидатът трябва да се яви лично в дипломатическата мисия или в консулската служба. С това не се засяга възможността кандидатът да бъде поканен на лично интервю. ê 810/2009 съображение 19 ð нов (38) Статистическите данни са важно средство за наблюдение на миграционните движения и могат да служат като ефикасен инструмент за управление. Следователно такива данни следва да се събират редовно в общ формат. ð Следва да се събират подробни данни за визите с оглед на съставянето на сравнителна статистика, която да позволи основана на обективни факти оценка на прилагането на настоящия регламент. ï ê 810/2009 съображение 23 (адаптиран) ð нов (39) Ö На обществеността следва да бъде представена цялата информация от значение за подаването на заявления за издаване на виза и следва да се подобрят видимостта и общият имидж на общата визова политика. Õ За тази цел Трябва Ö следва Õ да се създаде обща интернет страница за шенгенски визи, за да се подобрят видимостта и единната представа за общата визова политика ð и да се изготви общ модел, чрез който държавите членки предоставят информация на обществеността ï. Такава интернет страница ще служи като средство за предоставяне на обществеността на цялата съществена информация във връзка с кандидатстването за виза. ê 810/2009 съображение 18 (адаптиран) (40) Местното шенгенско сътрудничество е изключително важно за хармонизираното прилагане на общата визова политика и за правилната оценка на рисковете, свързани с миграцията и/или сигурността. Предвид различията на местно равнище, следва да се оцени практическото прилагане на конкретни Ö определени Õ законодателни разпоредби в дипломатическите мисии и консулски служби на държавите членки в отделни места с цел да се гарантира хармонизирано прилагане на законовите разпоредби, с което да се избегнат търсенето на по-изгодни варианти за получаване на виза (т.нар. „visa-shopping“) и различното третиране на кандидатите за визи. ò нов (41) Ако на определено място не съществува хармонизиран списък на придружаващите документи, държавите членки са свободни да определят точно какви да бъдат те, така че кандидатите за виза да могат да ги представят като доказателство, че изпълняват условията за влизане, поставени от настоящия регламент. Когато такъв хармонизиран списък на придружаващите документи съществува, с цел предоставянето на облекчения на кандидатите за виза, държавите членки следва да могат да предвиждат известни изключения от списъка, когато на територията им се организират важни международни събития. Тези събития следва да са широкомащабни и от особено значение поради въздействието си върху туризма и/или културата, като например международни или универсални изложения и спортни първенства. ê 810/2009 съображение 27 (42) Когато държава членка е домакин на олимпийски и параолимпийски игри, следва да се прилага специална схема за улесняване издаването на визи за членове на олимпийското семейство. ê 810/2009 съображение 20 Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията[18]. ê 810/2009 съображение 21 По-специално на Комисията следва да бъдат предоставени правомощия за приемане на изменения на приложенията към настоящия регламент. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент, включително чрез допълването му с нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО. ê 810/2009 съображение 22 За да се гарантира хармонизираното прилагане на настоящия регламент на оперативно равнище, следва да се съставят инструкции относно практиките и процедурите, които да се следват от държавите-членки при обработването на заявления за издаване на визи. ò нов (43) С оглед на адаптирането към променящите се обстоятелства, правомощията за приемане на актове в съответствие с член 290 от Договора за оформяне на общия списък на третите държави, чиито граждани трябва да притежават виза за летищен транзит, когато преминават през международна транзитна зона на летища, намиращи се на територията на държавите членки, и на списъка на разрешенията за пребиваване, които дават право на притежателите им на транзитно преминаване през летищата на държавите членки, без да се изисква да притежават виза за летищен транзит, следва да бъдат делегирани на Комисията. Особено важно е по време на подготвителната си работа Комисията да извърши подходящите консултации, включително на ниво експерти. (44) За да се осигурят еднакви условия за прилагането на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия за изготвянето на оперативни инструкции относно практиките и процедурите, които да се следват от държавите членки при обработването на заявления за издаване на визи, изготвянето на списъците с придружаващите документи, които трябва да се представят във всяка юрисдикция, задължителните полета за попълване върху визовия стикер, правилата за полагане на визовия стикер и правилата за издаване на визи на границата на морските лица. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета[19]. За приемането на такива актове за изпълнение следва да бъде използвана процедурата по разглеждане. ê 810/2009 съображение 26 (адаптиран) (45) Сключени между Общността Ö Съюза Õ и трети държави двустранни споразумения, които имат за цел да улеснят обработването на заявления за издаване на визи, може да предвиждат дерогации от разпоредбите на настоящия регламент. ê 810/2009 съображение 30 (46) Условията, уреждащи влизането на територията на държави членки или издаването на визи, не засягат правилата, уреждащи понастоящем признаването на валидността на документите за задгранично пътуване. ê 810/2009 съображение 28 (адаптиран) ð нов (47) Доколкото целта на настоящия регламент, а именно установяването на процедури и ð общи ï условия Ö и процедури Õ за издаване на визи за транзитно преминаване или за планиран престой на територията на държавите членки с продължителност, която не надвишава три месеца Ö 90 дни Õ в рамките на всеки шестмесечен период Ö от 180 дни Õ, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно може да бъде постигната по-добре ð единствено ï на общностно равнище Ö Съюз Õ, Общността Ö Съюзът Õ може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора Ö за Европейския съюз (ДЕС) Õ. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел Ö тази цел Õ . ê 810/2009 съображение 29 (адаптиран) ð нов (48) Настоящият регламент зачита основните права и спазва принципите, признати по-специално от Конвенцията на Съвета на Европа за защита на правата на човека и основните свободи и от Хартата на основните права на Европейския съюз. ð По-специално настоящият регламент цели да осигури пълното зачитане на личния и семейния живот, посочени в член 7, защитата на личните данни, посочена в член 8, и правата на детето, посочени в член 24 от Хартата на основните права на Европейския съюз. ï ê 810/2009 съображение 31 (адаптиран) ð нов (49) В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола Ö № 22 Õ относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз Ö ДЕС Õ и към Договора за създаване на Европейската общност Ö за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС )Õ, Дания не участва в приемането на настоящия регламент, не е обвързана от него и не го прилага. Като се има предвид, че настоящият Ö Доколкото настоящият Õ регламент надгражда над достиженията ð представлява развитие на ï достиженията на правото от Шенген съгласно разпоредбите на трета част, дял IV от Договора за създаване на Европейската общност, в съответствие с член 4 от същия протокол Дания решава в срок шест месеца след ð вземането на решение от Съвета относно ï след приемане от Съвета на настоящия регламент дали ще го прилага в националното си законодателство. ê 810/2009 съображение 32 (адаптиран) (50) По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено между Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия, за асоцииране Ö на последните Õ в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген[20], което попада в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета[21] относно някои договорености за прилагане на въпросното споразумение. ê 810/2009 съображение 33 (адаптиран) Следва да се предвиди разпоредба, която да позволи на представители на Исландия и Норвегия да бъдат приобщени към работата на комитетите, подпомагащи Комисията при упражняването на изпълнителните ѝ правомощия съгласно настоящия регламент. Такава договореност е предвидена в размяната на писма между Съвета на Европейския съюз и Исландия и Норвегия относно комитетите, които подпомагат Европейската комисия при изпълнение на нейните изпълнителни правомощия[22], приложена към горепосоченото споразумение. Комисията предостави на Съвета проекта на препоръка с оглед договарянето на тази разпоредба. ê 810/2009 съображение 34 (51) По отношение на Швейцария, настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген[23], които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б А от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета[24] относно сключването на посоченото споразумение. ê 810/2009 съображение 35 ð нов (52) По отношение на Лихтенщайн настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС[25] 2008/261/ЕО на Съвета относно ð сключването ï на споменатия протокол. ê 154/2012 съображение 11 (53) По отношение на Кипър, настоящият регламент представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 3, параграф 21 от Акта за присъединяване от 2003 г. ê 154/2012 съображение 12 (54) По отношение на България и Румъния, настоящият регламент представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 21 от Акта за присъединяване от 2005 г. ò нов (55) По отношение на Хърватия, настоящият регламент представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2011 г. ê 810/2009 съображение 36 (56) Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. по отношение на искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген[26]. Следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане. ê 810/2009 съображение 37 (адаптиран) (57) Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген[27]. Следователно Ирландия не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане. ê 810/2009 съображение 38 (адаптиран) Настоящият регламент, с изключение на член 3, представлява разпоредби, които се основават на достиженията на правото от Шенген или по друг начин са свързани с него по смисъла на член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2003 г. и по смисъла на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г., ê 810/2009 (адаптиран) ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ: ДЯЛ I ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ Член 1 Цел Ö Предмет Õ и приложно поле ê 610/2013 член 6, параграф 1 1. Настоящият регламент определя условията и реда за издаване на визи за транзитно преминаване или за планиран престой на територията на държави членки с продължителност, която не превишава 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период. ê 810/2009 (адаптиран) 2. Разпоредбите на настоящия регламент се прилагат по отношение на всеки гражданин на трета държава, който трябва да притежава виза, когато преминава външните граници на държавите-членки съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 г. за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите-членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване[28], без това да засяга: а) правото на свободно движение, с което се ползват гражданите на трети държави, които са членове на семействата на граждани на Съюза; б) равностойни права, с които се ползват граждани на трети държави и членовете на техните семейства, които, съгласно споразуменията между Съюза и неговите държави членки, от една страна, и тези трети държави, от друга страна, имат права на свободно движение, равностойни на правата на граждани на Съюза и членове на техните семейства. 3. Настоящият регламент също така съдържа списък на третите държави, от чиито граждани се изисква да притежават виза за летищен транзит по изключение от принципа за свободно транзитно преминаване, установен в приложение 9 към Чикагската конвенция за международно гражданско въздухоплаване, и определя условията и реда за издаване на визи за целите на транзитно преминаване през международните транзитни зони на летищата на държавите членки. Член 2 Определения За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения: 1. „гражданин на трета държава“ означава всяко лице, което не е гражданин на Съюза по смисъла на член 17 Ö 20 Õ , параграф 1 от Договора Ö ДФЕС Õ ; 2. „виза“ означава разрешение, издадено от държава членка с цел: ê 610/2013 член 6, параграф 2 (адаптиран) а) транзитно преминаване или планиран престой на територията на държавите членки с продължителност не повече от 90 дни в рамките на всеки Ö период от 180 дни Õ -дневен период; Ö или Õ ê 810/2009 б) транзитно преминаване през международните транзитни зони на летищата на държавите членки; 3. „единна виза“ означава виза, валидна за цялата територия на държавите членки; 4. „виза с ограничена териториална валидност“ означава виза, валидна за територията на една или няколко държави членки, но не за всички държави членки; 5. „виза за летищен транзит“ означава виза, валидна за транзитно преминаване през международните зони на едно или повече летища на държавите членки; ò нов 6. „виза за турне“ означава виза, определена в член 3, параграф 2 от [Регламент № …/…]; 7. „близки роднини“ означава съпруг/съпруга, деца, родители, лица, упражняващи родителски права, баби и дядовци и внуци; 8. „регистриран кандидат във ВИС“ означава кандидат, чиито данни са въведени във Визовата информационна система; 9. „регистриран редовен пътник във ВИС“ означава кандидат за виза, който е регистриран във Визовата информационна система и е получил две визи в рамките на 12-те месеца преди подаването на заявлението за виза; ê 810/2009 ð нов 106. „визов стикер“ означава единен формат за издаване на визите, определен с Регламент (ЕО) № 1683/95 на Съвета от 29 май 1995 г. за определяне на единен формат за визи[29]; 711. „признат документ за задгранично пътуване“ означава документ за задгранично пътуване, признат от една или повече държави членки с цел ð преминаване на външните граници и ï поставяне на визи ð в съответствие с Решение № 1105/2011/ЕС на Европейския парламент и на Съвета[30] ï ; ò нов 12. „валиден документ за задгранично пътуване“ означава документ за задгранично пътуване, който не е неистински, подправен или преправен и чийто срок на валидност, както е определен от издаващия орган, не е изтекъл; ê 810/2009 ð нов 138. „единна бланка за поставяне на виза“ означава единният формат на формулярите за поставяне на визи, издавани от държавите членки на лица, които притежават документи за задгранично пътуване, които не са признати от държавата членка, която е изготвила формуляра по смисъла на Регламент (ЕО) № 333/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за единния формат на формуляра за поставяне на визите, които се издават от държавите-членки на лицата, които притежават пътен документ, който не е признат от държавата-членка, която е изготвила формуляра[31]; 149. „консулство“ означава дипломатическа мисия или консулска служба на държава членка, упълномощена да издава визи и оглавявана от щатно консулско длъжностно лице по смисъла на Виенската конвенция за консулските отношения от 24 април 1963 г.; 1510. „заявление“ означава заявление за издаване на виза; 11. „търговски посредник“ означава частна административна агенция, транспортно дружество или туристическа агенция (туроператор или краен продавач). ò нов 16. „морско лице“ означава всяко лице, което е наето на работа или е ангажирано или работи в каквото и да е качество на борда на кораб, по отношение на който се прилага Морската трудова конвенция от 2006 г. ê 810/2009 ð нов ДЯЛ II ВИЗА ЗА ЛЕТИЩЕН ТРАНЗИТ Член 3 Граждани на трети държави, които трябва да притежават виза за летищен транзит 1. Гражданите на третите държави, изброени в приложение ІІІ IV, трябва да притежават виза за летищен транзит при преминаване през международните транзитни зони на летищата, намиращи се на територията на държавите членки. ò нов 2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 48 във връзка с изменения на списъка на третите държави, изложен в приложение III. В случай на възникващи рискове и неотложна необходимост по отношение на делегираните актове, приети съгласно разпоредбите на настоящия параграф, се прилага процедурата, определена в член 49. ê 810/2009 (адаптиран) ð нов 3. В спешни случаи на масов Ö В случаи на значителен и внезапен Õ приток на незаконни имигранти отделните държави-членки Ö дадена държава членка Õ може да изиска граждани на трети държави, различни от посочените в параграф 1, да притежават виза за летищен транзит при преминаване през международните транзитни зони на летищата, намиращи се на тяхна Ö нейна Õ територия. Държавите-членки нотифицират Комисията за тези решения преди тяхното влизане в сила, както и за отмяната на изискване за притежаване на виза за летищен транзит. ð Продължителността на тази мярка не надхвърля 12 месеца. Обхватът и времетраенето на изискването за притежаването на виза за летищен транзит не излизат извън рамките на строго необходимото в отговор на значителен и внезапен приток на незаконни имигранти. ï ò нов 4. Когато дадена държава членка възнамерява да въведе изискване за притежаване на виза за летищен транзит в съответствие с параграф 3, тя уведомява възможно най-бързо Комисията и предоставя следната информация: (a) причината за планираното въвеждане на изискване за притежаване на виза за летищен транзит, като се предоставят доказателства в подкрепа на твърдението за наличие на внезапен и значителен приток на незаконни имигранти; (b) обхвата и времетраенето на планираното въвеждане на изискване за притежаване на виза за летищен транзит. 5. След нотификацията от съответната държава членка в съответствие с параграф 4 Комисията може да издаде становище. 6. Държавата членка може да удължи прилагането на изискване за притежаване на виза за летищен транзит само веднъж, на основание че премахването на изискването би довело до значителен приток на незаконни имигранти. В случай на такова удължаване се прилага параграф 3. 7. Комисията ежегодно информира Европейския парламент и Съвета за прилагането на настоящия член. ê 810/2009 3. В рамките на работата на комитета, посочен в член 52, параграф 1, нотификациите се преразглеждат ежегодно с цел включване на съответната трета държава в списъка, установен в приложение IV. 4. Когато третата държава не бъде включена в списъка, установен в приложение IV, съответната държава-членка може да запази, при условие че са спазени условията по параграф 2, или да отмени изискването за притежаване на виза за летищен транзит. ê 810/2009 ð нов 58. Следните категории лица се освобождават от изискването да притежават виза за летищен транзит, предвидено в параграфи 1 и 3: а) титуляри на валидна единна виза, ð виза за турне, ï национална виза за дългосрочно пребиваване или разрешение за пребиваване, издадени от държава членка; ê 154/2012 член 1 (адаптиран) ð нов б) граждани на трети държави, които притежават валидни разрешения за пребиваване, издадени от държава-членка, която не участва в приемането на настоящия регламент, или от държава-членка, която все още не прилага в пълна степен разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, или граждани на трети държави, които притежават някое от изброените в приложение V валидни разрешения за пребиваване, издадени от Андора, Канада, Сан Марино, Съединените американски щати или Япония, гарантиращи безусловното обратно приемане на титулярите им ð , или притежаващи разрешение за пребиваване за карибските части на Кралство Нидерландия (Аруба, Кюрасао, Синт Мартен, Бонер, Синт Еустациус и Саба) ï; в) граждани на трети държави, които притежават валидна виза за държава членка, която не участва в приемането на настоящия регламент Ö или Õ за държава членка, която все още не прилага в пълна степен разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, ð или за държава — страна по Споразумението за Европейското икономическо пространство, ï или за Канада, Япония или Съединените американски щати, ð или за притежателите на валидна виза за карибските части на Кралство Нидерландия (Аруба, Кюрасао, Синт Мартен, Бонер, Синт Еустациус и Саба), ï когато пътуват към издаващата виза държава или към всяка друга трета държава, или когато се връщат от издаващата виза държава, след като са използвали визата; ê 810/2009 (адаптиран) ð нов г) членове на семействата на граждани на Европейския съюз, както е посочено в член 1, параграф 2, буква а) ð 3 от Директива 2004/38/ЕО ï; д) притежатели на дипломатически ð , служебни, официални или специални ï паспорти; е) членове на екипажи на въздухоплавателни средства, които са граждани на договаряща страна по Чикагската конвенция за международно гражданско въздухоплаване. ò нов 9. Комисията е оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 48 във връзка с измененията на списъка на валидните разрешения за пребиваване, които дават право на титулярите им на транзитно преминаване през летищата на държавите членки, без да се изисква да притежават виза за летищен транзит, изложен в приложение ІV. ê 810/2009 (адаптиран) ð нов ДЯЛ IIІ РЕД И УСЛОВИЯ Ö И РЕД Õ ЗА ИЗДАВАНЕ НА ВИЗИ ГЛАВА I Органи, участващи в процедурите, свързани със заявленията Член 4 Органи, компетентни да участват в процедурите, свързани със заявленията 1. Заявленията се разглеждат от консулствата, които взимат решение по тях. 2. Чрез дерогация от параграф 1 на външните граници на държавите членки органите за граничен контрол на лица могат да разглеждат и вземат решение по заявленията в съответствие с членове 3235 ð , 33 ï и 3436. 3. В неевропейските отвъдморски територии на държавите членки разглеждането на заявленията и вземането на решения по тях може да се извършва от органите, определени от съответната държава членка. 4. Държава членка може да поиска в разглеждането на заявленията и във вземането на решения по тях да участват органи, различни от посочените в параграфи 1 и 2. 5. Държава членка може да поиска друга държава-членка да се консултира с нея или да я информира в съответствие с членове 1922 и 2831. Член 5 Държава членка, компетентна за разглеждането на заявленията и вземането на решение по тях 1. Държавата членка, компетентна за разглеждането на заявление за издаване на единна виза и за вземането на решение по него, е: а) държавата членка, чиято територия представлява единственото местоназначение на посещението(ята); б) ако посещението включва повече от едно местоназначение, ð или ако трябва да бъдат направени няколко отделни посещения в рамките на период от два месеца, ï държавата членка, чиято територия представлява основното местоназначение на посещението(ята) с оглед продължителността или целта на престоя ð , измервана в дни ï ; или в) ако основното местоназначение не може да бъде определено, държавата членка, чиято външна граница кандидатът възнамерява да пресече, за да влезе на територията на държавите членки. 42. Държавите-членки си сътрудничат, за да се избегне ситуация, в която заявление не може да бъде разгледано и по него да бъде взето решение, тъй като Ö Ако Õ държавата членка, която е компетентна в съответствие с параграфи 1—3, ð буква а) или б), ï не е представена, нито е представлявана в третата държава, в която кандидатът подава заявление в съответствие с член 6. ð , кандидатът има право да подаде заявлението си: ï ò нов а) в консулството на една от държавите членки по местоназначение на планираното посещение, б) в консулството на държавата членка на първо влизане, ако буква а) не се прилага, в) във всички останали случаи — в консулството на държавите членки, които присъстват в съответната държава. ê 810/2009 3. Държавата членка, компетентна за разглеждането на заявление за издаване на виза за летищен транзит и за вземането на решение по него, е: а) в случай на еднократен летищен транзит — държавата членка, на чиято територия е разположено летището на транзитно преминаване; или б) в случай на двукратен или многократен летищен транзит — държавата членка, на чиято територия е разположено летището на първото транзитно преминаване. Член 6 Териториална компетентност на консулствата 1. Заявлението се разглежда и решение по него се взема от консулството на компетентната държава членка, в чийто консулски окръг кандидатът пребивава законно. 2. Консулство на компетентната държава членка разглежда и взема решение по заявлението, подадено от гражданин на трета държава, който се намира законно, но не пребивава в неговия консулски окръг, ако кандидатът е обосновал подаването на заявлението в това консулство. Член 7 Компетентност за издаване на визи за граждани на трети държави, които законно пребивават на територията на държава членка 1. Граждани на трети държави, които законно пребивават на територията на държава членка и от които се изисква да притежават виза, за да влязат на територията на една или повече държави членки, кандидатстват за издаване на виза в консулството на държавата членка, която е компетентна в съответствие с член 5, параграф 1 или 2. ò нов 2. Граждани на трети държави, които са изгубили документа си за задгранично пътуване, или той им е бил откраднат, докато са били на територията на държава членка, могат да напуснат тази територия с валиден документ за задгранично пътуване, който дава право за преминаване на границата, издаден от консулството на държавата им, без да им се изисква виза или друго разрешение. 3. Когато гражданин на трета държава, посочен в параграф 2, възнамерява да продължи да пътува в Шенгенското пространство, органите на държавата членка, в която той е декларирал загубата или кражбата на документа си за задгранично пътуване, му издават виза със срок на валидност и срок на разрешен престой, идентични с тези, фигуриращи в първоначалната виза въз основа на данните, регистрирани във ВИС. ê 810/2009 ð нов ГЛАВА II Заявление Член 89 Практически условия за подаване на заявление 1. Заявленията се ð могат да се ï подават не по-рано от три ð шест ï месеца преди ð и не по-късно от 15 календарни дни преди ï началото на планираното посещение. Титулярите на многократна виза могат да подадат заявление преди изтичането на срока на валидност на визата, ако тя е валидна за срок от поне шест месеца. ê 810/2009 (адаптиран) 2. От кандидатите Ö Консулствата могат да изискат от кандидатите Õ може да се изисква предварително да уговорят час за подаването на заявление. Като правило уговорената среща се провежда в срок до две седмици от датата, на която срещата е поискана. ò нов 3. Консулството позволява подаването на заявление или без предварително уговорена среща или с непосредствено назначена среща на близки роднини на граждани на Съюза, които: а) възнамеряват да посетят свои близки роднини — граждани на Съюза, които пребивават в държавата членка, на която са граждани; б) възнамеряват да пътуват заедно със своите близки роднини — граждани на Съюза, до държавата членка, чиито гражданин са те. 4. Консулството позволява подаването на заявление или без предварително уговорена среща или с непосредствено назначена среща на членовете на семействата на граждани на Съюза, посочени в член 3 от Директива 2004/38/ЕО. ê 810/2009 (адаптиран) ð нов 5. В надлежно обосновани спешни случаи консулството може да разреши ð разрешава ï на кандидатите да подадат заявленията си Ö или Õ без уговорена среща или Ö с непосредствено уговорена Õ такавасе провежда незабавно. 6. ð Без да се засяга член 12, ï заявленията могат да се подават: в консулството а) от кандидата или б) от акредитиран търговски Ö посредник, посочен в член 43 Õ посредници, както е предвидено в член 45, параграф 1, без да се засягат разпоредбите на член 13, или в съответствие с член 42 или 43. Öв) професионална, културна, спортна или учебна асоциация или институция. Õ Ö 7. От кандидата няма да се изисква да се явява лично на повече от едно място, за да подаде заявление за издаване