АКРОНИМИ И СЪКРАЩЕНИЯ

КДП : Кодекс на най-добри практики

БКП : "Предполагаем случай" (жалба или разследване по служебна инициатива)

По служебна инициатива (от латински — еx officio) : По силата на служебното положение или длъжността, по служебно право — в областта на държавните помощи това понятие се използва за обозначаване на разследванията по собствена инициатива, когато ГД "Конкуренция" предприема инициатива да проучи и/или реши да открие разследване относно предполагаем случай на неправомерна помощ.

(О)РГО : (Общ) Регламент за групово освобождаване

БВП : Брутен вътрешен продукт

СП : Съгласувано планиране

PETRA : Пилотно експериментално приложение за отчитане на работното време

ПУ : Етап, предхождащ уведомлението (предварително уведомяване)

НИРД (и иновации) : Научноизследователска и развойна дейност (и иновации)

ИПИ : Искане за предоставяне на информация

ПДДП : План за действие за държавните помощи

SANI : Система за електронно уведомяване за държавни помощи

МСП : Малки и средни предприятия

ОП : Опростена процедура

ДЕО : Договор за създаването на Европейската общност

ДФЕС : Договор за функционирането на Европейския съюз

КРАТКО ИЗЛОЖЕНИЕ

I. Държавите членки са задължени да уведомяват Комисията за всички планирани мерки, свързани с предоставянето на държавна помощ, и да изпълняват тези мерки едва след получаване на нейното разрешение. Контролът върху държавните помощи във всички сектори с изключение на земеделието и, рибарството е в отговорностите на ГД "Конкуренция" на Европейската комисия.

II. Палатата разгледа дали процедурите на Комисията осигуряват ефективно управление на контрола върху държавните помощи, оценявайки в частност дали:

i) системата за уведомления, жалби и разследвания по служебна инициатива гарантира, че Комисията контролира всички случаи, свързани с предоставянето на държавна помощ;

ii) Комисията е създала подходящи структури и процедури за управление с цел ефективно разрешаване на случаите, свързани с държавните помощи, в рамките на предвидените срокове;

iii) Комисията наблюдава въздействието на контрола, който упражнява върху държавните помощи.

III. Констатациите на Палатата се основават на одита, извършен в Комисията и в осем държави членки, избрани за целите на одита. Палатата установи, че:

- Комисията се стреми да гарантира решаването на всички случаи, свързани с държавните помощи, но нейните системи не гарантират обхващането на всички помощи;

- Процедурите за уведомяване относно държавните помощи са продължителни;

- Обработването на жалбите продължава да става бавно и процедурата не е прозрачна;

- Комисията е реагирала навреме на финансовата криза;

- Комисията не извършва цялостна оценка на фактическото въздействие от контрола, който тя упражнява върху държавните помощи.

IV. Въз основа на тези констатации и оценки Палатата препоръчва на Комисията да:

- направи преглед на разпределението на ресурсите, предназначени за контрол върху държавните помощи, с цел да има по-активна роля в повишаването на информираността на държавите членки относно правилата за държавните помощи, да увеличи дейностите си по мониторинг и да организира своите разследвания по служебна инициатива по-систематизирано и целенасочено, така че да бъдат откривани случаите на незаконосъобразна помощ;

- увеличи прозрачността на процедурите си за разглеждане на случаи, като информира редовно заинтересованите страни за напредъка по разрешаването на даден случай и да открива в по-кратки срокове официалните процедури за разследване;

- съкрати продължителността на процедурите, например посредством ограничаване на броя на исканията за информация, отправени към държавите членки, и да обработва по-бързо неоснователните жалби;

- въведе усъвършенствана система за отчитане на работното време и управленско отчитане с цел оптимизиране на разпределението на ресурсите;

- оценява редовно фактическото въздействие от контрола върху държавните помощи върху предприятията, пазарите и икономиката като цяло.

ВЪВЕДЕНИЕ

1. Европейската комисия носи цялостна отговорност за осигуряване на ефективен контрол върху държавните помощи. Генерална дирекция "Конкуренция" има водеща роля в управлението на политиката на ЕС в областта на конкуренцията. Генерална дирекция "Земеделие и развитие на селските райони" и генерална дирекция "Морско дело и рибарство" отговарят за контрола върху държавните помощи в областите земеделие и рибарство. ГД "Конкуренция" отговаря за контрола върху държавните помощи във всички други сектори на икономиката.

2. Правната основа за контрола на Комисията върху държавните помощи се съдържа в членове 107—108 на ДФЕС (вж. точки 3 и 8 и приложението). В регламент на Съвета (Процедурен регламент [1]) и регламент на Комисията (Регламент за прилагане на Процедурния регламент [2]) подробно се определят начинът, по който Комисията изпълнява своите отговорности. Комисията публикува съобщения и насоки, които имат за цел да предоставят допълнителни разяснения за начина, по който правилата се прилагат на практика.

3. Член 107, параграф 1 от ДФЕС определя държавната помощ като "всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки". Необходимо е да бъдат изпълнени кумулативно четири критерия, за да може дадена мярка, свързана с предоставяне на помощ, да бъде определена за държавна помощ:

да включва трансфер на държавни ресурси,

да води до икономически предимства за предприятията;

да нарушава или да застрашава да наруши конкуренцията чрез селективно поставяне в по-благоприятно положение на определени бенефициенти; и

да притежава потенциал за въздействие върху вътрешносъюзната търговия.

Следователно предоставените на физически лица субсидии или общите мерки, достъпни за всички предприятия, обикновено не представляват държавна помощ. Правилата на Комисията целят да се гарантира, че предоставяната от държавите членки държавна помощ е съвместима с вътрешния пазар.

4. Държавната помощ се предоставя по различни начини. Най-често срещаните форми са безвъзмездна финансова помощ и освобождаване от данъци. Други инструменти са предоставяне на заеми при облекчени условия (по-нисък от пазарния лихвен процент), гаранции, данъчни облекчения и дялово участие. Държавната помощ може да бъде отпускана от орган на държавната/федералната, регионалната или местната власт, както и от контролирани от държавата структури.

5. През март 2000 г. Европейският съвет от Лисабон определи за цел да се предоставя "по-малко и по-целенасочени държавни помощи". Държавната помощ [3] за промишлеността и сектора на услугите (с изключение на железопътния транспорт, други видове транспорт, земеделието и рибарството) се колебае около 0,5 % от БВП на ЕС-27 до началото на финансовата криза през втората половина на 2008 г., но нараства до 3,5 % от БВП или 410 млрд. евро през 2009 г., което е най-високото ниво от стартирането през 1990 г. на проучванията на Комисията за държавните помощи (вж. фигура 1). Държавната помощ, предоставена на финансовия сектор в условията на финансовата криза, представлява 351,7 млрд. евро през 2009 г. или 2,98 % от БВП на ЕС-27, и следователно е причина за по-голяма част от увеличението на държавните помощи през периода 2008—2009 г. [4]

ФИГУРА 1

ПРЕДОСТАВЕНИ ДЪРЖАВНИ ПОМОЩИ ЗА ПРОИЗВОДСТВЕНИЯ СЕКТОР И СЕКТОРА НА УСЛУГИТЕ В ЕС (КАТО % ОТ БВП НА ЕС-27)

+++++ TIFF +++++

Източник: Европейска комисия.

6. През 2005 г. Комисията представи План за действие за държавните помощи (ПДДП) [5] с цел да приведе правилата за държавните помощи в по-голяма степен в полза на устойчивия растеж, конкурентоспособността, социалното и регионално сближаване и опазването на околната среда. ПДДП се основава на следните принципи: по-малко и по-целенасочени държавни помощи, усъвършенстван икономически подход, по-ефективни процедури, по-добро изпълнение на решенията, по-голяма предсказуемост, повишена прозрачност и споделена отговорност между Комисията и държавите членки. ПДДП беше въведен постепенно от 2005 до 2009 г.

7. По-конкретно ПДДП набляга върху необходимостта от по-целенасочено изпълнение и наблюдение по отношение на предоставяните от държавите членки държавни помощи и подчертава, че частноправните спорове пред националните съдилища могат да допринесат за тази цел, осигурявайки повишаване на дисциплината в областта на държавните помощи. През април 2009 г. Комисията издаде ново известие на Комисията относно прилагането на законодателството за държавната помощ от националните съдилища, давайки подробни указания и повишавайки информираността относно възможната и` употреба като алтернатива и допълнение към правоприлагането от страна на Европейската комисия. Въпреки това, прибягването към съдебни процедури на национално ниво все още не е широко разпространено [6].

8. Член 108 от ДФЕС (вж. приложението) изисква държавите членки на ЕС да уведомяват Комисията относно всякакви планове за мерки, свързани с държавна помощ, и да започват прилагането на предложените мерки едва след получаване на разрешение от Комисията (с изключение на мерките, които Комисията е изключила от изискването за уведомяване) (вж. точки 19—25). Комисията е единственият орган, който може да обяви дадена мярка за държавна помощ за съвместима с Договора и разполага с широки дискреционни правомощия в това отношение.

9. Комисията може да вземе решение, че мярката не представлява държавна помощ, да одобри помощта или да започне официално разследване. Всички решения следва да бъдат взети до два месеца след получаването на пълното уведомление [7]. Конкурентите или други заинтересовани страни, които считат, че дадена мярка представлява държавна помощ, могат да подадат жалба до Комисията. Комисията също може по своя инициатива да предприеме разследване (по силата на правомощията си) по отношение на определени предполагаеми мерки за държавна помощ.

10. Уведомленията и жалбите се разглеждат на два етапа (вж. фигура 2 и 3). Първият етап се състои от предварително разследване, при което се определя дали обявените мерки представляват държавна помощ, и ако е така, дали държавната помощ е съвместима [8]. Когато след предварителното разследване Комисията установи, че са налице съмнения относно съвместимостта с вътрешния пазар, тя взема решение за откриване на официална процедура за разследване. По време на цялата процедура уведомяващата държава членка има възможност да измени обявената мярка/мерки, с цел да я/ги направи съвместима/и.

11. Докато през първия етап процедурата е основно между Комисията и държавата членка, вторият етап е по-прозрачен, като решението за откриване на процедурата се публикува и всички заинтересовани страни (включително бенефициентите на помощта и конкурентите) имат право да изложат коментарите си.

ФИГУРА 2

СХЕМАТИЧНО ПРЕДСТАВЯНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА ЗА УВЕДОМЯВАНЕ НА ДЪРЖАВНИТЕ ПОМОЩИ

+++++ TIFF +++++

ФИГУРА 3

СХЕМАТИЧНО ПРЕДСТАВЯНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА ЗА ПОДАВАНЕ НА ЖАЛБИ

+++++ TIFF +++++

ОБХВАТ И ПОДХОД НА ОДИТА

12. Основната цел беше да се оцени дали процедурите на Комисията осигуряват ефективно управление на контрола на държавните помощи. Главният въпрос пред одита беше разделен на следните три подвъпроса:

а) В състояние ли е системата за уведомяване, подаване на жалби и разследвания по служебна инициатива да гарантира, че Комисията разглежда всички случаи, свързани с държавните помощи?

б) Създала ли е Комисията подходящи структури и процедури за управление за ефективно решаване на случаите, свързани с държавните помощи, в рамките на предвидените срокове?

в) Наблюдава ли Комисията въздействието на контрола, който упражнява върху държавните помощи?

13. Одитът беше съсредоточен върху организацията и процедурите на Комисията за вземане на решения и мониторинг по време на периода 2008—2010 г., но не направи оценка на валидността на решенията, взети от Комисията. В обхвата на одита бяха включени областите на контрол върху държавните помощи, за които отговаря ГД "Конкуренция". Тези области представляват 96 % от всички държавни помощи, предоставени през 2009 г. (с изключение на железопътния транспорт) [9], което се дължи на огромния размер помощи, предоставени на финансовия сектор.

14. Одитът на ниво Комисия включи:

проучване на извадка от 50 (предварителни) уведомления, 30 жалби, 40 случая, свързани с мониторинг, и 10 случая, свързани с възстановяване на неправомерна държавна помощ;

интервюта със служители, работещи по случаите, и ръководещи работата по случаите от 10 различни отдела на ГД "Конкуренция", с ключови служители от хоризонталните отдели на ГД "Конкуренция", както и с правната служба на Комисията и с Генералния секретариат;

преглед на ключови документи на ръководството;

аналитични тестове.

15. Въпреки, че Палатата не е одитирала системите на ниво държава членка, тя проведе информационни посещения на 44 заинтересовани страни от публичния и частния сектор в осем държави членки [10]. Мненията, споделяни от голяма част от тези заинтересовани страни, бяха използвани единствено като допълнителен източник на информация.

КОНСТАТАЦИИ И ОЦЕНКИ

УСТАНОВЯВАНЕ НА СЛУЧАИ, СВЪРЗАНИ С ПРЕДОСТАВЯНЕТО НА ДЪРЖАВНИ ПОМОЩИ

16. Договорът задължава държавите членки да уведомяват Комисията за всички планирани мерки, свързани с предоставянето на държавни помощи. Палатата проучи дали съществуващата система за уведомяване, подаване на жалби и разследвания по служебна инициатива осигурява достатъчна гаранция, че Комисията разглежда всички значими случаи, свързани с предоставянето на държавни помощи. Точки 17—33 разглеждат въпроса дали Комисията прави необходимото, за да провери доколко държавите членки изпълняват задълженията си съгласно правилата за държавните помощи и да повиши информираността на държавите членки относно задължението им да обявяват държавните помощи.

КОМИСИЯТА НЕ ИЗВЪРШВА ДОСТАТЪЧНО ПРОВЕРКИ, ЗА ДА ОСИГУРИ СПАЗВАНЕ ОТ ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ НА ЗАДЪЛЖЕНИЯТА ИМ ЗА ОБЯВЯВАНЕ НА ДЪРЖАВНИТЕ ПОМОЩИ

КОМИСИЯТА НЕ Е ИЗПОЛЗВАЛА ЦЯЛАТА НАЛИЧНА ПУБЛИКУВАНА ИНФОРМАЦИЯ

17. Комисията не разполага с нормативна база, която да задължава държавите членки да предоставят информация относно основните администратори на помощи, вътрешната организация на ниво държава членка или приложимите процедури за уведомяване и контрол в държавите членки. Също така тя не разполага с нормативна база за провеждане на разследвания в нито един сектор или държава членка с цел откриване на евентуални незаконосъобразни държавни помощи. Комисията обаче не е използвала цялата налична публикувана информация, за да оцени риска от необявяване на държавни помощи. В резултат на това тя не е набелязала категории мерки за държавна помощ, при които рискът от необявяване е особено висок поради присъщия риск на мерките или поради слабости в системите за контрол, въведени от държавите членки.

18. Рискът от необявяване на държавните помощи е особено висок при помощите за оздравяване и преструктуриране, данъчните мерки и при продажбата на земя на цена по-ниска от пазарната, за което са подадени няколко жалби. Също така рискът е по-висок при помощите, предоставени от органи на регионалната и местната власт, които предоставят държавни помощи само в редки случаи и следователно разполагат с ограничени познания относно правилата за държавните помощи.

ИЗВЪРШВА СЕ ОГРАНИЧЕН МОНИТОРИНГ НА МЕРКИТЕ, СВЪРЗАНИ С ГРУПОВО ОСВОБОЖДАВАНЕ

19. През 1998 г. Съветът разреши на Комисията да приеме така наречените регламенти за групово освобождаване (РГО) във връзка с някои видове държавна помощ [11]. По силата на тези регламенти Комисията може да декларира конкретни категории държавни помощи за съвместими с Договора в случай, че те изпълняват определени условия, като по този начин ги освободи от изискването за предварително уведомяване и одобрение от Комисията.

20. Комисията е въвела "групово освобождаване" в няколко области, в това число държавни помощи за обучение, трудова заетост, научноизследователска и развойна дейност и опазване на околната среда. През 2008 г. тези категории "освободени" мерки бяха обединени в един Общ регламент за групово освобождаване (ОРГО) [12]. Спазвайки основните принципи, заложени в Програмата за действие за държавните помощи (ПДДП) (вж. точка 6), ОРГО значително увеличи обхвата на отделните РГО, както от гледна точка на видовете помощ, така и от гледна точка на максимално допустимите суми. От 2007 г. насам броят на мерките, попадащи в обхвата на "груповото освобождаване", надвишава броя на уведомленията (вж. фигура 4).

ФИГУРА 4

ТЕНДЕНЦИЯ В БРОЯ НА УВЕДОМЛЕНИЯТА И МЕРКИТЕ, СВЪРЗАНИ С ГРУПОВО ОСВОБОЖДАВАНЕ

+++++ TIFF +++++

Източник: Европейска комисия.

21. Комисията признава нарастващото значение на последващия мониторинг, тъй като все повече мерки са освободени от изискването за предварително уведомяване [13]. Въпреки това дейността и` по мониторинг е ограничена годишно до документен преглед на 15 одобрени схеми за помощ заедно с 15 групово освободени мерки, избрани по собствена преценка. Това може да даде само представа за спазването на условията, заложени в ОРГО и в решенията на Комисията за одобряване на схеми за помощи [14].

22. Извършеният от Комисията през 2008 г. мониторинг установи значителни проблеми в 3 от 30-те разгледани случая. Освен това ползата от този преглед беше ограничена, тъй като Комисията нямаше възможност да провери отделните помощи в рамките на някои от избраните схеми, защото до този момент все още не беше предоставена никаква помощ. Тя също така срещна трудности при получаване на изисканата информация от държавите членки.

КОМИСИЯТА НЕ СЛЕДИ ЗА СПАЗВАНЕТО НА ТАВАНА ЗА МИНИМАЛНАТА ПОМОЩ

23. Регламентът за минималната помощ [15] въвежда таван от 200000 евро, под който се счита, че помощта не влияе на търговията между държавите членки и не нарушава конкуренцията, поради което тя не се определя като държавна помощ. Държавите членки приветстваха и постепенно увеличиха използването на правилата за минималната помощ, които позволяват по-бързо прилагане на мерките за помощ.

24. Когато предоставят минимална помощ, държавите членки следва да информират засегнатото предприятие за минималния характер на помощта, да изискат пълна информация от предприятието за други получени минимални помощи през последните три години и да следят за това да не бъде надвишен таванът. Спазването на тавана може да бъде осигурено и посредством централен регистър, но много малко държави членки разполагат с такъв регистър.

25. Въпреки че от държавите членки се изисква да регистрират и обобщават цялата информация относно прилагането на регламента за минималната помощ и да предоставят тази информация на Комисията при получаване на писмено искане за това, на практика Комисията не осъществява мониторинг за спазването на условията за предоставяне на минимална помощ. Няколко администратори на помощ заявиха, че е много трудно да се следи за спазването на тавана за минимална помощ и че те нямат ясна представа дали по принцип таванът се спазва или не.

КОМИСИЯТА НЕ ПОЛАГА СИСТЕМНИ УСИЛИЯ ЗА РАЗКРИВАНЕ НА НЕОБЯВЕНИТЕ МЕРКИ ЗА ПОМОЩ

26. Разкриването на мерки за държавна помощ, по отношение на които държавите членки не са изпълнили изискването за представяне на уведомление, се дължи главно на изпратени жалби и извършени разследвания по служебна инициатива (вж. точка 9). Комисията едва отскоро започна да въвежда информация за разследванията по служебна инициатива, извършени през последните години, отделно от информацията за жалбите. Броят на случаите на разследвания по служебна инициатива (35 през 2009 г. и 18 през 2010 г.) е много по-малък, отколкото броят на жалбите (около 400 през 2009 г.).

27. Въпреки че вследствие на прегледа на печата са възникнали някои потенциални нови случаи, свързани с предоставянето на държавна помощ, което е довело до откриване на разследвания по служебна инициатива, това не се е превърнало в стандартна практика. В действителност ограниченият мониторинг от страна на Комисията на схемите за помощи и групово освободените мерки (вж. точки 19—22) представлява единствената системна дейност по служебна инициатива, извършвана понастоящем в областта на държавните помощи. Комисията от своя страна е наясно, че не е достатъчно да се разчита на жалби и съдебни дела на национално ниво, за да се гарантира, че държавите членки изцяло спазват своите задължения да уведомяват Комисията за предоставяната държавна помощ, и че всички по-нататъшни стъпки за намаляване броя на уведомленията следва да се компенсират с други механизми за контрол.

28. Сложността на концепцията за държавните помощи затруднява държавите членки при вземането на решение дали една мярка представлява държавна помощ и дали за нея следва да бъде уведомена Комисията. Особено трудно е да се прецени дали някои данъчни мерки са държавна помощ или не. Това обяснява защо 5 % от уведомленията се основават единствено на мотиви, свързани с правната сигурност [16]. Тъй като Съдът на Европейския съюз тълкува в широк смисъл концепцията за държавна помощ, Комисията счита, че не разполага с много възможности да постанови, че дадена мярка не представлява държавна помощ.

29. Ако в резултат на подадена жалба или извършено разследване по служебна инициатива Комисията вземе решение, че мярката представлява съвместима помощ, отсъствието на уведомление (или закъснението в уведомяването) няма последици за държавата членка или за бенефициентите. В случай че Комисията реши, че е предоставена несъвместима помощ, бенефициентите следва да възстановят помощта заедно с лихвите, така както ако бяха получили заем (вж. точка 68).

30. Комисията не проверява дали мерките за помощи, за които уведомлението е бил оттеглено, но за които съществува презумпция, че представляват държавна помощ, са били отхвърлени или са били изпълнени без одобрението на Комисията. Във втория случай мярката би представлявала неправомерна държавна помощ, за което Комисията би имала основание да започне разследване по служебна инициатива. Същото се отнася за обявените мерки, свързани с предоставяне на помощи, за които Комисията е дала отрицателно решение.

КОМИСИЯТА НЕ ИГРАЕ ДОСТАТЪЧНО АКТИВНА РОЛЯ ЗА ПОВИШАВАНЕ ИНФОРМИРАНОСТТА НА ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ ОТНОСНО ЗАДЪЛЖЕНИЯТА ИМ ДА ОБЯВЯВАТ ДЪРЖАВНИТЕ ПОМОЩИ

СЪЗДАДЕНАТА ОТ КОМИСИЯТА МРЕЖА ОТ ЛИЦА ЗА КОНТАКТИ ЗА ОТДЕЛНИТЕ СТРАНИ НЯМА ГОЛЯМ УСПЕХ.

31. През 2006 г. ГД "Конкуренция" взе решение да изгради мрежа от лица за контакти в Комисията, отговарящи за различните страни. Тези служители (по един за всяка страна) са първата "входна точка" в ГД "Конкуренция". Тяхната задача се ограничава до предоставянето на неофициални, незадължителни практически указания за държавите членки извън контекста на разглежданите в момента случаи. Въпреки това органите, предоставящи помощи в повечето държави членки, изобщо не са потърсили връзка с определеното за тяхната страна лице за контакт, било поради липса на информация за неговото съществуване, или защото не са изпитвали необходимост.

ПОВЕЧЕТО ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ БИХА ПРИВЕТСТВАЛИ ПО-АКТИВНА РОЛЯ ОТ СТРАНА НА КОМИСИЯТА

32. Заинтересовани страни в седем от осемте посетени държави членки заявиха, че биха приветствали по-активна роля на Комисията в една или повече от посочените по-долу области, в които Комисията следва да продължи да работи:

повишаване на информираността сред потенциалните администратори на помощ относно задължението за уведомяване;

насърчаване на добрите практики в разработването на ефективни мерки, свързани с предоставянето на помощ, които съответстват на правилата на ЕС в областта на конкуренцията;

повече насоки за точния вид информация, която следва да се предоставя за различни видове уведомления с оглед на това Комисията да може да заключи, че уведомяването отговаря напълно на изискванията. Стандартизацията на формуляра за уведомяване в системата за електронно уведомяване SANI само частично е решила този проблем;

публикуване на самостоятелен раздел "Често задавани въпроси" (FAQ), посветен на конкуренцията, който редовно да се обновява, на сайта на Европейската комисия;

услуга по поддръжка на потребителите за предоставяне на информация относно тълкуването на насоките.

СПОРЕД НЯКОИ ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ НАСОКИТЕ НА КОМИСИЯТА СА ТВЪРДЕ СЛОЖНИ

33. Като цяло насоките на Комисията се приемат добре от заинтересованите страни. Въпреки че тези насоки са повишили предсказуемостта на решенията на Комисията относно държавните помощи, според някои заинтересовани страни те са твърде сложни, недостатъчно ясни и позволяват твърде различно тълкуване, което създава правна несигурност.

РАЗГЛЕЖДАНЕ НА СЛУЧАИ

34. Процедурният регламент, Кодексът на най-добри практики (вж. каре 1) и вътрешното Практическо ръководство на ГД "Конкуренция" за държавните помощи определят правилата, регулиращи дейностите по уведомяването, жалбите и случаите на възстановяване на неправомерна държавна помощ. Палатата проучи въпроса дали Комисията разполага с подходящи структури и процедури за управление за ефективно разрешаване на случаите, свързани с предоставянето на държавни помощи, в рамките на определените срокове.

КАРЕ 1

ОСНОВНИ ХАРАКТЕРИСТИКИ НА КОДЕКСА НА НАЙ-ДОБРИ ПРАКТИКИ, ПРИЕТ ПРЕЗ 2009 Г.

При случаи, които са напълно нови, технически сложни, поверителни или спешни, Комисията ще предлага на уведомяващата държава членка взаимно съгласувано планиране.

Комисията ще се опита да групира заявките за информация през етапа на предварителното проучване. По принцип ще има само една обобщаваща заявка за информация, която обикновено ще се изпраща в рамките на 4—6 седмици от датата на уведомяването.

Публикуване на решението за откриване на официална процедура за разследване в рамките на два месеца.

По-строго следене за сроковете, дадени на държавите членки и на заинтересованите страни, за внасяне на коментари.

Комисията ще направи всичко възможно да разследва жалбите в рамките на приблизително дванадесет месеца от тяхното получаване.

Държавите членки и жалбоподателите систематично ще бъдат информирани за приключването или друго развитие по случая с дадена жалба.

КОМИСИЯТА Е ЗАТРУДНЕНА ОТ ЛИПСАТА НА НАДЕЖДНА УПРАВЛЕНСКА ИНФОРМАЦИЯ И ОТ ОРГАНИЗАЦИОННИ ПРОБЛЕМИ

ПРОЦЕДУРИТЕ НА ГД "КОНКУРЕНЦИЯ" В ОБЛАСТТА НА ДЪРЖАВНИТЕ ПОМОЩИ КАТО ЦЯЛО СА ЯСНИ И СЕ ИЗПЪЛНЯВАТ ДОБРЕ

35. Практическото ръководство е основният референтен документ, описващ процедурите за разрешаване на случаи, и е публикуван на интернет страницата на ГД "Конкуренция". Той се актуализира редовно, а служителите биват информирани за актуализациите по електронната поща. Ръководството третира повечето най-важни дейности, съдържа ясни указания, както и стандартни макети. Като цяло ръководството се спазва от лицата, работещи по конкретните случаи, с някои изключения, отнасящи се до спазването на сроковете по процедурата (вж. точка 48) и въвеждането на документи в ISIS — интегрираната информационна система за държавни помощи (вж. точка 41).

БРОЯТ, СЛОЖНОСТТА И ПРИОРИТИЗИРАНЕТО НА СЛУЧАИТЕ СА ПРИЧИНА ЗА СРЕЩАНИТЕ ЗАТРУДНЕНИЯ

36. Случаите, свързани с държавна помощ, изискват внимателен и подробен анализ на предложенията за предоставяне на помощ, които могат да бъдат сложни и от голямо значение за икономиката. В някои случаи те могат да се отнасят до сложна материя като например проекти в областта на въздухоплаването или преструктурирането на банка. Всеки служител отговаря средно за работата по 7 случая и подпомага работата по други 7 случая. Поради това наличните ресурси за други дейности (като разследвания по служебна инициатива, дейности по мониторинг, инициативи за по-голямо разпространение на информацията за добри практики между държавите членки, т.н.) са ограничени.

37. Една от целите на реорганизацията на ГД "Конкуренция" през 2007 г. е да се увеличи способността на генералната дирекция по-ефективно да използва своите ресурси посредством по-гъвкаво разпределение на човешките ресурси между отделите и дирекциите, позволявайки включване в екипа, работещ върху даден случай, на служители от друг отдел, които работят основно по други случаи или подпомагат работата по тях. Въпреки това, с изключение на първоначалните етапи на финансовата криза изразходваното време от работещите по случаи, които се ръководят от други отдели, остава ограничено в рамките на няколко процента от тяхното общо работно време.

38. От декември 2009 г. насам новите случаи, свързани с предоставяне на държавни помощи, се разпределят в две категории с различен приоритет на базата на два основни критерия – прецедентна стойност и приоритет на изпълнението на решенията:

Случаите с приоритет от първа степен са тези, считани за много важни за осигуряване на ефективен контрол върху държавните помощи;

Случаите с приоритет от втора степен са всички случаи, свързани с предоставяне на държавни помощи, които не са с приоритет от първа степен;

39. Въпреки че за случаите с приоритет от първа степен се отделят повече ресурси и по-голямо внимание от страна на ръководството, те не винаги намират бързо решение, тъй като обикновено са най-сложните случаи. Тъй като компетентните служители работят едновременно по няколко случая и са длъжни да спазват законово определените срокове за всички уведомления, понякога им се налага да изоставят случай с приоритет от първа степен и да започнат работа върху уведомление с по-нисък приоритет. Работещите по случаи служители считат, че се нуждаят от допълнителни насоки относно разпределението на работното им време за случаите с приоритет от втора степен, които представляват преобладаващата част от работното им натоварване [17].

40. За да може да осигури оптимално разпределение на ресурсите, ръководството се нуждае от прецизна информация относно наличните ресурси и текущата натовареност в рамките на цялата организация. За тази цел през 2009 г. ГД "Конкуренция" е въвела пилотен проект за отчитане на работното време, наречен PETRA. Този инструмент позволява на работещите по случаите да планират работното си време за различните случаи, по които работят. Участието е доброволно и частично, което означава, че понастоящем базирани на PETRA отчети са само индикативни и ГД "Конкуренция" все още не разполага с инструмент, показващ цялата ситуация.

КАТО ЦЯЛО ИНФОРМАЦИОННИТЕ СИСТЕМИ ЗА УПРАВЛЕНИЕТО НА СЛУЧАИТЕ ОТГОВАРЯТ НА ИЗИСКВАНИЯТА НА ПОТРЕБИТЕЛИТЕ

41. ISIS се използва за управление и наблюдение на всички случаи, свързани с предоставяне на държавни помощи. Тя е полезен инструмент за съхранение на информация, необходима за целите на вземане на решения, както и за следене на сроковете и планиране на работата. Системата може да генерира различни справки, например изоставане в работата по определени случаи, статистика за продължителността и т.н. Въпреки това, налице са някои слабости:

До ноември 2010 г. разследването на дадено уведомление или жалба често е било разделяно на няколко процедури (вж. фигури 2 и 3), всяка с различен идентификационен номер, което прави невъзможно да се оцени общата продължителност на работата по дадено уведомление или жалба.

Свързаните процедури не винаги са ясно означени в ISIS, което отнема много време и затруднява получаването на ясна обща представа за целия случай.

Освен това за 30 % от разгледаните от Палатата случаи, в ISIS липсват и/или не са били регистрирани своевременно някои документи като протоколи от заседания, съобщения по електронната поща, записи на телефонни разговори и конферентни разговори.

НОВИТЕ ПРОЦЕДУРИ ЗА УПРАВЛЕНИЕ НА ДЕЙНОСТИТЕ ПО УВЕДОМЯВАНЕ НЕ УСПЯВАТ ДА РЕШАТ ПРОБЛЕМА СЪС СРОКОВЕТЕ И НАТОВАРЕНОСТТА

42. През 2009 г. Комисията публикува Пакет от мерки за опростяване, състоящ се от опростена процедура [18] (вж. точки 59—60) и Кодекс на най-добри практики (КНП) (вж. точка 34 и таблица 1) за провеждането на процедури за контрол върху държавните помощи. Основната цел на КНП е да даде насоки за оперативното провеждане на процедурите за държавните помощи и по този начин да насърчи създаването на атмосфера на по-добро сътрудничество и взаимно разбирателство между Комисията, органите на държавите членки, правната общност и бизнеса.

43. Както е предвидено в КНП, Комисията също така насърчава държавите членки да установяват контакт възможно най-рано в етапа преди уведомлението извън рамките на опростената процедура. Контактите, предхождащи уведомлението, целят повишаване на качеството на уведомленията посредством разясняване на неуточнени въпроси или на информация, необходима на Комисията, за да вземе решение. Въпреки че някои органи, предоставящи помощи, подлагат на съмнение ползата от предварителните контакти, броят на случаите от етапа, предхождащ уведомлението, е нараснал значително през 2009—2010 г. (вж. фигура 5).

ПРЕДВАРИТЕЛНОТО РАЗСЛЕДВАНЕ НА МНОГО ОТ УВЕДОМЛЕНИЯТА ОТНЕМА ПРОДЪЛЖИТЕЛНО ВРЕМЕ

44. Предоставяната от държавите членки информация в уведомленията следва да бъде достатъчно изчерпателна, за да даде възможност на Комисията да вземе решение, без да е необходимо да получи допълнителна информация. Ако уведомлението е непълно, ГД "Конкуренция" изпраща искане за допълнителна информация, отправяйки покана към държавата членка да докладва в рамките на 20 работни дни. Държавата членка има право да поиска удължаване на този срок.

ФИГУРА 5

ТЕНДЕНЦИЯ В БРОЯ НА ПРЕДВАРИТЕЛНИТЕ УВЕДОМЛЕНИЯ И ОФИЦИАЛНИТЕ УВЕДОМЛЕНИЯ

+++++ TIFF +++++

Източник: Европейска комисия.

45. Средното необходимо време за вземане на решение се е увеличило в периода 2005—2008 г. [19]. През 2007—2008 г. за 40 % от уведомленията са били необходими шест или повече месеца за вземане на решение. Процентът отбелязва значителен спад през 2009 г., но това частично се обяснява със случаите, свързани с финансовата криза, които са разгледани особено бързо поради неотложния им характер.

46. Продължителността на предварителното разследване се определя главно от три елемента:

Броя на исканията за информация (ИИ), които Комисията изпраща до държавата членка

Времето, за което държавата членка отговоря на искането за предоставяне на информация

Времето, необходимо на Комисията да вземе решение или да изпрати друго искане за предоставяне на информация (максимум два месеца).

За една трета от уведомленията в извадката Комисията изпраща две или повече искания за информация

47. Както е предвидено в Практическото ръководство, екипът, работещ по даден случай, следва да се стреми да раздели по групи исканията за предоставяне на информация по време на етапа на предварителното разследване. По принцип е необходимо да има само едно обобщаващо искане за информация, което обикновено следва да се изпрати в рамките на 4—6 седмици от датата на уведомяването. По изключение и при солидна обосновка, в отделни случаи може да се изпрати още една допълнителна заявка. В 28 % от случаите на официално искане на допълнителна информация, включени в извадката, от Комисията обаче са били изпратени три или повече искания за информация.

Исканията за информация често се изпращат непосредствено преди законово определения краен срок

48. Исканията за информация се изпращат от Комисията средно 50 дни след получаване на уведомлението или след последното предоставяне на информация от държавата членка. Тъй като много от исканията за информация трябва да бъдат преведени, а работещите по случаите служители отговарят за едновременното спазване на сроковете на няколко случая, някои заявки за информация се изпращат непосредствено преди изтичането на 2-месечния краен срок. При 4 от 43-те разгледани случая на уведомяване е бил надхвърлен законово определения двумесечен срок, в който Комисията трябва да изпрати искане за предоставяне на информация или да вземе решение (да одобри помощта или официално да предприеме разследване).

Държавите членки често не изпращат отговорите си в рамките на определения от Комисията срок

49. За държавите членки е трудно да предоставят отговори в рамките на 20 работни дни поради значителния обем, сложността и подробния характер на изпратените от Комисията въпроси. Допълнителни забавяния на отговорите до Комисията могат да бъдат предизвикани и от административната структура на държавата членка. Например в държавите с децентрализирана администрация използваната за изпращане на отговори структура включва няколко нива, през които следва да минат отговорите.

50. Извадката от разгледаните от Палатата уведомления показва, че държавата членка предоставя исканата информация средно за 33 работни дни. В 40 % от случаите в извадката от уведомления държавите членки не са предоставили навреме исканата информация, нито в рамките на 20-те работни дни, нито в рамките на ревизирания график, съгласуван с Комисията.

ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ЗА РАЗСЛЕДВАНЕ СЪЩО Е ТВЪРДЕ ПРОДЪЛЖИТЕЛНА

51. Комисията е длъжна да открие официална процедура по разследване винаги когато изпитва сериозни затруднения или съмнения при определянето на съвместимостта на помощта с вътрешния пазар и/или трудности от процедурно естество при получаването на необходимата информация. За повече от половината от случаите, за които е изпратено уведомление в периода 2005—2008 г., вземането на решение за откриване на официална процедура е отнело повече от шест месеца [20].

52. Комисията следва да се стреми, доколкото е възможно, да взема решение по отношение на обявените случаи в рамките на 18 месеца от откриването на официална процедура по разследване [21]. Броят на случаите, надхвърлящи препоръчителната продължителност от 18 месеца, е 38 % (9/24) за официалните процедури по разследване, стартирани през 2005 г., 13 % (4/31) през 2006 г., 33 % (9/27) през 2007 г. и 18 % (3/17) през 2008 г. Като се вземе предвид и предварителното разследване, при тези случаи общата продължителност на процедурата от уведомяването до решението на Комисията надхвърля 2 години.

53. Заинтересованите страни във всички посетени държави членки посочват, че процедурите за разрешаване на случаи отнемат твърде дълго време. Най-проблематични са проектите за предоставяне на индивидуални помощи, особено тези, които Комисията подлага на задълбочена икономическа оценка (вж. точки 55—56). Това може да има негативни последици за държавите членки, като например забавяне в приемането на национално законодателство или риск от загуба на потенциални инвеститори. В състава на екипите на Комисията за разглеждане на случаи често стават промени и това може допълнително да забави процедурата.

ИЗПОЛЗВАНЕТО НА СЪГЛАСУВАНО ПЛАНИРАНЕ ЗАСЕГА Е ОГРАНИЧЕНО

54. През септември 2009 г. Кодексът на най-добри практики въведе възможността за съгласувано планиране (СП). Държавите членки и Комисията могат да постигнат взаимно съгласие относно приоритета, с който ще бъде разгледан даден случай, информацията, която следва да бъде предоставена от държавата членка, подходящата форма и продължителност на изготвената от Комисията оценка. В отговор на усилията на държавата членка да представи своевременно цялата необходима информация, Комисията ще положи усилия да спази съгласуваните срокове за разследването на случая. За никой от разгледаните по време на одита случаи не бяха открити данни за използване на съгласувано планиране.

НОВИЯТ УСЪВЪРШЕНСТВАН ИКОНОМИЧЕСКИ ПОДХОД НЕ Е ДОСТАТЪЧНО ЯСЕН НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ

55. Новата архитектура, заложена в ПДДП (вж. точка 6), се основава на "система от 3 подхода": групово освобождаване, стандартна оценка и подробна оценка. По принцип мерките, свързани с предоставянето на държавни помощи, които се обявяват пред Комисията, следва да бъдат разглеждани посредством извършване на стандартна оценка. Подробна оценка се извършва за ограничен брой случаи (например определени големи инвестиционни проекти).

56. Подробната оценка може да включва усъвършенстван икономически анализ [22], чрез който Комисията да получи солиден анализ за вероятното икономическо въздействие от държавната помощ. Това е насочено към така наречения "балансиращ тест". "Оценката на съвместимостта на помощта касае най-вече балансиране на отрицателното и` въздействие с положителното и` въздействие по отношение на приноса за осъществяване на ясно определени цели от общ интерес" [23].

57. Тези нови методи обаче се приемат със загриженост от заинтересованите страни, които имат различни виждания относно ефективността на усъвършенствания икономически подход на Комисията. Според някои това само удължава процедурата за разрешаване и създава повече несигурност, докато други го считат за положително средство за проучване на реалното въздействие от предложената мярка и са разочаровани, че Комисията не го използва в по-голяма степен.

58. През 2009 г. Комисията проведе обществена консултация по тази тема и публикува резултатите от нея в началото на 2011 г. До този момент обаче Комисията не е отговорила на предизвикващите загриженост въпроси относно усъвършенствания икономически подход, повдигнати по време на тази консултация. Успешното осъществяване на режима за държавните помощи изисква висока степен на взаимно разбирателство между Комисията и заинтересованите страни в държавите членки.

ВЪВЕДЕНАТА ПРЕЗ 2009 Г. ОПРОСТЕНА ПРОЦЕДУРА ЗАСЕГА СЕ ИЗПОЛЗВА РЯДКО

59. Беше въведена опростена процедура (ОП), "за да се проучат в ускорен времеви график някои мерки за държавна подкрепа, които изискват Комисията единствено да провери дали мярката е в съответствие със съществуващите правила и практики, без да упражнява никакви дискреционни права". Това може да се окаже полезна инициатива, но е трудно да се прецени нейната ефикасност, тъй като до момента тя рядко се използва.

60. През 2010 г. опростената процедура е използвана при 21 случая. Това е по-малко от 4 % от общия брой получени уведомления. Ограниченото и` използване може да се обясни със следните фактори:

Комисията си запазва правото да използва нормалната процедура, ако се прилага една от гаранциите или изключенията, предвидени в известието относно опростената процедура;

Държавите членки не са склонни да използват опростената процедура, тъй като за разлика от обикновените уведомления, в този случай на уебсайта на Комисията се публикува резюме на уведомлението, което дава възможност на заинтересованите страни да изразят коментарите си;

Строгите условия за прилагането на опростената процедура;

Опростената процедура се прилага само за ясни случаи на уведомяване на Комисията, които при обикновената процедура също биха се разрешили приблизително в рамките на шест месеца;

Опростената процедура следва да бъде предшествана от задължителни контакти в етапа преди уведомлението.

ОБРАБОТВАНЕТО НА ЖАЛБИТЕ ПРОДЪЛЖАВА ДА ОТНЕМА ДЪЛГО ВРЕМЕ И ПРОЦЕДУРАТА НЕ Е ПРОЗРАЧНА

61. Конкуренти или други заинтересовани страни, които считат, че дадена мярка представлява държавна помощ, могат да подадат жалба пред Комисията. Формулярът за жалбата е публикуван на уебсайта на Европейската комисия и може да се попълни онлайн или да се изпрати по пощата, което прави депозирането на жалба относително лесно. Някои жалби не попадат в компетентността на ГД "Конкуренция" и се приключват след ограничено разглеждане или се прехвърлят на друга генерална дирекция, като например ГД "Данъчно облагане и митнически съюз". Някои жалби, получавани и разглеждани от ГД "Конкуренция", не са обосновани от загриженост за евентуално нарушаване на конкуренцията, а например от загриженост за опазването на околната среда.

62. В периода 2006—2010 г. постоянно нараства броят както на получените жалби, така и на неприключените жалби (вж. фигура 6). Половината от тях са останали неприключени в продължение на повече от една година [24], близо една четвърт за повече от две години, а няколко дори за повече от пет години. Изоставането е особено сериозно в областта на транспорта. Тези случаи са поети от ГД "Конкуренция", след като са прехвърлени от ГД "Енергетика и транспорт" в началото на 2010 г. вследствие на преструктурирането на ресорите на комисарите.

63. Не съществуват законово определени срокове за разглеждане на жалбите, докато за уведомленията има строги изисквания за сроковете. Независимо от това чл. 10 от Процедурния регламент задължава Комисията да разглежда жалбите "незабавно".

64. Неприоритетните жалби често се разглеждат в моменти, когато работещият по случая няма по-спешни задачи. В резултат на това, както предварителното, така и официалното разследване могат да продължат дълго време. Десет случая [25] от 30-те разгледани от Палатата жалби не са били разрешени или приключени в рамките на 2 години. При няколко случая не е било предприето никакво действие за повече от година. Половината от всички предполагаеми случаи не се разрешават в рамките на една година [26] и по-голямата част от официалните процедури по разследване също продължават повече от една година. Жалбоподателите имат възможност да сезират Съда на Европейския съюз по конкретния случай в случай на бездействие (член 265 от ДФЕС), но тази възможност е приложена само за няколко случая.

ФИГУРА 6

НАРАСТВАЩ БРОЙ ЖАЛБИ

+++++ TIFF +++++

Източник: Европейска комисия.

65. В шест случая от извадката на Палатата, включваща 30 жалби, в рамките на два месеца Комисията не е препратила жалбата до държавата членка с искане за предоставяне на информация. За единадесет случая държавата членка и/или жалбоподателят не са били информирани за развитието по случая в продължение на повече от една година. За шест случая държавата членка и/или жалбоподателят не са информирани за приключването на случая, с което е създадена правна несигурност, тъй като държавите членки нямат информация дали им е разрешено да продължат да предоставят помощта или не.

66. Когато официалната процедура по разследване се открива със закъснение или изобщо не се открива, това също намалява прозрачността на процедурата, тъй като третите страни биват информирани за случая и получават възможност да представят коментарите си едва след публикуването в Официален вестник на решението за откриване на официална процедура по разследване (2 до 6 месеца след вземане на решението). Публикуването често се отлага заради изискването решението да бъде преведено на всички официални езици на ЕС и заради необходимостта от формулиране на вариант на решението, който да не е с поверителен характер.

67. Комисията се стреми да приключва случаите с неоснователни жалби без да взима официално решение като колегия. Ако Комисията счита, че не са налице достатъчно елементи, доказващи съществуването на неправомерна помощ, се изпраща писмо до жалбоподателя. На тази основа последният може да реши да на продължи процедурата, което се приема за оттегляне на жалбата. Само за много малък брой жалби е изпратено такова писмо в рамките на 12 месеца от подаването на жалбата.

ИЗПЪЛНЕНИЕ НА РЕШЕНИЯ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА НЕПРАВОМЕРНА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ

68. "Възстановяването на неправомерна държавна помощ не трябва да се счита за наказание, а за средство за възстановяване на ситуацията, предхождаща отпускането на незаконната и неправомерна помощ" [27]. Тази цел се реализира, когато помощта бъде върната (заедно с лихвите) от получателя, който се е ползвал с предимство пред конкурентите си на пазара. Държавите членки следва да предприемат всички необходими мерки за възстановяване на помощите от бенефициентите в съответствие с националните процедури.

69. Ефективното изпълнение на решенията за възстановяване на неправомерните държавни помощи е особено важно за доверието в политиката на Комисията по отношение на държавните помощи и се счита за приоритет в Плана за действие за държавните помощи (вж. точка 6).

ОТ 2005 Г. НАСАМ КОМИСИЯТА Е НАМАЛИЛА НАПОЛОВИНА БРОЯ НА АКТИВНИТЕ НЕПРИКЛЮЧЕНИ СЛУЧАИ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ

70. От 2003 г. насам специализиран екип следи за развитието по решенията за възстановяване на неправомерни държавни помощи. Комисията е успяла да намали броя на активните неприключени случаи за възстановяване от 94 в края на 2005 г. до 41 в края на 2010 г. (вж. фигура 7).

71. През 2008—2010 г. броят на неприключените случаи за възстановяване продължава да следва тенденцията на намаление, макар и с по-бавни темпове. Това се дължи на "условното приключване" на 13 случая, при които е необходимо възстановяване [28]

ФИГУРА 7

ТЕНДЕНЦИЯ В БРОЯ НА НЕПРИКЛЮЧЕНИТЕ СЛУЧАИ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ

+++++ TIFF +++++

Източник: Европейска комисия.

ИЗПЪЛНЕНИЕТО НА МНОГО ОТ РЕШЕНИЯТА ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ ОТНЕМА ТВЪРДЕ ДЪЛГО ВРЕМЕ

72. Твърде малък брой решения за възстановяване се изпълняват в рамките на четиримесечния срок, определен от Комисията. Повечето решения за възстановяване биват отнасяни до Съда на Европейския съюз от държавата членка и/или бенефициента (иск за отмяна на решение) и/или от Комисията (иск за установяване на неспазване на решение, постановено от Комисията). От 2005 г. насам Комисията е завела дела в Съда срещу няколко държави членки, които не са изпълнили решение за възстановяване. От 2009 г. насам Комисията също така е стартирала шест процедури за нарушение [29] срещу държави членки, които не са предприели необходимите мерки за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз, с иск Съдът да наложи глоба или наказание.

73. Някои стари случаи за възстановяване остават неразрешени в продължение на 10 до 20 години поради продължителните процедури както в националните съдилища (държава членка срещу бенефициент), така и в Съда на Европейския съюз (Комисията срещу държава членка). Към юли 2010 г. средната продължителност на 41 неприключени случая за възстановяване е почти пет години. Четиринадесет от тях не са били разрешени в продължение на десет или повече години. Няколко други условно приключени случая също не са разрешени в продължение на повече от десет години. Целта на Комисията в областта на изпълнението — да приключва или завежда съдебни дела по случаите за възстановяване в рамките на две години, през периода 2008—2010 г. е изпълнена само в около половината от случаите. Тенденцията през този период обаче се подобрява (от 28 % през първата половина на 2008 г. до 57 % през втората половина на 2010 г.).

74. Друга причина за продължителната процедура по възстановяване е трудността, свързана с идентифицирането на всички бенефициенти на схемите за помощи и на точния размер на помощта, която следва да бъде възстановена. Комисията не е законово задължена да определи точния размер, който следва да бъде възстановен, но обикновено посочва метода, който да бъде използван от държавите членки за изчисляване на сумите за възстановяване. Някои държави членки биха желали повече съдействие от страна на Комисията при определянето на сумата, която да бъде възстановена.

НАВРЕМЕННА РЕАКЦИЯ НА КОМИСИЯТА В ОТГОВОР НА ФИНАНСОВАТА КРИЗА

БЪРЗО ПРОТИЧАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА ПО ИЗДАВАНЕ НА РАЗРЕШЕНИЕ

75. Неотложните случаи във връзка с кризата са били разгледани много по-бързо от случаите, нямащи отношение към кризата, като се е използвала по-малко официална кореспонденция с държавите членки и повече неформален обмен на информация по телефона и електронната поща. Също така, много държави членки са се съгласили да получават кореспонденцията и решенията на английски език (отказ от правото на превод) с цел ускоряване на процедурата, а бенефициентите са били по-активно ангажирани в процедурата. Няколко случая са разрешени в рамките на броени дни.

76. Допълнителният обем работа първоначално е бил поет с извънреден труд, но през 2009 г. ГД "Конкуренция" успява да увеличи с повече от два пъти броя на служителите, работещи по случаите, свързани с помощ за финансовия сектор, посредством създаването на работна група по финансовата криза.

КОМИСИЯТА ПУБЛИКУВА КОНКРЕТНИ УКАЗАНИЯ ЗА МЕРКИТЕ ЗА ПОМОЩ, СВЪРЗАНИ С КРИЗАТА

77. В отговор на неотложната ситуация Комисията бързо прие конкретни указания за държавните помощи за финансовия сектор [30], допълвайки съществуващите Насоки за оздравяване и преструктуриране [31]. Тези указания бяха добре приети от държавите членки, но имаше и критики относно възможността за различно тълкуване на някои условия.

78. Бързият отговор на Комисията и прагматичното отношение допринесоха за това нито една голяма финансова институция със седалище в ЕС да не изпадне в несъстоятелност. Системата за условно разрешаване на помощта за период от шест месеца е позволила бързо и правомерно предоставяне на помощ, запазвайки възможността случаят да бъде разгледан по-подробно на по-късен етап.

КОМИСИЯТА СЕ СТРЕМИ ДА ЗАПАЗИ РАВНОПОСТАВЕНОСТТА В УСЛОВИЯТА ЗА КОНКУРЕНЦИЯ

79. За да предотврати използването на помощта от финансовите институции за засилване на пазарната им позиция във вреда на конкурентите, Комисията е трябвало да постави някои условия при предоставянето на помощи за банките. В някои случаи товa е довело до съкращаването на някои дейности и/или прекратяването на някои практики (например, забрана за ценово лидерство). От държавите членки и бенефициентите на помощи се изисква да представят периодични (предимно тримесечни или шестмесечни) отчети за изпълнението.

80. Работната група по финансовата криза към ГД "Конкуренция" строго следи решенията за основните случаи, свързани с оздравяването и преструктурирането на финансовите институции. При някои от тези случаи е отбелязано забавено и неадекватно изпълнение на условията или поетите ангажименти, но тези нередности са доведени до знанието на съответната държава членка, а службите на ГД "Конкуренция" са започнали да наблюдават по-нататъшното изпълнение.

ОГРАНИЧЕНО ИЗПОЛЗВАНЕ НА ВРЕМЕННАТА РАМКА, ПРЕДНАЗНАЧЕНА ДА УЛЕСНИ ДОСТИГАНЕТО НА ПОМОЩТА ДО РЕАЛНАТА ИКОНОМИКА

81. Като част от Европейския план за икономическо възстановяване на 19 януари 2009 г., Комисията одобри Временна рамка (ВР) [32] (вж. каре 2) с цел да даде на държавите членки допълнителни възможности да преодолеят последствията от свиването на кредитирането върху реалната икономика и да поддържат достъпа на предприятията до финансиране. С изключение на възможността за предоставяне на ограничени суми в размер на не повече от 500000 евро съвместима помощ [33], което беше приветствано от повечето държави членки, и помощта под формата на гаранции, Временната рамка не беше използвана в достатъчна степен.

82. Повечето възможности, осигурени от Временната рамка, са използвани само от малък брой държави членки, при това през 2009 г. държавите членки са предоставили помощи в размер само на 2.7 % от одобрения обем по схемите на Временната рамка. Една от причините е, че продължителността на ВР беше твърде кратка (по-малко от две години, до края на декември 2010 г.), за да позволи на държавите членки да разработят, одобрят и изпълнят мерки за помощ по ВР.

83. На 1 декември 2010 г. Комисията удължи срока на Временната рамка до 31 декември 2011 г., но при по-строги условия и поетапно прекратяване. От 1 януари 2011 г. всяка банка, търсеща държавна подкрепа (под формата на капитал или мерки, свързани с обезценени активи), следва да внесе в Комисията план за преструктуриране.

КАРЕ 2

ВРЕМЕННА РАМКА

Съгласно предвиденото в нейния Европейски план за икономическо възстановяване Комисията въведе редица временни мерки, за да даде възможност на държавите членки да преодолеят извънредните трудности на предприятията при получаване на финансиране. ВР позволява на държавите членки да предоставят помощи при определени условия и до края на 2010 г.:

а) Помощи в ограничен размер до 500000 евро на предприятие за период от три години;

б) Държавни гаранции за заеми с редуцирана премия;

в) Субсидирани заеми, по-конкретно за производството на екологични продукти;

г) Помощ за рисков капитал до 2,5 милиона евро на МСП годишно.

МОНИТОРИНГ ОТ СТРАНА НА КОМИСИЯТА

84. Всяка година Комисията публикува доклад за държавните помощи, оценявайки напредъка в постигането на целите от Лисабон за по-малко и по-целенасочени държавни помощи, като оценява също въздействието на упражнявания според конкретните нужди контрол върху държавните помощи. В точки 85—95 се прави оценка на това дали събираните от Комисията данни са надеждни и изчерпателни, както и дали оценката на въздействието, провеждана от Комисията, е задоволителна.

ДАННИТЕ ЗА ДЪРЖАВНИТЕ ПОМОЩИ, ПРЕДОСТАВЯНИ ОТ ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ, СА НЕПЪЛНИ И НЕДОСТАТЪЧНО НАДЕЖДНИ

СЪЩЕСТВУВАТ ПРОБЛЕМИ С ПОЛУЧАВАНЕТО НА ДАННИ ЗА ДЪРЖАВНИТЕ ПОМОЩИ ОТ ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ

85. През първото тримесечие на годината Комисията изпраща на държавите членки макет за попълване с данни за действителните разходи за държавни помощи за всяка от изброените мерки, предоставени през предходната година. Получените от държавите членки данни са с различно качество и екипът, изготвящ доклада (вж. точка 90), отделя много време за проверка на данните и допълване на липсващите данни. Повечето заинтересовани страни считат, че за настоящата процедура за изготвяне на доклада са необходими много ресурси.

86. Няколко заинтересовани страни докладваха за проблеми при получаването на данни от регионални и местни органи на властта, тъй като в повечето държави членки органът за координация на държавните помощи, който е министерство на национално или федерално равнище, няма контрол или не упражнява надзор над регионалните и местните органи. В резултат на това данните за държавните помощи, предоставяни от държавите членки и използвани от Комисията, вероятно са непълни, но в доклада на Комисията за държавните помощи не са изразени никакви резерви.

87. Много държави членки представят със закъснение своите данни, но досега е стартирана само една процедура за нарушение за неспазване на сроковете [34]. Един от основните проблеми е, че централното звено за координация на държавните помощи (където съществува) не разполага с ефективна централизирана система, която да позволява пряко извличане на данните, искани от Комисията, а трябва да ги получава от множество администратори на помощ.

НЯКОЛКО ВИДА ПОМОЩИ СА ИЗКЛЮЧЕНИ ОТ СТАТИСТИКАТА НА ДЪРЖАВНИТЕ ПОМОЩИ

88. Докладът обхваща държавните помощи, дефинирани съгласно чл. 107, параграф 1 от ДФЕС, предоставени от държавите членки по време на отчетната година (вж. точки 3—4). Тази дефиниция е по-тясна от използваната от повечето държави членки дефиниция в техните национални отчети.

89. Помощта за железопътния сектор е изключена, въпреки че все повече национални пазари на железопътни услуги се отварят за конкуренция. Тъй като един от най-важните сектори, получаващи помощи, е изключен, данните за държавните помощи, предоставени на Комисията и публикувани от нея, не могат да се считат за пълни. В есенния доклад за държавните помощи за 2010 г. за пръв път се споменава, че съгласно информация от държавите членки помощите за железопътния транспорт възлизат на 33,1 млрд. евро или 0,3 % от БВП на ЕС-27 за 2009 г., но сумата не включва цялата помощ за железопътния транспорт, поради липса на съпоставими данни [35].

МЕТОДЪТ ЗА ИЗЧИСЛЯВАНЕ ЗА НЯКОИ ВИДОВЕ ПОМОЩИ Е НЕСИГУРЕН

90. След получаване на попълнените от държавите членки макети с данни, екипът на ГД "Конкуренция", отговарящ за изготвянето на доклада, извършва серия от проверки за откриване на потенциални неточности, включително сравняване на предоставените от държавите членки данни с одобрения бюджет и със сумите от предходните години.

91. Държавите членки обаче срещат трудности с предоставянето на Комисията на надеждни бюджетни разчети в уведомлението, което въвеждат в системата SANI. В много случаи не е сигурно доколко мярката ще бъде успешна. Някои администратори на помощи системно въвеждат очакваните разходи само за първата година, вместо бюджета за целия период, както се изисква от Комисията.

92. Използваният от Комисията метод за изчисляване на стойността на някои видове помощ, в частност помощта за финансовия сектор, в известна степен е произволен. За данъчните мерки държавите членки често предоставят бюджетни разчети, тъй като не е възможно да се изчисли реалният размер поради сложния характер на нормативната уредба и големия брой бенефициенти.

НЯКОИ ПРОМЕНИ В ДЕФИНИЦИЯТА ЗА ДЪРЖАВНИ ПОМОЩИ ВЪЗПРЕПЯТСТВАТ СЪПОСТАВИМОСТТА НА СТАТИСТИЧЕСКИТЕ ДАННИ В РАЗЛИЧНИТЕ ПЕРИОДИ

93. Съпоставимостта на данните между различните години се затруднява от промените в нормативната уредба и в представянето на данните. Например нарастващото значение на минималните помощи и увеличаването на тавана за тях [36] доведе до тенденция на намаляване на държавните помощи, отчитани от държавите членки, което затруднява сравнението между отделните последователни години.

БРОЯТ НА ПРЕДВАРИТЕЛНИТЕ ОЦЕНКИ Е ОГРАНИЧЕН, А КОМИСИЯТА НЕ ИЗВЪРШВА ПОСЛЕДВАЩА ОЦЕНКА

94. Насоките на Комисията изискват извършване на предварителна оценка на въздействието за най-значимите инициативи на Комисията и за тези, които ще имат най-голямо въздействие. В края на 2010 г. много от тях бяха в процедура на оценка и две бяха финализирани [37].

95. Като част от реорганизацията на ГД "Конкуренция" през 2007 г. беше създадено звено за извършване на оценки, но една година по-късно то беше закрито, без да е извършило сериозна работа в областта на държавните помощи. През 2010 г. ГД "Конкуренция" стартира проект за развитие на дейностите по "последваща оценка" за оценка на реалното въздействие от съществуващите политики на ГД "Конкуренция" върху съответните пазари и усъвършенстване на базата на натрупания опит. В края на 2010 г. дейностите по извършване на "последваща оценка" все още не се изпълняваха.

ЗАКЛЮЧЕНИЯ И ПРЕПОРЪКИ

КОМИСИЯТА НЕ РАЗПОЛАГА С ДОСТАТЪЧНА УВЕРЕНОСТ, ЧЕ КОНТРОЛИРА ВСИЧКИ СЛУЧАИ, СВЪРЗАНИ С ПРЕДОСТАВЯНЕТО НА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ

96. Системите на повечето държави членки не осигуряват достатъчна увереност, че се изпълнява задължението за уведомяване по отношение на държавните помощи. Въпреки че Комисията е предприела стъпки за разширяване на сътрудничеството с държавите членки относно задълженията им за уведомяване, те не са достатъчни. Извършват се отделни разследвания по служебна инициатива, но Комисията не прави достатъчно за разкриване на случаи, които е следвало да бъдат обявени, като разчита основно на жалби от трети страни. Тя не разполага със законова база за извършване на системен преглед на процедурите на държавите членки с цел осигуряване на тяхната надеждност, а дейностите и` по мониторинг са ограничени. В резултат на това съществува риск да останат неразкрити държавни помощи.

ПРЕПОРЪКА 1

Комисията следва да извърши преглед на разпределението и използването на ресурсите, предназначени за управление на държавните помощи, с оглед:

а) възприемане на по-активен подход във взаимоотношенията с държавите членки и полагане на по-големи усилия за повишаване на информираността относно правилата за държавните помощи чрез разпространяване на най-добрите практики и предоставяне на повече указания от практическо естество.

б) Увеличаване на дейностите по мониторинг, както по отношение на размера на извадката, така и по отношение на обхвата.

в) По-систематично и целенасочено организиране на разследванията по служебна инициатива с цел разкриване на случаи на неправомерна държавна помощ.

ПРОЦЕДУРИТЕ ЗА ДЪРЖАВНИТЕ ПОМОЩИ, ПО-КОНКРЕТНО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ЖАЛБИТЕ, ВСЕ ОЩЕ СА ПРОДЪЛЖИТЕЛНИ И НЕ СА ПРОЗРАЧНИ

97. Въпреки че много оперативни елементи в разглеждането на случаите се управляват добре и свързаните с финансовата криза случаи са разгледани експедитивно, процедурата по разрешаване на много от обявените мерки за държавни помощи остава прекалено дълга. Особено проблематично е разглеждането на жалбите. Съчетанието от нарастващ брой жалби, продължителни процедури и определяне на нисък приоритет за много от жалбите е довело до още по-голямо изоставане.

98. Голямата продължителност на процедурите на Комисията по разследване и липсата на информация за заинтересованите страни относно напредъка по време на процедурата води до правна несигурност.

ПРЕПОРЪКА 2

а) С цел повишаване на прозрачността и ускоряване на процеса на вземане на решения Комисията следва твърдо да се ангажира с приключването на предварителното проучване чрез вземане на решение или чрез откриване на процедура за официално проучване в рамките на една година от получаване на първоначалното уведомление.

б) Комисията следва да минимизира броя на исканията за информация, изпратени до държавите членки, и да ги ограничи до най-необходимите за вземане на решение.

в) За да осигури по-голяма правна сигурност за всички заинтересовани страни, Комисията следва експедитивно да приключва неоснователните жалби.

г) Комисията следва периодично да информира жалбоподателя, държавата членка и бенефициента за напредъка (или липсата на напредък) по всеки случай и за резултата от разследването.

д) Комисията следва да обмисли дали може да усъвършенства обичайните си методи на работа, като използва примери от работата си по случаите, свързани с финансовата криза.

e) Комисията следва да въведе усъвършенствана система за отчитане на работното време и управленско отчитане с цел ефективно следене на изразходваното за всеки от случаите време и работната натовареност на всеки от служителите, работещи по случаите, така че да се оптимизира използването на ресурсите.

КОМИСИЯТА НЕ ИЗВЪРШВА ЦЯЛОСТНА ОЦЕНКА НА ФАКТИЧЕСКОТО ВЪЗДЕЙСТВИЕ ОТ КОНТРОЛА, КОЙТО ТЯ УПРАЖНЯВА ВЪРХУ ДЪРЖАВНИТЕ ПОМОЩИ

99. Опитите на Комисията да следи извършвания контрол върху държавните помощи се възпрепятстват от ненадеждните данни. Нейният основен инструмент за отчитане – шестмесечния доклад за държавните помощи има няколко недостатъка: липса на изчерпателност, недостатъчна надеждност и съпоставимост, както и закъснения в получаването на данните.

100. В допълнение към това, с изключение на няколко изследвания по отделни теми, Комисията все още не е извършила оценка на фактическото въздействие върху икономиката на Европа на дейностите по контрола, който тя упражнява върху държавните помощи.

ПРЕПОРЪКА 3

а) Комисията следва да подобри ефикасността и надеждността на процедурата си по събиране на данни.

б) Комисията следва редовно да оценява въздействието, което държавните помощи и контролът върху държавните помощи имат върху предприятията, пазарите и икономиката като цяло.

Настоящият доклад беше приет от Одитен състав IV, ръководен от Igors LUDBORŽS, член на Сметната палата, в Люксембург на заседанието му от 25 октомври 2011 г.

За Сметната палата

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Председател

[1] Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година (сега член 108 от ДФЕС) за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, 27.3.1999 г., стр. 1).

[2] Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (ОВ L 140, 30.4.2004 г., стр. 1).

[3] Съгласно разпоредбите на член 107, параграф 1 от ДФЕС; вж. също точки 88—89 относно видовете помощ, изключени от статистиката на Комисията.

[4] Източник: COM(2010) 701, окончателен, 1 декември 2010, Доклад за държавните помощи, Доклад за държавните помощи, предоставени от държавите членки на ЕС, издание есен 2010 г.

[5] COM(2005) 107, окончателен, 7 юни 2005 г., План за действие за държавните помощи: по-малко и по-целенасочени държавни помощи — програма за реформи в областта на държавните помощи, 2005—2009 г. (Документ за консултация).

[6] Няколко заинтересовани страни споделиха, че изпитват затруднения при използването на частноправното изпълнение на правилата за държавните помощи, тъй като за конкурентите е трудно да съберат информация за предполагаемата несъвместима помощ и разходите са много по-големи, отколкото за депозирането на жалба пред Комисията.

[7] Вж. чл. 4 и 5 от Процедурния регламент. Уведомлението се счита за пълно, ако в рамките на два месеца от получаването му или от получаването на всяка допълнителна поискана информация, Комисията не изисква допълнителна информация. Ако Комисията изиска допълнителна информация (като изпрати искане за предоставяне на информация), започва да тече нов двумесечен период, в рамките на който държавата членка предоставя исканата информация.

[8] Чл. 4, параграфи 2—4 от Процедурния регламент.

[9] COM(2010) 701, окончателен.

[10] Дания, Германия, Франция, Италия, Кипър, Унгария, Словения и Обединеното кралство.

[11] Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 година по прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (ОВ L 142, 14.5.1998 г., стр. 1).

[12] Регламент (ЕО) № 800/2008 на Комисията от 6 август 2008 г. относно деклариране на някои категории помощи за съвместими с общия пазар в приложение на членове 87 и 88 от Договора (Общ регламент за групово освобождаване) (ОВ L 214, 9.8.2008 г., стр. 3).

[13] Вж. Доклад на Европейската комисия за политиката в областта на конкуренцията за 2009 г. (http://ec.europa.eu/competition/publications/annual_report/2009/en.pdf).

[14] За сравнение — през 2009 г. почти 1000 мерки за групово освобождаване са били обявени пред Комисията пост фактум, а над 200 схеми са обявени предварително.

[15] Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 година за прилагане на членове 87 и 88 от Договора към минималната помощ, ОВ L379, 28.12.2006 г., стр. 5.

[16] Когато държавата членка счита, че дадена планирана мярка не представлява държавна помощ, но не е напълно сигурна и би искала Комисията да вземе решение по този въпрос.

[17] Съгласно показателите за държавни помощи на ГД "Конкуренция", под 6 % от новите случаи на държавна помощ през второто тримесечие на 2010 г. са с приоритет от първа степен, а 82 % — с приоритет от втора степен.

[18] Известие от Комисията относно опростената процедура за разглеждане на определени видове държавна помощ (ОВ C 136, 16.6.2009 г., стр. 3).

[19] Източник: ГД "Конкуренция", Показатели за държавните помощи, раздел IV,10 б. Индикаторите на ГД "Конкуренция" за сроковете отчитат периода от време от откриването до приключването на решените случаи, по години на откриването, и това прави данните твърде положителни за последните години, тъй като са изключени все още нерешените случаи, които по дефиниция са с дълга продължителност.

[20] За 2008 и 2009 г. данните са неокончателни, тъй като няколко случая все още не са решени.

[21] Член 7, параграф 6 от Договора за ЕО.

[22] Работен документ "Общи принципи за икономическа оценка на съвместимостта на държавна помощ съгласно член 87, параграф 3 от Договора за ЕО" от 6 май 2009 г., разясняващ методологията, използвана от Комисията при разглеждане на случаи, подложени на усъвършенстван икономически анализ (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/reform/reform.html).

[23] Точка 9 от "Общи принципи за икономическа оценка на съвместимостта на държавна помощ съгласно член 87, параграф 3 от Договора за ЕО".

[24] За сравнение — 192 на 1.1.2008 г., 233 на 1.1.2009 г. и 270 на 30.10.2010 г., което показва постоянно увеличение.

[25] Този брой може още да се увеличи, тъй като някои случаи още не са разрешени.

[26] Източник: Показатели на Комисията за държавните помощи. Тази статистика всъщност занижава необходимия за разглеждането на жалби срок, тъй като някои предполагаеми случаи се приключват или като се препращат на друга генерална дирекция, или като се открие официална процедура по разследване. И в двата случая приключването на предполагаемите случаи не представлява край на процедурата от гледна точка на жалбоподателя.

[27] COM(2010)282, окончателен от 3 юни 2010 г., Доклад на Комисията — Доклад за политиката в областта на конкуренцията за 2009 г.

[28] От юли 2008 г. насам Комисията условно приключва случаи за възстановяване, при които държавата членка е предприела всички необходими мерки, допустими от националната система, но за които възстановяването не може да счита за напълно извършено. Условно приключените случаи могат да бъдат възобновени, особено когато е отменено решението, на което се основава условното приключване.

[29] Някои от тези процедури се отнасят до повече от един съдебен случай.

[30] Съобщения от Комисията относно:

- Прилагане на правила за държавна помощ към мерки, взети във връзка с финансовите институции в контекста на настоящата световна финансова криза (ОВ C 270, 25.10.2008 г., стр. 8);

- Рекапитализация на финансовите институции в условията на настоящата финансова криза: ограничаване на помощта до необходимите минимални равнища и предпазни мерки срещу излишното нарушаване на конкуренцията. (ОВ C 10, 15.1.2009 г., стр. 2).

- Обработване на обезценените активи в банковия сектор на Общността (ОВ C 72, 26.3.2009 г., стр. 1).

- Връщане на жизнеспособността и оценка на мерките за преструктуриране във финансовия сектор според правилата за държавна помощ в настоящата криза (ОВ C 195, 19.8.2009 г., стр. 9).

[31] Съобщение до Комисията: Насоки на общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (ОВ C 244,1.10.2004 г., стр. 2).

[32] Временна общностна рамка за мерките за държавна помощ за подпомагане на достъпа до финансиране при настоящата финансова и икономическа криза (ОВ C 83, 7.4.2009 г., стр. 1); по-късно изменена с (ОВ C 261, 31.10.2009 г., стр. 2) и (ОВ C 303, 15.12.2009 г., стр. 6).

[33] Това не се включва в статистиката, тъй като минималната помощ не се счита за държавна помощ съгласно дефиницията на член 107, параграф 1 от ДФЕС.

[34] Определени от Регламента за прилагане на Процедурния регламент № 794/2004.

[35] COM(2010) 701, окончателен.

[36] Първоначално определен на 100000 евро, Регламент (EC) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. относно прилагането на членове 87 и 88 на Договора за ЕС към минималната помощ (ОВ L 10,13.1.2001 г., стр. 30), увеличен на 200000 евро от 2007 г. (с Регламент (ЕО) на Комисията № 1998/2006, вж. по-горе). Минималната помощ не се счита за държавна помощ и повечето държави членки не събират данни за нея.

[37] Работен документ на Комисията – Оценка на въздействието, придружаващо Съобщението на Комисията относно прилагането на правилата за държавните помощи по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение, SEC(2009) 893 и Резюме SEC(2009) 892.

--------------------------------------------------

ПРИЛОЖЕНИЕ

ОСНОВНИ ПРАВИЛА ЗА ИЗВЪРШВАНЕ НА КОНТРОЛ ОТ СТРАНА НА КОМИСИЯТА ВЪРХУ ДЪРЖАВНИТЕ ПОМОЩИ

ЧЛЕН 107 ОТ ДФЕС (ПРЕДИШЕН ЧЛЕН 87 ОТ ДЕО)

1. Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.

2. За съвместими с вътрешния пазар се считат:

а) помощи със социален характер, предоставени на отделни потребители при условие, че тези помощи се предоставят, без да се прави разграничение по отношение на произхода на засегнатите стоки;

б) помощи за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития;

в) помощи, предоставени на икономиката в отделни региони на Федерална република Германия, които са засегнати от разделението на Германия, доколкото тези помощи са необходими, за да се компенсират икономическите затруднения, предизвикани от това разделение. Пет години след влизането в сила на Договора от Лисабон, Съветът, по предложение на Комисията, може да приеме решение за отмяна на настоящата буква.

3. За съвместими с вътрешния пазар могат да се приемат:

а) помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, както и на регионите, посочени в член 349, като се вземе предвид структурната, икономическата и социалната ситуация в тях;

б) помощите за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава членка;

в) помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес;

г) помощите за насърчаване на културата и опазване на наследството, доколкото тези помощи не засягат условията на търговия и конкуренция в рамките на Съюза в степен, противоречаща на общия интерес.

д) такива други видове помощи, каквито могат да бъдат определени с решение на Съвета, по предложение на Комисията.

ЧЛЕН 108 (ПРЕДИШЕН ЧЛЕН 88 ОТ ДЕО)

1. Комисията, в сътрудничество с държавите членки държи под постоянно наблюдение всички системи за предоставяне на помощ, съществуващи в тези държави. Тя предлага на последните всички подходящи мерки, които са необходими за последователно развитие или функциониране на вътрешния пазар.

2. Ако Комисията, след като е уведомила всички заинтересовани страни да представят своите мнения, установи, че помощта, предоставена от държавата или чрез ресурси на държавата, е несъвместима с вътрешния пазар в съответствие с член 107, или че тази помощ е била използвана не по предназначение, тя взема решение, че съответната държава членка е задължена да отмени или измени тази помощ в срок, който Комисията определя.

Ако съответната държава не се съобрази с това решение в определения срок Комисията или всяка друга заинтересована държава може, чрез дерогация от разпоредбите на членове 258 и 259, да отнесе въпроса пряко до Съда на Европейския съюз.

По искане на държава членка, Съветът с единодушие може да реши, че помощта, която държавата предоставя или има намерение да предостави, се счита за съвместима с вътрешния пазар, като изключение от разпоредбите на член 107 или от предвидените в член 109 регламенти, ако такова решение може да бъде оправдано с извънредни обстоятелства. Що се отнася до въпросната помощ, ако Комисията вече е започнала процедурата, предвидена в първа алинея от настоящия параграф фактът, че заинтересованата държава е отправила искане до Съвета води до суспендирането на тази процедура, докато Съветът вземе отношение по въпроса.

Ако Съветът не е изразил отношението си в срок от три месеца от подаването на молбата, Комисията се произнася по случая.

3. Комисията следва да бъде информирана в разумен срок, който да и` даде възможност да представи своето становище по отношение на всякакви планове за предоставянето или изменението на помощта. Ако тя счита, че такъв план е несъвместим с вътрешния пазар, като се позовава на член 107, тя без забавяне започва процедурата, предвидена в параграф 2. Заинтересованата държава членка не може да започне прилагането на предложените мерки, докато тази процедура не доведе до постановяването на окончателно решение.

4. Комисията може да приема регламенти относно категориите държавни помощи, за които Съветът е определил, в съответствие с член 109, че могат да бъдат освободени от процедурата, предвидена в параграф 3 от настоящия член.

--------------------------------------------------