BG Официален вестник на Европейския съюз C 44/81

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Данък върху финансовите транзакции“ (становище по собствена инициатива)

2011/C 44/14

Докладчик: г-н NYBERG

На 18 февруари 2010 г. Европейският икономически и социален комитет, в съответствие с член 29, параграф 2 от Правилника за дейността си, реши да изготви становище по собствена инициатива относно:

„Данък върху финансовите транзакции“.

Специализирана секция „Икономически и паричен съюз, икономическо и социално сближаване“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 23 юни 2010 г.

На 464-ата си пленарна сесия, проведена на 14 и 15 юли 2010 г. (заседание от 15 юли 2010 г.), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище със 121 гласа „за“, 55 гласа „против“ и 7 гласа „въздържал се“.

1. Резюме и заключения

1.1 Общата стойност на всички финансови транзакции е нараснала от приблизително 15 пъти стойността на световния БВП през 1990 г. на приблизително 70 пъти през 2007 г (1). В съотношението на спот транзакциите към БВП няма почти никаква промяна, което означава, че това четирикратно увеличение в стойността на финансовите транзакции се дължи почти изцяло на дериватите, най-вече на дериватите по лихвени проценти. През втората половина на 2008 г. беше отбелязан спад в търговията с деривати, но през първата половина на 2009 г. обемът ѝ нарасна отново. Поведението на финансовия сектор не изглежда да се е променило много.

1.2 През 2007 г. на финансовия сектор – чиято основна задача е да подкрепя реалната икономика – се падаха 40 % от общите корпоративни печалби в САЩ, докато делът му от БВП беше едва 7 %. Освен това се наблюдаваше концентрация на няколко пазара, най-вече Лондон и Ню Йорк, както и концентрация на няколко много големи финансови институции. В този сектор бяха налети огромни количества пари, за да бъдат спасени тези институции от крах – нещо, което доведе до безпрецедентни бюджетни дефицити.

1.3 Данъкът върху финансовите транзакции (ДФТ) би имал решаващо въздействие върху поведението на финансовите институции, тъй като би намалил броя на краткосрочните финансови транзакции, които често са и рисковани.

1.4 ЕИСК подкрепи по принцип идеята за въвеждане на ДФТ в становището си относно доклада „de Larosière“ (2): „ЕИСК счита, че е необходимо да се премине от краткосрочно към дългосрочно мислене, като допълнителните възнаграждения не се изчисляват въз основа на спекулативни сделки. Във връзка с това ЕИСК подкрепя идеята за облагане на финансовите операции.“ Посредством настоящото становище ЕИСК желае да се включи в продължаващото обсъждане на този данък и в по-нататъшното формулиране на целите и последиците от неговото въвеждане.

1.5. Първоначалното предложение за данък върху транзакциите с ценни книжа е направено от Дж. М. Кейнс през 1936 г. Целта му била да се намалят дестабилизиращите спекулации с акции и да се засилят дългосрочните фактори, влияещи върху цените на акциите. Идеята е разработена по-подробно от Джеймс Тобин през 70-те години на 20 век. Неговата цел била да се забави скоростта на финансовия пазар и да се постигне по-голяма съгласуваност между него и реалната икономика чрез данък върху международните валутни спот транзакции. Целта му била същата като тази, която се разглежда в момента – да се намали броят на краткосрочните транзакции.

1.6 Тобин предложил приходите от данъка да се предоставят на МВФ или на Световната банка, но приходите не били основната му цел: „Колкото по-голям е успехът на данъка по отношение на икономическите цели, които бяха основният ми мотив … толкова по-малки са приходите от него…“.

1.7. Идеята за въвеждане на данък излезе на дневен ред за пореден път от началото на финансовата криза през 2008 г. насам по отношение на всички финансови транзакции между финансовите институции.

1.8 Според ЕИСК основната цел на ДФТ следва да бъде да промени поведението във финансовия сектор, като намали броя на краткосрочните спекулативни финансови транзакции. По този начин дейността на финансовия сектор може да се осъществява чрез ценовите механизми на пазара. Някои от тези транзакции дори бяха обявени за социално безполезни от лорд Търнър (Агенция по финансови услуги на Обединеното кралство). Желаният ефект би могъл да се постигне, когато ДФТ се прилага с най-голяма строгост за най-често извършваните транзакции.

1.9. Ако ДФТ намали значително краткосрочната търговия с ценни книжа и деривати, ще намалеят и печалбите във финансовия сектор, което би могло да доведе и до намаляване на допълнителните възнаграждения, но и до намаляване на приходите от данъците върху печалбата. Това няма да се отрази на традиционното банкиране, което се основава на отпускането на заеми на предприятията и домакинствата и се финансира от вложения и чиито печалби се обуславят от разликата в лихвените проценти. Този вид банкиране може отново да се превърне в основна цел на финансовия сектор, като спестяванията се използват по най-добрия начин – за инвестиции. Новите финансови затруднения през 2010 г. и търсенето от страна на МВФ и ЕС на начини за финансиране при бъдещи финансови кризи не следва да води до това да пропуснем тази възможност за подобрения във финансовия сектор и отдалечаване от краткосрочните цели.

1.10 Втората цел на ДФТ е да се наберат публични средства. Този нов източник на приходи би могъл да се използва в подкрепа на икономическото развитие в развиващите се страни, за финансиране на политиките по отношение на изменението на климата в развиващите се страни или за намаляване на тежестта върху публичните финанси. Последното означава също така, че финансовият сектор ще изплати получените публични субсидии. В дългосрочен план приходите следва да осигурят нов общ източник на публични приходи.

1.11 ДФТ би бил прогресивен, тъй като клиентите на финансовите институции, както и самите институции, действащи за собствена сметка, представляват най-богатите обществени групи. Освен това се смята, че финансовият сектор не допринася в достатъчна степен с данъчни постъпления.

1.12 ДФТ следва да има възможно най-широк обхват, като е за предпочитане да се прилага както за националните пазари, така и за чуждестранните борси. За една световна система ЕИСК препоръчва данъчна ставка на ДФТ в размер на 0,05 %. За европейска система би било препоръчително данъчната ставка да бъде по-ниска, за да се гарантира, че данъкът няма да наруши функционирането на финансовия пазар.

1.13 Въвеждането на данък винаги намалява стойността на активите, но отразява ли се на мястото, където се извършва търговията, ако не става въпрос за световен данък? Според едно проучване настоящият гербов налог във Великобритания е намалил оборота с 20 %, без това да е накарало предприятията да напуснат Лондон.

1.14 Въвеждането на данъка би могло да се извърши при почти нулеви административни, технически или икономически разходи, тъй като тези транзакции са вече компютризирани. Независимо от това, обаче, все още не съществува компютризиран пазар за извънборсови транзакции, въпреки че създаването му е предвидено в предстоящото за приемане законодателство на ЕС. Необходимостта от включване на всички транзакции, а по този начин и на извънборсовия пазар в организирана борса показва, че нормативната уредба и данъците, като ДФТ, се допълват взаимно, а не са алтернативи.

1.15 Тъй като една промяна в поведението на финансовия сектор разчита повече на дългосрочни основни показатели и едновременно с това на увеличени публични приходи, ДФТ създава така наречения „двоен дивидент“. Очевидно е обаче също така, че колкото по-висока е ставката, толкова по-значително ще е въздействието върху краткосрочните транзакции, а от това произтича, че толкова по-ниски ще бъдат и приходите. Ето защо трябва да се търси данъчна ставка, която да води до баланс между двете цели на ДФТ – промяна в поведението и данъчни приходи.

1.16 Ако данъкът бъде приложен във всички европейски държави, приходите от него ще възлизат на около 1,5 % от БВП, като по-голямата част от тях ще се генерират от британския финансов пазар. Ако данъкът бъде приложен в цял свят, приходите от него биха възлезли на приблизително 1,2 % от световния БВП. Резултатите за Европа и САЩ са почти еднакви.

1.17 На заседанието си в Торонто на 26 и 27 юни 2010 г. Г20 не предложи да се въведе световен данък върху финансовите транзакции. ЕИСК счита, че въпреки това създаването на европейска система в тази област не бива да се премахва от програмата за финансови реформи.

2. Контекст

2.1 За финансовата криза, която започна по драматичен начин след фалита на Lehman Brothers (3) през 2008 г., се посочват много причини. Те включват отпускането на евтини кредити посредством ниски лихвени проценти, разпространението на високорискови ценни книжа чрез секюритизация, неуспеха на регулирането и финансовия надзор, наличието на икономически ресурси за спекулации чрез продължително преразпределение на доходите от труда към капитала, глобалното естество на финансовия пазар и др.

2.2 Съотношението на финансовия сектор към БВП нарасна неимоверно. През 1990 г. стойността на финансовите транзакции се равняваше на около 15 пъти световния БВП. Когато възникна кризата от 2008 г., стойността им беше нараснала на 70 пъти световния БВП (4). Спот транзакциите представляват почти същия процент от световния БВП както през 1990 г., което означава, че четирикратното увеличение на финансовите транзакции се дължи почти изцяло на дериватите. Това са предимно извънборсови транзакции, преки споразумения между клиент и финансова институция, като по-голямата част от тях се отнасят до деривати, обвързани с лихвени проценти (5). Дори дългосрочни транзакции като ипотечни облигации бяха включени в краткосрочните пазарни транзакции, тъй като техните собственици се сменят често. Значителна част от тази нова търговия може да се дължи както на хеджиране на риска, така и на спекулации.

2.2.1 Развитието на пазара на деривати е нов аспект на икономическата система, който не винаги е свързан с реалната икономика по същия начин като традиционния капитал. Съществуват много видове деривати – опции, фючърси, срочни сделки и суапове – и те могат да се основават например на различни стоки, чуждестранна валута, лихвени проценти, но и на чиста спекулация.

2.2.2 Статистически данни показват, че през втората половина на 2008 г. има спад в търговията с деривати. Спадът обаче не е много голям, а само намаление до равнището отпреди три години. Нещо повече, през първата половина на 2009 г. обемът отново започва да нараства (6). Тези промени също се отнасят предимно до деривати по лихвени проценти. От това можем да заключим, че в поведението на финансовия сектор няма голяма промяна. От друга страна, секюритизацията, която беше основната причина за финансовата криза, почти е изчезнала от пазара (7).

2.2.3 През 2007 г., в навечерието на кризата, на финансовия сектор се падаха 40 % от общата корпоративна печалба в САЩ, докато делът му от БВП беше едва 7 % (8). Когато финансовият сектор започне да прибира 40 % от печалбата, това означава, че той се е отклонил рязко от ролята си на финансов посредник. В този смисъл олигополният характер на финансовия сектор в някои страни не е ефикасен при финансирането на реалната икономика.

2.2.4 Освен това се наблюдава концентрация на няколко пазара, по-специално Лондон и Ню Йорк. В същото време се наблюдава концентрация в няколко много големи финансови институции. От техния размер се роди девизът „твърде голяма, за да бъде оставена да фалира“, което от своя страна създаде необходимост много правителства да спасят някои банки, за да предотвратят срив на финансовия сектор. В този сектор бяха налети огромни количества пари, което доведе до безпрецедентни бюджетни дефицити.

2.3 В доклада „de Larosière“ бяха направени много предложения за промяна на финансовата система, за да не се позволява възникване на кризи в бъдеще (9). Те бяха бързо последвани от четири предложения на Комисията (10) за регламенти относно надзора на финансовия сектор на микро и макро равнище, както и от няколко предложения за промяна на правилата във финансовия сектор (11). Едновременно с това се води оживена дискусия и в САЩ.

2.3.1 Предложенията за ново законодателство касаят основно надзора и регулирането на някои финансови институции, като отчасти заменят саморегулирането на финансовия сектор. Само малки части от предложенията са насочени към промяна на поведението на финансовия сектор. Не бяха направени предложения за регулиране на инструментите във финансовия сектор, въпреки факта, че някои от реалните причини за финансовата криза се крият сред тях.

2.4 Няма и официални предложения на ЕС за данък върху финансовите транзакции (ДФТ), въпреки че през последните няколко години набира скорост общ дебат. Според ЕИСК подобен данък би могъл да има решаващо въздействие върху поведението на финансовите институции и върху инструментите. Това би могло да бъде постигнато чрез намаляване на броя на някои от доминиращите понастоящем краткосрочни финансови транзакции.

2.4.1 На срещата си в Питсбърг през септември 2009 г. лидерите на Г-20 поискаха „МВФ да изготви доклад за следващата ни среща (юни 2010 г.) по отношение на вариантите, които страните са приели или чието приемане разглеждат, за това как финансовият сектор би могъл да има справедлив и значителен принос в изплащането на евентуални тежести, свързани с правителствени интервенции за стабилизиране на банковата система“. В предварителния доклад на МВФ, представен през април 2010 г., акцентът бе поставен върху мерки за противодействие срещу бъдещи финансови кризи – най-вече налог за финансова стабилност, съчетан с механизъм за разрешаване на кризи. В настоящото становище ЕИСК няма да отправи специални бележки по отношение на тези предложения и ще се ограничи до краткия коментар на МВФ относно ДФТ в контекста на сегашната криза.

2.4.2 ЕИСК подкрепи по принцип въвеждането на ДФТ в становището си относно доклада „de Larosière“: „ЕИСК счита, че е необходимо да се премине от краткосрочно към дългосрочно мислене, като допълнителните възнаграждения не се изчисляват въз основа на спекулативни сделки. Във връзка с това ЕИСК подкрепя идеята за облагане на финансовите операции.“ Посредством настоящото становище ЕИСК желае да се включи в продължаващото обсъждане на този данък и в по-нататъшното формулиране на целите и последиците от неговото въвеждане.

3. Въведение

3.1 Първоначалното предложение за данък върху транзакциите с ценни книжа е направено от Дж. М. Кейнс през 1936 г., с цел да се намалят дестабилизиращите спекулации с акции и да се засилят основните дългосрочни фактори, влияещи върху цените на акциите.

3.2 През 70-те години на 20 век Джеймс Тобин предлага да се въведе данък върху валутните транзакции (ДВТ) – „данъкът на Тобин“, с цел да се намалят дестабилизиращите валутни спекулации. Свободното движение на капитали улесни спекулативните атаки срещу валутите. Неговата цел беше да се забави скоростта на финансовия пазар и да се постигне по-голяма съгласуваност между него и реалната икономика, както и да се засили ролята на паричната политика. Данъкът трябвало да се прилага за валутните спот транзакции при ставка от 0,5 %. Въпреки че не бил насочен към всички финансови транзакции (днес делът на валутните транзакции от общия обем на транзакциите в света е под 10 %), целта му била една от обсъжданите в момента цели – да се намали броят на краткосрочните транзакции.

3.2.1 Тобин предложил приходите от данъка да се предоставят на МВФ или на Световната банка, но приходите не били основната му цел: „Колкото по-голям е успехът на данъка по отношение на икономическите цели, които бяха основният ми мотив, … толкова по-малки са приходите от него …“ (12).

3.3 По време на финансовата криза от 2008 г. отново се заговори за въвеждане на данък, този път за всички финансови транзакции, а не само за валутните. Следва да се спомене, че дори при такъв широк обхват данъкът не включва финансовите транзакции с участието на домакинства и предприятия. Той следва да бъде ограничен до транзакциите между финансови институции. Сред поддръжниците на ДФТ се нареждат много организации на гражданското общество от различен вид, икономисти, представители на финансовия сектор като председателя на Агенцията по финансови услуги на Обединеното кралство – лорд Търнър, а сега и Европейският съвет в предложенията му за срещата на Г20 от 17 юни 2010 г (13). Срещу въвеждането на ДФТ се обявяват МВФ, ОИСР и Световната банка.

3.4 Какви са основните цели на един такъв данък? Върху каква основа следва да се начислява той? Колко висок следва да бъде? Може ли да се прилага в една страна или е необходимо да се прилага в целия ЕС или в световен мащаб? Какви резултати можем да очакваме? Разглеждаме тези въпроси и предоставяме някои цифри въз основа на проучвания, извършени от Австрийския институт за икономически изследвания (WIFO) (14) и Центъра за икономически и политически изследвания (CEPR) и Института за изследвания в областта на политическата икономия (PERI) към Масачузетския университет в Amherst (15).

3.5 Съгласно заключенията на Кейнс и Тобин един от механизмите за оказване на влияние върху поведението на финансовия сектор е чрез въздействието на ДФТ върху краткосрочните транзакции. Поради честотата на краткосрочната търговия, ДФТ оскъпява краткосрочните транзакции в сравнение с дългосрочните транзакции. По този начин чрез промяна на относителните разходи правителствата могат да насочват финансовия сектор чрез използване на ценовия механизъм на пазара да разчита в по-голяма степен на дългосрочните фактори, свързани с реалната икономика.

4. Цели

4.1 Задълбоченият поглед към финансовия пазар показва, че нарасналият обем се дължи най-вече на краткосрочни транзакции, често спекулативни или за хеджиране на риск. Много от тези транзакции са прекомерно големи спрямо реалната икономика. Тъй като краткосрочните колебания обикновено водят до дългосрочни големи промени в цените на активите, последните също могат да се отклонят от развитието на реалната икономика (16). Някои от тези финансови транзакции бяха определени от лорд Търнър като социално безполезни.

4.1.1 Затова ЕИСК счита, че първоначално целта на ДФТ следва да бъде да промени сегашното поведение във финансовия сектор, като намали броя на краткосрочните спекулативни финансови транзакции. По-голямата част от нарасналата дейност на финансовия сектор през първото десетилетия на 21-ви век се дължи на краткосрочните транзакции. Финансовият сектор отново трябва да поеме постоянната си отговорност за реалната икономика.

4.1.2 В своя доклад МВФ споменава въздействието на ДФТ върху поведението, но го определя като отрицателно. Сред споменатите отрицателни аспекти се посочва, че той не е начин за финансиране на бъдещ механизъм за разрешаване на кризи. Това никога не е било цел на ДФТ. Друго възражение е, че е по-добре да се обложат пряко онези транзакции, чието намаляване се цели. Именно това се постига чрез ДФТ, който следва да засегне в най-голяма степен краткосрочните транзакции.

4.1.3 Намаляването на обема на краткосрочната търговия води и до намаляването на дела ѝ в дейностите на финансовите институции. Това означава увеличаване на дела на други дейности като посредничеството между вложители и кредитополучатели. Финансовият сектор не е самоцел, а средство за постигане на други цели в икономиката. Един ефикасен финансов сектор ще разпределя спестяванията по най-добрия начин за използване – като инвестиции в реалната икономика.

4.1.4 Традиционното търговско банкиране се основава на заеми за предприятията и домакинствата, а печалбата се осигурява от разликата в лихвените проценти. Освен това, за да подкрепят своите клиенти, банките им помагат да набират средства на капиталовите пазари, хеджират и покриват валутни и стокови експозиции, свързани с международни сделки, и хеджират стокови фючърси, свързани със селското стопанство. При предоставянето на тези услуги банките компенсират поетия от тях риск чрез транзакции с други банки, обикновено в реално време. Обслужването на клиентите може да включва голям брой краткосрочни транзакции. В допълнение банките печелят и от търговия за собствена сметка с ценни книжа и деривати. Не бива да се разрушава този сегмент от финансовите пазари, тъй като той отчасти представлява междубанкова търговия за осигуряване на ликвидност. Но ако ДФТ намали значително тази краткосрочна търговия с ценни книжа и деривати, ще намалеят и печалбите във финансовия сектор, което вероятно би довело до намаляване на допълнителните възнаграждения и приходите от данъци върху печалбата. Традиционното банкиране едва ли ще бъде засегнато, а бъдещите печалби на финансовите институции ще бъдат по-малки и ще зависят най-вече от традиционните банкови дейности.

4.1.5 В специализираната литература съществуват различни гледища, но намаляването на колебанията в цените на активите би могло да бъде една от последиците от въвеждането на данъка. При по-малък брой спекулативни действия, цените на активите могат да се стабилизират в по-голяма степен. Алтернативната гледна точка е, че без смекчаващия ефект на обема спорадичната търговия може да се характеризира с изключително големи колебания и непредвидимост.

4.1.6 Обобщавайки потенциалното въздействие на ДФТ върху поведението на различни финансови институции, искаме да подчертаем, че подобни промени биха могли да намалят честотата на търговията. Новите финансови затруднения през 2010 г. и търсенето от страна на МВФ и ЕС на начини за финансиране при бъдещи финансови кризи не следва да ни кара да пропуснем тази възможност за подобрения във финансовия сектор.

4.2 Втората основна цел на ДФТ е набиране на публични средства. ДФТ би генерирал значителни приходи. Дебатът относно целите, за които следва да се използват тези нови приходи, включва подкрепа за икономическото развитие в развиващите се страни, финансиране на политики по отношение на изменението на климата в развиващите се страни или намаляване на тежестта върху публичните финанси, създадена от финансовата криза. След последните политически дебати в ЕС тези приходи най-вероятно ще се използват като източник на публични приходи.

4.2.1 Според Комисията са били одобрени финансови помощи, възлизащи на 30 % от БВП на ЕС. Като се изключат гаранциите, тази сума възлиза на 13 %. В случая на Обединеното кралство този процент трябва да бъде удвоен. Когато разглеждаме тези публични разходи за извеждането на финансовия сектор от кризата, следва да отбележим, че около половината от помощите никога не са били използвани и голяма част от тях в крайна сметка ще бъде върната. Тринадесетте процента се отнасят до предоставянето на капитал (банков капитал), закупуването на активи и преките помощи. Изглежда, че голяма част от гаранциите изобщо не са били използвани.

4.2.2 Първоначално приходите от ДФТ биха могли да се използват за покриване на оставащите разходи. Там, където за спасяването на банки са използвани най-много публични средства, следва също така да се съберат и най-големи приходи от ДФТ поради концентрацията на финансовия пазар. Общите публични разходи обаче са значително по-високи, като включват и загубата на социалноосигурителни вноски, свързаните с автоматични стабилизатори разходи, по-високите лихвени плащания във връзка с публични заеми и др. Дори МВФ отбелязва, че „значителните фискални, икономически и социални разходи, свързани с финансови кризи, показват, че е необходим принос на финансовия сектор към общите приходи, който да надхвърля покриването на фискалните разходи за преките помощи“ (17).

4.2.3 В бъдеще ДФТ следва обаче да се разглежда като общ нов източник на публични приходи. Като се има предвид, че финансовите услуги са освободени от ДДС и поради това потребителите на банкови услуги плащат по-ниски данъци върху банковите услуги, отколкото за повечето други услуги, а също и в светлината на високите печалби във финансовия сектор, изглежда особено оправдано данъците за този сектор да бъдат увеличени.

4.2.4 Според проучване на ОИСР почти половината от публичния дефицит във всички страни от ОИСР за 2011 г. ще се пада на САЩ. Очаква се през същата година бюджетният дефицит като процент от БВП в еврозоната да бъде 6 %. Реалните предизвикателства не са свързани само със страните от еврозоната като Гърция, а и с Обединеното кралство, където се очаква бюджетният дефицит да бъде около 12 %.

4.2.5 В предварителния доклад на МВФ се обсъжда алтернатива на ДФТ – ДФД (данък върху финансовата дейност), който се налага върху печалбата и възнагражденията. Това е прост начин за данъчно облагане на финансовата дейност, като най-значителната разлика в сравнение с ДФТ е, че при ДФД се облагат всички видове дейности и няма различно въздействие върху краткосрочните и дългосрочните транзакции. Това е само начин за увеличаване на данъчните приходи от банките.

4.2.6 Дори в случай на единна данъчна ставка, ДФТ би бил прогресивен, тъй като клиентите на финансовите институции, както и самите институции, действащи за собствена сметка, представляват най-богатите обществени групи. Въпреки че е важно усилията да се насочат към постигането на максимална ефективност на ДФТ като инструмент за финансовия сектор, трябва да се отчита също така и въздействието на данъка. В работен документ на службите на Комисията (18) се посочва, че „за иновативните източници често се смята, че имат преимуществото да бъдат приемани в по-голяма степен в политическо отношение, особено в случаи, когато фискалното бреме се налага върху групи или сектори, за които съществува мнение, че понастоящем не допринасят в достатъчна степен със своя дял от данъчното бреме“.

4.2.7 Европейският парламент поиска от Комисията да „изработи, достатъчно време преди следващата среща на върха на Г-20, оценка за въздействието на глобален данък върху финансовите сделки, като се проучат преимуществата и недостатъците от подобен данък“ (19). Аналогично, ЕИСК вижда много технически аспекти на ДФТ, които следва да бъдат проучени. Работният документ, представен от Комисията (20), не отговаря в пълна степен на предложенията на Европейския парламент. Поради това ЕИСК желае да подчертае необходимостта от цялостна оценка на въздействието в съчетание с официално предложение за ДФТ.

5. Структура

5.1 Общ обхват

5.1.1. Данъчната основа не бива да се състои само от международните транзакции, а от всички финансови транзакции. Дори ако се използва думата „всички“, в повечето изчисления все пак има ограничение или за вида на транзакциите или за стойността на транзакциите, подлежащи на облагане. В проучването на CEPR/PERI се разглеждат различни данъчни основи. В проучването на WIFO се дава предпочитание на варианта, който включва всички транзакции.

5.1.2 При определянето на критерий за избор на подлежащи на облагане транзакции вниманието следва да се насочи към най-краткосрочните транзакции. Друга отправна точка е обхватът да бъде възможно най-широк. Трето, следва да се избере дали данъкът да бъде насочен към националните пазари или да включва и чуждестранните борси.

5.1.3. Ако бъдат включени както националните, така и чуждестранните транзакции, той би обхванал всички финансови транзакции. Стремежът да не се нарушава реалната икономика би могъл да бъде аргумент в подкрепа на изключването на спот транзакциите.

5.1.4. Решение да не се включват всички транзакции би имало определено въздействие върху конкурентното положение на различните транзакции. Това въздействие е желателно, ако поставя по-голяма тежест върху краткосрочните спекулативни транзакции, отколкото върху дългосрочните неспекулативни транзакции. Всъщност ще се получи точно това, тъй като колкото по-често се осъществяват транзакциите, толкова по-голямо ще бъде отражението на данъка върху тях.

5.1.5 Използването на условната стойност на финансовата транзакция като основа за ДФТ се критикува, като се твърди, че е почти въображаема основа. Парите, които в действителност получават финансовите институции при търговията с деривати, таксата, премията или всичко останало, което представлява разход за потребителите, биха могли да се облагат като алтернатива на въвеждането на ДФТ. Въпреки това ЕИСК счита, че развитието на финансовите транзакции въз основа на условни стойности по отношение на БВП е полезна мярка, по-специално за да се покажат промените във времето в търгуваните на финансовия пазар обеми.

5.2 Географски обхват

5.2.1 Какъв следва да бъде ДФТ – национален, регионален (ЕС) или световен? Несъмнено за предпочитане е данъкът да бъде световен. В случай че това се окаже невъзможно, съществуват силни доводи в подкрепа на това данъкът да обхваща целия ЕС. И все пак съществуват примери, които показват, че съществува възможност данъкът да бъде национален, по-специално в страни с голям финансов сектор. Може да се очаква, че това би имало голямо въздействие върху местата, в които се извършва търговията. Но опитът показва, че това изглежда не е проблем (21).

5.2.2 Въвеждането на данък върху активите винаги намалява стойността на актива, но дали се отразява на мястото, където се извършва търговията? Според едно проучване британският гербов налог в размер на 0,5 % върху ценните книжа и някои облигации е довел до спад на оборота с 20 %, но не може да се твърди, че е предизвикал изтегляне на дейности от Лондон (22).

5.3 Данъчна ставка

5.3.1 За данъчната ставка се предлагат различни стойности, вариращи от 0,1 % до 0,01 %. Най-често се говори за 0,05 %. За световна система препоръчваме ДФТ при такава ставка. Тя е толкова ниска, че може да бъде въведена без риск последиците от въвеждането ѝ за краткосрочните транзакции да са толкова големи, че да нарушат функционирането на финансовия пазар. В случай, обаче, че ДФТ бъде въведен като европейска система, при всички положения е необходимо да се обмисли по-ниска данъчна ставка.

5.3.2 Тъй като една промяна на поведението на финансовия сектор разчита повече на дългосрочни основни показатели и едновременно с това на увеличени публични приходи, ДФТ създава тъй наречения „двоен дивидент“. Очевидно е обаче също така, че колкото по-висока е ставката, толкова по-голямо ще е въздействието ѝ върху краткосрочните транзакции, а оттам и приходите ще са по-малки. Ето защо трябва да се търси данъчна ставка, която да води до баланс между двете цели на ДФТ – промяна на поведението и данъчни приходи.

5.3.3 При всички примери от реалния живот за данъци или други налози винаги се облагат само някои, а не всички финансови транзакции. Когато се облагат всички транзакции, последиците не могат да бъдат предвидени с точност. Затова данъчната ставка следва да подлежи на преразглеждане, например след три години, за да се прецени дали следва да бъде повишена или намалена.

5.4 Приложимост

5.4.1 Въпрос от друго естество е доколко лесно може да се събира този вид данък. Повечето транзакции, за които се предлага да бъдат обложени, вече са компютризирани. Това означава, че въвеждането на данъка не изисква почти никакви административни, технически или икономически разходи. Разбира се, ще бъде необходимо да се разработи специална компютърна програма. Вече са направени някои изпитания.

5.4.2 Необходимо е да се провери дали не са създадени или не съществуват иновативни финансови продукти, които не подлежат на данъчно облагане или дори са създадени целенасочено за избягването му. Те трябва да бъдат включени в данъчната основа.

5.4.3 Все още не съществува компютризиран пазар за извънборсови транзакции. Създаването му е предвидено в предстоящото за приемане законодателство на ЕС. Необходимостта от включването на извънборсовия пазар в организирана борса показва, че нормативната уредба и данъците като ДФТ се допълват взаимно, а не са алтернативи.

6. Последици

6.1 Намаляване на броя на краткосрочните финансови транзакции

6.1.1 Няма налични точни прогнози за това как въвеждането на ДФТ би се отразило върху краткосрочната търговия. Разполагаме само с предположения. Това представлява истински проблем в дебата за ДФТ. Това означава, че не разполагаме със статистически данни за основната цел – намаляване на обема на краткосрочната финансова търговия. Единствените статистически оценки, с които разполагаме, се отнасят до възможния размер на данъчните приходи.

6.1.2 Една от последиците от въвеждането на ДФТ е, че с него емпирично се намалява ликвидността. Но какво е оптималното равнище на ликвидността? Означава ли изключително високата ликвидност през 2007 г., че икономиките са функционирали по-добре в сравнение с 1990 г. или 2000 г.? Равна ли е ликвидността на общата сума на финансовите транзакции? Отговорът следва да бъде „не“, когато няколко от тези транзакции се основават на едни и същи ценни книжа, така че общата сума на транзакциите не би могла да предостави особено добра оценка на „реалната“ ликвидност. Връщайки се към основната цел на финансовия сектор – да бъде финансов посредник, изглежда особено уместно ликвидността да се сравнява с равнището на БВП. Без да имаме представа за това колко точно следва да бъде намалението, ясно е, че посоката на промяната следва да бъде към намаляване на ликвидността спрямо равнището ѝ от 2007 г.

6.1.3 Тъй като ДФТ би се отразил най-силно върху най-често извършваните транзакции, освен намаляване на броя на транзакциите следва да се извърши и промяна в ориентацията към дългосрочни и краткосрочни транзакции. Един от доводите против въвеждането на ДФТ е, че той би могъл да увеличи непрозрачността на финансовия пазар, тъй като краткосрочни транзакции ще се извършват по-рядко. Като се има предвид сегашното равнище на краткосрочните транзакции, дори едно голямо намаление не би довело до премахване на всички ежедневни транзакции. Едва ли може да се твърди, че този аспект на финансовия сектор е бил непрозрачен, например през 2000 г.

6.1.3.1 Както се посочва в проучването на WIFO, увеличеното използване на деривати доведе до прекомерно увеличение на краткосрочните и дългосрочните цени. Намаленото използване на деривати в този контекст би могло да намали колебанията на цените на финансовия пазар, а не обратното, както се твърди понякога.

6.1.3.2 Финансовите операции се разпределят почти поравно между банките и останалите финансови институции. Няма подобни данни за разпределението между краткосрочни и дългосрочни транзакции.

6.2 Размер на публичните приходи

6.2.1 В проучването на WIFO се приема, че данък със ставка от 0,05 % би намалил обема на облаганите с данъци транзакции с 65 %. Изчисленията показват, че по-ниска данъчна ставка би довела до по-малко намаление на транзакциите, а по-висока – до по-голямо.

6.2.1.1 Според същото проучване, ако ДФТ бъде въведен само в Обединеното кралство, данъчните приходи от него биха били почти 7 % от БВП на страната. В държавата с най-голям дял на този вид транзакции след Обединеното кралство – Германия, данъчните приходи биха възлезли на малко над 1 % от БВП. Ако данъкът бъде приложен във всички европейски държави, приходите от него биха възлезли на около 1,5 % от БВП, като по-голямата част от тях ще се генерират от британския финансов пазар. Ако данъкът бъде приложен в цял свят, приходите от него биха възлезли на приблизително 1,2 % от световния БВП.

6.2.2 В проучването на CEPR/PERI алтернативите за спада на търговията варират между 25 % и 50 %. За целите на сравнението с данните от проучването на WIFO предоставяме само цифрите за 50 % намаление на данъчната основа. Данните в това проучване са за отделни видове търгувани активи. Стойностите в щатски долари в проучването са преобразувани в дялове от БВП на САЩ:

— Акции и ценни книжа 0,75 %

— Облигации 0,18 %

— Опции 0,03 %

— Валутни спотове 0,05 %

— Фючърси 0,05 %

— Суапове 0,16 %

— ОБЩО 1,23 %

6.2.3 Резултатите за Европа и САЩ в двете проучвания са почти еднакви. От проучването на CEPR/PERI се вижда, че спот транзакциите представляват много малка част от общия брой на транзакциите.

Брюксел, 15 юли 2010 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Mario SEPI

(1) Данни на Банката за международни разплащания (БМР).

(2) „Доклад на групата de Larosière“ – ОВ C 318/11, 23.12.2009 г., стр.57.

(3) Глобално предприятие за финансови услуги.

(4) Stephan Schulmeister, A General Financial Transaction Tax, WIFO Working Papers 344/2009 (Щефан Шулмайстер, „Общ данък върху финансовите транзакции“, Работни документи на WIFO, 344/2009).

(5) Банка за международни разплащания (БМР) in: Davas/von Weizsäcker, Financial Transaction Tax: Small is Beautiful, 2010.

(6) Пак там., FN 5.

(7) H.W. Sinn на представяне на Икономическия доклад за 2010 г. на Европейската икономическа консултантска група EEAG, 23.2.2010 г., Брюксел.

(8) Helene Schubert, Австрийска национална банка.

(9) „Докладът на групата de Larosière Group“ - – ОВ C 318/11, 23.12.2009 г., стр.57.

(10) Вж. ECO/268 – CESE 100/2010, „Пруденциален надзор на макро и микро равнище“ – ОВ C 277/25, 17.11.2009 г., стр.117.

(11) „Агенции за кредитен рейтинг“ - ОВ C 277/25, 17.11.2009 г., стр.117;

„Проспектът, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване“ и „Хармонизиране на изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар“, ОВ С …

(12) Tobin, James: A Proposal for International Monetary Reform, 1978 („Предложение за международна парична реформа“).

(13) Заключения на Европейския съвет, 17 юни 2010 г.: „ЕС следва да е начело на усилията за установяване на глобален подход за въвеждане на системи за налози и данъци върху финансовите институции, с оглед поддържането на равнопоставеност в световен мащаб, и ще защитава решително тази позиция пред партньорите си от Г-20. В този контекст следва да бъде проучено и допълнително разработено въвеждането на данък върху международните финансови транзакции.“

(14) Stephan Schulmeister, A General Financial Transaction Tax, WIFO Working papers 344/2009 (Щефан Шулмайстер, „Общ данък върху финансовите транзакции“, Работни документи на WIFO, 344/2009).

(15) Baker, Pollin, McArthur, Sherman: The Potential Revenue from Financial Transactions Taxes („Потенциалните приходи от данъци върху финансовите транзакции“). CEPR/PERI, декември 2009 г.

(16) Вж. бележка под линия 14.

(17) IMF, „A fair and substantial contribution by the financial sector“. Interim report for the G-20 (Средносрочен доклад на МВФ за Г-20 „Справедливият и значителен принос на финансовия сектор“).

(18) SEC(2010) 409 окончателен – Работен документ на службите на Комисията – Иновативно финансиране на световно равнище.

(19) PE432.992v01-00 Проект за резолюция.

(20) SEC(2010) 409 окончателен.

(21) Налози от този вид съществуват в Южна Корея, Хонг Конг, Австралия, Тайван и Индия, а подобни – в Белгия, Аржентина и Бразилия.

(22) The Institute for Fiscal Studies 2002: Stamp duty on share transactions: is there a case for change? Commentary 89 (Институт за данъчни проучвания, 2002 г., „Гербов налог върху транзакциите с акции – има ли нужда от промяна?“).