BG Официален вестник на Европейския съюз C 39/1

СТАНОВИЩЕ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА

от 29 ноември 2012 година

относно предложение за директива за създаване на рамка за възстановяване и оздравяване на кредитни институции и инвестиционни посредници

(CON/2012/99)

2013/C 39/01

Въведение и правно основание

На 10 юли 2012 г. Европейската централна банка (ЕЦБ) получи искане от Съвета на Европейския съюз за становище относно предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета за създаване на рамка за възстановяване и оздравяване на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на директиви 77/91/ЕИО и 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО и 2011/35/ЕС и на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (1) (наричана по-долу „предложената директива“). На 27 юли 2012 г. ЕЦБ получи искане от Европейския парламент за становище относно предложената директива.

ЕЦБ е компетентна да даде становище относно предложената директива на основание член 127, параграф 4 и член 282, параграф 5 от Договора за функционирането на Европейския съюз, тъй като предложената директива съдържа разпоредби, засягащи приноса на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ) за гладкото провеждане на политики, провеждани от компетентните органи, свързани с надзора за благоразумие върху кредитните институции и стабилността на финансовата система, определянето и осъществяването на паричната политика на Съюза и с насърчаването на нормалното функциониране на платежните системи. Управителният съвет прие настоящото становище съгласно изречение първо на член 17.5 от Процедурния правилник на Европейската централна банка.

Общи забележки

ЕЦБ напълно подкрепя разработването на рамка за възстановяване и оздравяване и премахването на пречки пред ефективното управление на кризи във финансовите институции. Всички финансови институции следва да бъдат оставени да обявят несъстоятелност по надлежния ред, при запазване на стабилността на финансовата система като цяло и свеждане до минимум на публичните разходи и икономическото сътресение. По-специално, ЕЦБ подкрепя рамката на Съюза за оздравяване на кредитни институции и инвестиционни посредници за поддържане на финансовата стабилност в Съюза и съответно гарантиране на функционирането на единния пазар също и във време на криза. За тази цел от съществено значение е разработването на общи инструменти за подкрепа на управлението на несъстоятелността на финансовите институции, като планове за възстановяване и оздравителни планове, както и мостова банка, рекапитализация чрез вътрешни източници, инструменти за продажба на стопанска дейност и обособяване на активи. ЕЦБ приветства това, че предложението е в съответствие с международно приети основни показатели за ефективни оздравителни режими за финансовите институции (2), които изискват сближаване на националните оздравителни режими с адекватни инструменти и правомощия за ефективно оздравяване. Прилагането на тези основни показатели позволява навременна намеса, за да се гарантира непрекъснатостта на основните функции.

ЕЦБ e на мнение, че директивата, която е много важна стъпка към интегрирана рамка за оздравяване за Съюза, следва да бъде приета бързо. Същевременно ще са необходими допълнителни стъпки, за да се създаде единен оздравителен механизъм — един от трите стълба на банковия съюз. Съответно ЕЦБ призовава Комисията спешно да представи отделно предложение за независим Европейски механизъм за оздравяване, включително аспекти на общ Европейски фонд за оздравяване. Този фонд, като минимум, би следвало да бъде финансиран от финансовите институции. Съгласуваността между тези три стълба е решаваща за успеха на съюза на финансовите пазари.

СПЕЦИФИЧНИ ЗАБЕЛЕЖКИ

1. Определение на оздравяване

Предложената директива определя оздравяването като преструктуриране на институция, за да се осигури непрекъснатост на основните функции, запазване на финансовата ѝ стабилност и възстановяване на жизнеспособността на цялата или част от институцията (3). ЕЦБ е на мнение, че оздравяването изисква ясна йерархия. В този контекст институции, които са в несъстоятелност или е вероятно да изпаднат в несъстоятелност, следва по принцип при решение на оздравителните органи да бъдат оздравени чрез използване на инструменти за оздравяване, когато се прецени за необходимо и в обществен интерес, включително за предотвратяване на системен риск. Ако оздравителният орган прецени, че не е налице съображение от обществен интерес, институцията следва да бъде ликвидирана чрез производството по несъстоятелност, обикновено приложимо за такива институции по националното право. На последно място, при преструктуриране в действащо предприятие оздравяването следва да бъде разглеждано, само когато е оправдано от обществения интерес за запазване на финансовата стабилност и когато надлежното оздравяване на кредитна институция би имало сериозни вредни ефекти върху стабилността на финансовата система с повишен риск от трансгранично разпространение. Предложената директива следва да изясни, че целта на оздравяването не е да запази застрашената от несъстоятелност институция като такава, а да осигури непрекъснатостта на нейните основни функции (4).

2. Условия за оздравяване и оценка на необходимостта от извънредна публична финансова подкрепа

2.1. Предложената директива предвижда, че едно от условията за оздравително действие е, че компетентният орган или оздравителният орган определя, че институцията е в несъстоятелност или е вероятно да изпадне в несъстоятелност (5). ЕЦБ е на мнение, че отговорностите за определяне на това дали една институция е в несъстоятелност, или е вероятно да изпадне в несъстоятелност, следва да бъдат ясно възложени на компетентния орган в интерес на бързо и ефикасно оздравително действие.

2.2. Предложената директива допълнително предвижда, че необходимостта на една институция от държавна помощ е индикатор, че тя е в несъстоятелност или е вероятно да изпадне в несъстоятелност. Същият член от предложената директива обаче предвижда, че два определени вида държавна помощ не представляват такъв индикатор (6). Въпреки че подкрепя предложената максимална продължителност на такава държавна помощ (7), ЕЦБ отбелязва, че значителен брой кредитни институции и инвестиционни посредници, получаващи понастоящем държавна помощ, биха се считали, че са в несъстоятелност или че е вероятно да изпаднат в несъстоятелност въз основа на горния индикатор. ЕЦБ счита, че определянето на обстоятелствата, при които институция е в несъстоятелност или е вероятно да изпадне в несъстоятелност, следва да бъдат основани само на оценка на пруденциалното състояние на институцията. Затова конкретната необходимост от държавна помощ не следва сама по себе си да установява адекватен обективен критерий (8). Вместо това обстоятелствата, които водят до предоставянето на държавна помощ, следва да бъдат обхванати в оценката на пруденциалното състояние на институцията.

3. Участие на централни банки в процеса по възстановяване и оздравяване

3.1. Централните банки носят отговорност за макропруденциалната и финансовата стабилност и разполагат с експертен опит относно финансовите пазари. В този смисъл те следва да участват в процеса на оздравяване, допринасяйки за постигането на целите на оздравяването при минимизиране на рисковете от отрицателни нежелани ефекти върху изпълнението на задачите на централната банка и върху функционирането на платежните и сетълмент системи. В този контекст централните банки могат да играят роля при оценката на плановете за възстановяване и оздравителните планове от гледна точка на финансовата стабилност, като например вероятността от причини, които биха могли да доведат до неправомерно намаляване на задлъжнялостта. Централни банки могат също така да бъдат свързани с оценката на потенциалното действие на оздравителния орган, като се има предвид, че една от основните цели е да се избягват системни сътресения (9). Поради това ЕЦБ счита за необходимо държавите-членки да осигурят, че когато самата централна банка не е оздравителният орган, компетентният орган и оздравителният орган осъществяват адекватен обмен на информация с централната банка (10).

3.2. Предложената директива предвижда, че плановете за възстановяване, изготвени и поддържани от дадена институция за възстановяване на финансово ѝ положение след настъпило значително влошаване, няма да допускат достъп до извънредна публична финансова подкрепа или получаване на такава. Те включват обаче, по целесъобразност, анализ на това как и кога дадена институция може да кандидатства за използването на улеснения от централната банка в случай на финансови сътресения и при наличие на обезпечение (11). ЕЦБ иска да подчертае, че тази разпоредба не следва по никакъв начин да засяга компетентността на централните банки да решават независимо и по тяхна пълна преценка относно предоставянето на ликвидност от централна банка на платежоспособни кредитни институции, както при стандартни операции по паричната политика, така и при спешна помощ за осигуряване на ликвидност, в границите, наложени от забраната за парично финансиране съгласно Договора (12).

3.3. Предложената директива изисква всяка държава-членка да включи в своята „кутия с инструменти“ за оздравяване правомощието да създава и оперира мостова институция и дружество за управление на активи. Предложената директива предвижда, че мостовата институция ще бъде изцяло или частично собственост на един или повече публични органи и че дружество за управление на активи ще бъде изцяло собственост на един или повече публични органи, сред които може да бъде и самият оздравителен орган (13). Когато централна банка действа като оздравителен орган (14), следва да бъде ясно, за да се избегне съмнение, че централната банка в никакъв случай няма да поема или финансира каквото и да е задължение на тези лица. Ролята на централна банка като собственик на такова лице трябва да остане при всякакви обстоятелства в съответствие със забраната за парично финансиране съгласно член 123 от Договора, както е допълнен от Регламент (ЕО) № 3603/93 на Съвета (15). Той забранява, inter alia, всякакво финансиране от страна на централна банка на задълженията на публичния сектор по отношение на трети страни. Нещо повече, тази роля следва да бъде изпълнявана, без това да засяга независимостта на централната банка, по-специално нейната финансова и институционална независимост.

3.4. ЕЦБ отбелязва, че предложената директива съдържа само минимални критерии, които мостовите институции и дружествата за управление на активи следва да удовлетворят, за да бъдат създадени от публични органи. ЕЦБ би изтъкнала, че прозрачното финансиране е един от основните въпроси, засягащи законността и отчетността за използване на публични средства, които Евросистемата е заинтересована да защитава. В това отношение ЕЦБ приветства, че предложената директива предвижда, че разноските за оздравяване следва по принцип да се поемат от акционери и кредитори, а когато тези средства не са достатъчни — от оздравителни фондове (16). ЕЦБ обаче изтъква, че в съответствие със забраната за парично финансиране централните банки не могат да финансират тези оздравителни фондове. По-специално, това влияе на изброяването на алтернативни средства за финансиране (17) в предложената директива (18).

4. Участие на определените национални органи при оценяване на планове за възстановяване

Предложената директива предвижда, че компетентните органи преглеждат плановете за възстановяване, за да осигурят, наред с други неща, ефективно прилагане в условия на финансови сътресения, без да причиняват значително неблагоприятно въздействие върху финансовата система, включително и в случай, че други институции са приложили планове за възстановяване в рамките на същия времеви период (19). За да се осигури, че всички относими системни проблеми са взети предвид при такива прегледи, включително цялостното въздействие на едновременно прилагане на планове за възстановяване, което може да доведе до проциклично или групово поведение, ЕЦБ счита за необходимо компетентните органи да правят оценките, като се консултират с компетентните определени национални органи, когато те са различни лица (20).

5. Вътрешногрупова финансова подкрепа

Предложената директива предвижда, че държавите-членки ще осигурят, че дружества от една група могат да сключат споразумения за вътрешногрупова финансова подкрепа (21). ЕЦБ вижда достойнствата на това изискване, по-специално това, че такива споразумения, веднъж одобрени от компетентните органи, могат да бъдат представени за одобрение от общото събрание на акционерите на всяко дружество от групата с предложение да се сключи споразумението. ЕЦБ отбелязва обаче, че прилагането на тези доброволни споразумения в националните правни системи повдига сложни юридически въпроси. Тяхното реализиране също зависи от това колко успешно техните разпоредби взаимодействат с националното данъчно и търговско законодателство и законодателство за несъстоятелността, например по отношение на принципа груповите сделки да се сключват между несвързани лица при справедливи пазарни условия (22). За тази цел ЕЦБ счита, че може би е необходимо допълнително обмисляне дали допълнителни разпоредби са оправдани, за да се гарантира правната сигурност и приложимостта на вътрешногрупови сделки, които са одобрени и приложени съобразно тези доброволни споразумения.

6. Инструмент за рекапитализация чрез вътрешни източници и правомощия за обезценяване

6.1. ЕЦБ приветства разработването на рекапитализация чрез вътрешни източници като дългов механизъм за обезценяване или преобразуване за поемане на загуби на институции, които са в несъстоятелност или е вероятно да изпаднат в несъстоятелност. Механизмът за рекапитализация чрез вътрешни източници следва да бъде проектиран в съответствие с международно приети основни показатели за ефективно оздравяване (23), по-специално правомощието на оздравителния орган съгласно оздравителния режим да рекапитализира чрез вътрешни източници широк кръг от задължения в съответствие с йерархията на кредиторите, която би се прилагала при ликвидация. ЕЦБ подкрепя въвеждането на такъв инструмент за рекапитализация чрез вътрешни източници от държавите-членки най-късно (24) от 1 януари 2018 г. Това също би позволило допълнителна работа по рекапитализацията чрез вътрешни източници, а именно по възможността за въвеждане на минимално изискване за целево ниво на определени инструменти за рекапитализация чрез вътрешни източници при едновременното поддържане на цялостния обхват на рекапитализацията чрез вътрешни източници. Нещо повече, ЕЦБ възнамерява да допринесе за допълнителния анализ на практическите последици от рекапитализацията чрез вътрешни източници като инструмент за оздравяване, също и по отношение на изпълнимостта на бързото изпълнение, способността за спазване на „водопада на старшинството“ (seniority waterfall) при поемане на загуби, механиката на преобразуване или обезценяване (25), както и възможното въздействие върху пазарите на деривативи. В този контекст дизайнът на инструмента за рекапитализация чрез вътрешни източници и инструмента за мостова банка следва да бъдат анализирани заедно, имайки предвид способността на последния инструмент да имитира голяма част от резултата на първия инструмент.

6.2. ЕЦБ счита, че мерки за оздравяване следва да бъдат приемани при обосновани обстоятелства и да бъдат съпроводени с подходящи условия за ограничаване на моралния риск (26). Както е изтъкнато по-горе, институции, които са в несъстоятелност или е вероятно да изпаднат в несъстоятелност, следва по принцип да бъдат ликвидирани по обикновеното производство по несъстоятелност, и когато се прецени за необходимо, следва да бъдат ликвидирани чрез инструменти за оздравяване. С оглед на това правомощията за рекапитализация чрез вътрешни източници като инструмент за оздравяване следва да бъдат използвани предимно за оздравяване на институции, които са достигнали точка на нежизнеспособност. ЕЦБ счита, че възможността за рекапитализация чрез вътрешни източници за поддържане на институция, която е в несъстоятелност или е вероятно да изпадне в несъстоятелност, като действащо предприятие (27) следва да бъде разглеждана само при изключителни и обосновани случаи. ЕЦБ подкрепя винаги комбинирането на инструмента за рекапитализация чрез вътрешни източници със смяна на ръководството и последващо преструктуриране на институцията и нейните дейности, така че да се отстранят причините, довели до несъстоятелността ѝ (28).

6.3. Предложената директива предвижда, че Европейският банков орган (ЕБО) докладва на Комисията относно прилагането на изискването за институциите да поддържат обща сума от собствен капитал и допустими задължения, изразени като процент от общите задължения на институцията (29). ЕЦБ призовава да бъде извършена допълнителна работа, за да се оцени дали минималното изискване за рекапитализация чрез вътрешни източници следва да бъде изразено като процент от общите задължения или като процент от рисковопретеглените активи. Последното има качеството да взема предвид риска на активите на институцията. ЕЦБ препоръчва ЕБО да извършва тази оценка. ЕЦБ допълнително препоръчва ЕБО да предоставя оценка на Комисията за въздействието върху институциите на това изискване и за това дали би било полезно да се въведе изискване, забраняващо или ограничаващо държането в банковия сектор на инструменти, допустими за рекапитализация чрез вътрешни източници.

6.4. Предложената директива предвижда, преди да бъде предприето оздравително действие, оздравителните органи да упражняват правомощието за обезценяване (30). Оттук, обезценяване на капиталови инструменти е оздравително правомощие (31), което изглежда, че се прилага, преди дадена институция да влезе в оздравителен режим. ЕЦБ подкрепя органите да разполагат с правомощие да обезценяват капиталови инструменти преди влизане в оздравителен режим. С оглед на рекапитализация на институции, ЕЦБ препоръчва, за да се избегне съмнение, това изрично да бъде изяснено в предложената директива. Изучаването на процеса и симулацията на прилагането на инструмент за рекапитализация чрез вътрешни източници от страна на Комисията също би било желателно, за да се изяснят взаимозависимостите между различните етапи на процеса на рекапитализация чрез вътрешни източници.

7. Финансиране на оздравяване и целеви размер на оздравителните фондове

7.1. Адекватната оздравителна рамка следва да гарантира, че разноските по оздравяване се поемат на първо място и предимно от акционерите и кредиторите на институция в режим на оздравяване и като цяло от частния сектор. ЕЦБ следователно приветства, че инструментите и правомощията за оздравяване в предложената директива позволяват на органите да поставят тежестта на финансиране на оздравяването върху акционерите и кредиторите. Нещо повече, предложената директива въвежда два допълнителни източника за финансиране на оздравяването: национални оздравителни фондове и вноски в схема за гарантиране на депозити (СГД) (32).

7.2. Въпреки че отбелязва ползата от допълнителни източници за финансиране на оздравяването, ЕЦБ е на мнение, че амбициозното предложение да се създаде Европейска система от оздравителни фондове няма да реши важни трансгранични въпроси по режима на оздравяване като координацията и споделянето на отговорността. Съществуването на 27 национални режима под контрола на националните им органи е допълнително усложнено от предложената система за заемане, при която липсва яснота относно важни подробности като правата и задълженията на кредитори и кредитополучатели.

8. Използване на схемите за гарантиране на депозити при финансиране на оздравяване

8.1. Предложената директива предвижда, че схемата за гарантиране на депозити (СГД), към която принадлежи институцията, се задължава за сумата на загубите, които би понесла по обичайното производство по несъстоятелност (33). Третирането на обезпечени депозити при прехвърляне към мостова банка може да има значително въздействие върху участието на СГД. Степента, до която СГД участва в мерките за оздравяване, ще засяга ceteris paribus нивото на финансиране, изисквано от другите два налични източника — оздравителните фондове и необезпечените кредитори. Тази несигурност сред кредиторите може да увеличи риска от изпреварващо бягство на кредитори, клиенти и други контрагенти, което, ако се осъществи, би подкопало основната цел на режима.

8.2. Предложената директива позволява на държавите-членки да предвидят, че наличните финансови средства на схемите за гарантиране на депозитите, установени на тяхна територия, могат да бъдат използвани за финансиране на оздравяването (34). Въпреки че ЕЦБ подкрепя тази разпоредба, която позволява синергии между СГД и финансиране на оздравяването, ЕЦБ счита, че от първостепенно значение е това да не излага на риск по никакъв начин основната функция на СГД да защитава гарантирани депозити. ЕЦБ приветства, че предложената директива дава предимство на изплащането на вложителите, обхванати от СГД, в случаите, в които от СГД е поискано да използват наличните си финансови средства за финансиране на оздравяване, както и едновременно с това — за финансиране на обичайната функция за плащане на гарантирани вложители, а наличните средства са недостатъчни, за да удовлетворят всички тези искания (35). На този фон ЕЦБ поддържа, че правната сигурност е гарантирана от ясно определяне на ролята на СГД при финансиране на оздравяване, независимо от това кой инструмент за оздравяване е избран и как се прилагат мерките. Предложената директива изисква държавите-членки да осигурят, че схемите за гарантиране на депозитите класифицират pari passu необезпечените непривилегировани вземания съгласно националното законодателство, регулиращо обичайното производство по несъстоятелност (36). Този подход изглежда несъвместим с позволяването на държавите-членки да установят преференциален ранг на вземания по отношение на депозити, обхванати от СГД. Понастоящем шест държави-членки, включително България (37), Гърция (38), Латвия (39), Унгария (40), Португалия (41) и Румъния (42), са предоставили приоритетен ранг на вземания, които СГД е придобила чрез суброгация, след като е изплатила сумите, съответстващи на гарантираните депозити, по този начин, допълнително допринасяйки за това да се гарантира, че за СГД винаги е налично достатъчно финансиране. Възгледите относно въздействието от предоставяне на преференциален ранг са много различни, тъй като се смята, че преференциалният ранг на вложителите може да окаже въздействие на разходите за финансиране, достъпни за банки и че по-големи усилия ще бъдат положени от други кредитори за обезпечаване на техни вземания. От друга страна, това би било частично смекчено, до степен, че приоритетни вземания обхващат само гарантирани депозити. Нещо повече, правен режим, който установява приоритетен ранг на гарантирани вложители следва да улесни използването на мерки за оздравяване, предвидени в предложената директива (напр. инструмент за продажба на стопанска дейност, инструмент за мостова институция). От гледна точка на финансова стабилност приоритетното вземане по отношение на обезпечени депозити също се подкрепя, тъй като то ограничава рисковете от масово теглене на пари от банки, потенциални загуби за гарантираните вложители във фазата на ликвидация, както и прекомерно изпразване на СГД (43).

9. Оповестяване на материали за предлагане на пазара

Предложената директива предвижда, че може да бъде отложено всяко публично оповестяване на предлагането на пазара на институция в оздравителен режим, която продава част или цялата си дейност съгласно инструмента за продажба на стопанска дейност (44). ЕЦБ счита, че може също да е нужно да бъде отложено оповестяването на чувствителна по отношение на цените информация, свързана с публично търгувани финансови инструменти, по време на прилагането на други инструменти за оздравяване. Съответните разпоредби в предложената директива (45) следва да бъдат разширени до общо правило по време на прилагането на който и да е инструмент за оздравяване, в случай че интересът на институцията може да оправдае отлагане на оповестяването на чувствителна по отношение на цените информация.

10. Допълнителна хармонизация на правила за възстановяване и оздравяване

10.1. ЕЦБ подкрепя разработването на рамка за възстановяване и оздравяване също за небанкови финансови институции със системно значение, например застрахователни дружества и пазарни инфраструктури (46). Това следва да бъде координирано с международни инициативи.

10.2. Усилията за допълнително минимално хармонизиране на законите за несъстоятелност между държави-членки следва да бъдат продължени. Настоящото разнообразие в законите за несъстоятелността, например ранга на вземанията на кредитор, влияят значително върху прилагането на инструментите за оздравяване и по-специално, реализирането на активи и пасиви, държани от дружества за оздравяване.

Съставено във Франкфурт на Майн на 29 ноември 2012 година. Председател на ЕЦБ Mario DRAGHI

(1) COM(2012) 280 окончателен.

(2) Виж „Основни показатели за ефективни оздравителни режими за финансовите институции“, октомври 2011 г., достъпен на уебсайта на Съвета за финансова стабилност: http://www.financialstabilityboard.org и Базелски комитет по банков надзор, „Доклад и препоръки на Група за трансгранично възстановяване на банки“, март 2010 г., достъпен на уебсайта на Банката за международни разплащания: http://www.bis.org

(3) Виж член 2, параграф 1 от предложената директива.

(4) Виж „Принос на ЕСЦБ към обществена консултация на Комисията относно техническите подробности на възможна рамка на ЕС за възстановяване и оздравяване на банки“, май 2011 г., стр. 4 и 5. Всички посочени документи на ЕЦБ са достъпни на уебсайта на ЕЦБ: http://www.ecb.europa.eu Виж също предложеното от ЕЦБ изменение 3.

(5) Виж член 27, параграф 1, буква а) от предложената директива.

(6) Виж член 27, параграф 2, буква г), подточки i) и ii) от предложената директива.

(7) Виж член 27, параграф 2, буква г), втора алинея от предложената директива.

(8) Виж член 27, параграф 2, буква г) от предложената директива във връзка с член 2, параграф 26. Виж също предложените изменения 2 и 8.

(9) Виж също „Принос на ЕСЦБ към обществена консултация на Комисията относно техническите подробности на възможна рамка на ЕС за възстановяване и оздравяване на банки“, май 2011 г., стр. 6, девета алинея.

(10) В това отношение член 74, параграф 3, буква б) от предложената директива е стъпка в правилната посока, но не е достатъчна, за да осигури подходящия обем на обмен на информация и сътрудничество. Виж също предложените изменения 4 и 23.

(11) Виж член 5, параграф 3 от предложената директива; виж също член 9, параграф 2 от предложената директива доколкото се отнася за оздравителни планове.

(12) Виж Доклад за конвергенцията на ЕЦБ, 2012 г., стр. 29. Виж също предложеното изменение 1.

(13) Виж член 34, параграф 2 и член 36, параграф 2 от предложената директива.

(14) Виж Становище CON/2011/39 на ЕЦБ.

(15) Регламент (ЕО) № 3603/93 на Съвета от 13 декември 1993 г. за уточняване на дефинициите за прилагането на забраните, посочени в член 104 и член 104б, параграф 1 от Договора (ОВ L 332, 31.12.1993 г., стр. 1).

(16) Виж член 92, параграф 2 от предложената директива.

(17) Виж член 96 от предложената директива.

(18) Виж Становище CON/2011/103 на ЕЦБ, параграф 4 и Становище CON/2010/83 на ЕЦБ, параграф 6.3.

(19) Виж член 6, параграф 2, буква б) от предложената директива.

(20) Виж предложеното изменение 5.

(21) Виж членове 16—22 от предложената директива.

(22) Изискването вътрешногруповите сделки да се сключват между несвързани лица при справедливи пазарни условия е фундаментален принцип по търговските закони на почти всички държави-членки, с изключение на Испания. Виж „report of DBB law to DG Markt of 2008 on legal constraints on intra-group transfers“, което подчертава този риск.

(23) Виж „Основни показатели за ефективни оздравителни режими за финансовите институции“, октомври 2011 г., достъпен на уебсайта на Съвета за финансова стабилност: http://www.financialstabilityboard.org

(24) Виж член 115, параграф 1, трета алинея от предложената директива.

(25) Виж „Принос на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ) към обществена консултация на Комисията относно техническите подробности на възможна рамка на ЕС за възстановяване и оздравяване на банки“, стр. 4.

(26) Виж също „Принос на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ) към обществена консултация на Комисията относно техническите подробности на възможна рамка на ЕС за възстановяване и оздравяване на банки“, май 2011 г., стр. 5.

(27) „Действащо предприятие“ се използва, за да се опише ситуация, при която дадена институция продължава да функционира при оздравяване без перспектива за ликвидация в обозримо бъдеще. Това е противопоставено на „ликвидирано предприятие“, при което критичните банкови функции са запазени, но в различно юридическо лице от лицето, което е било оздравявано и е било ликвидирано.

(28) Виж съображение 46 от предложената директива.

(29) Виж член 39, параграф 6 от предложената директива.

(30) Виж член 51, параграф 1 от предложената директива.

(31) Виж член 56, параграф 1, буква е) от предложената директива.

(32) Член 96. Доколкото оздравителните фондове също ще заемат от централната банка, това би могло да означава парично финансиране. Виж в това отношение параграф 3.4 и изменение 29.

(33) Виж член 99, параграф 1 от предложената директива.

(34) Виж член 99, параграф 5 от предложената директива.

(35) Виж член 99, параграф 8 от предложената директива.

(36) Виж член 99, параграф 2 от предложената директива.

(37) Преференциален статут на кредитор е установен за СГД в член 94, алинея 1 от Закона за банковата несъстоятелност (Държавен вестник, бр. 92, 27.9.2002 г.).

(38) Преференциален статут на кредитор за вложител е установен в член 4, параграф 16 от Закон 3746/2009 за транспониране на Директива 2005/14/ЕО по отношение на застраховка „гражданска отговорност“ относно използването на моторни превозни средства и Директива 2005/68/ЕО относно презастраховането и други разпоредби (FEK A 27, 16.2.2009 г.). Член 13a, параграф 4 установява статута на СГД.

(39) Закон от 5 октомври 1995 г. за кредитните институции (LV 163(446), 24.10.1995 г.). Член 192, параграф 1 въвежда преференциален ранг за гарантирани вложители на 21 май 1998 г.

(40) Закон CXII от 1996 г. за кредитните институции и финансовите предприятия (Magyar Közlöny 1996/109, 12.12.1996 г.), и по-специално глава XV от Закон за детайлите на схемата за гарантиране на депозити. Преференциалният статут на всички вземания по депозити, а не само на гарантираните, е установен в член 183, параграф 1 от Закона.

(41) Виж член 166-A от консолидираната версия на Декрет-закон № 298/92 от 31 декември 1992 г. за правната рамка на кредитните институции и финансовите предприятия (D.R. № 30, I, 10.2.2012 г.).

(42) Наредба на правителството № 10/2004 за производството за съдебно преобразуване и фалит на кредитни институции, както е допълнително изменена и допълнена, по-специално от член 38, дава преференциално право, след уреждане на разноските, свързани с производството по несъстоятелност, на вземания, произтичащи от гарантирани депозити, включително вземания на СГД, произтичащи от плащане на гарантирани вложители (Monitorul Oficial al României, част първа, № 84, 30.1.2004 г.).

(43) Виж Становище CON/2011/83 на ЕЦБ.

(44) Виж член 33, параграф 2 от предложената директива.

(45) Виж член 12, параграф 3 от Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (ОВ L 96, 12.4.2003 г., стр. 16).

(46) Виж в това отношение „Консултация на Комисията относно възможна рамка за възстановяване и оздравяване на финансови институции, различни от банки“ от 5 октомври 2012 г., достъпна на уебсайта на Европейската комисия: http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/nonbanks/consultation-document_en.pdf