BG    BG BG 
BG    BG  КОМИСИЯ  НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ  ОБЩНОСТИ  
Брюксел , 28.5.2009 
SEC(2009) 671 
  
РАБОТЕН  ДОКУМЕНТ  НА СЛУЖБИТЕ  НА КОМИСИЯТА  
Съобщение  на Комисията  до Европейския  парламент , Съвета , Европейския  
икономически  и социален  комитет  и Комитета  на регионите  относно  политиката  
за качество  на селскостопанските  продукти  
 
Обобщение  на оценката  на въздействието  
{COM(2009) 234} 
{SEC(2009) 670} 
BG 2   BG РАБОТЕН  ДОКУМЕНТ  НА СЛУЖБИТЕ  НА КОМИСИЯТА  
Обобщение  на оценката  на въздействието  
Политика  за качество  на селскостопанските  продукти  
1. КОНТЕКСТ  НА ПОЛИТИКАТА  И ОПРЕДЕЛЯНЕ  НА ПРОБЛЕМА  
Политиката  за качество  на селскостопанските  продукти  се занимава  с проблемите  на 
пазара , предизвикани  от асиметричния  обмен  на информация  между  земеделски  
стопани  и купувачи  по въпросите  на качеството  на селскостопанските  продукти . Тя се 
концентрира  върху  приноса  на земеделските  стопани  и производителите  на 
непреработени  селскостопански  продукти  и „първично “ преработени  продукти  (вино , 
сирене , маслиново  масло , месо , …).  
Европейската  комисия  разработи  различни  инструменти  във връзка  с предлагането  на 
селскостопански  продукти  на пазара , които  гарантират  характеристиките  на продуктите  
и производството : 
– търговските  стандарти  и директивите  за продуктите , определящи  идентичността  на 
селскостопанския  продукт  (напр . определенията  „мляко  за пиене “, „плодов  сок“, 
„вино “), категоризацията  на продуктите  (клас, размер  …), етикетирането  за произход  
и място  на отглеждане , както  и някои  „запазени  термини “, които  посочват  добавящи  
стойност  характеристики  и свойства , например  метод  на отглеждане . 
– схеми  за качество  на селскостопанските  продукти  в ЕС. В момента  действат  шест  
схеми : за географски  указания  (три схеми ), за гарантирани  традиционни  
специалитети , за биологично  земеделие  и за продукти  от най-отдалечените  райони . 
Други  две схеми  на ЕС са в процес  на разработване : схема  за разширяване  на 
обхвата  на екомаркировката  върху  храните  и схема  за етикетиране  във връзка  с 
хуманното  отношение  към животните . 
Освен  това бяха  разработени  множество  частни  и национални  (и регионални ) схеми  
за сертифициране . Сред  тях са схеми  за сертифициране  на гаранцията  на храни  
(гарантиращи , че са спазени  „основните “ стандарти ) и схеми  за сертифициране  на 
качеството  на храни , които  „отличават “ продуктите  на пазара , привличайки  вниманието  
на купувачи  и потребители  върху  добавящите  стойност  характеристики  на продуктите  
и производството . 
Тези  инструменти  (мерки  на ЕС, частни  и национални ) са насочени  към решаване  на 
фундаменталния  проблем  на пазара , произтичащ  от асиметричната  информация , 
който  в противен  случай  би възпрепятствал  справедливото  ценообразуване  въз основа  
на характеристиките  и свойствата  на продукта . Освен  това прилагането  на всяка  от тези 
мерки  се сблъсква  със затруднения  и проблеми . Като  цяло  политиката  на ЕС се е 
развивала  в отговор  на конкретни  необходимости  (ad hoc), като при това са възникнали  
или се оформят  множество  несъответствия ; освен  това множество  инициативи , 
особено  в областта  на околната  среда , са във фаза  на зараждане , което  носи  риск  от 
нови  несъответствия . Разнообразието  на тези инициативи  засилва  проблема  със 
BG 3   BG съгласуваността , като възниква  опасност  от несъгласуван  подход  по отношение  на 
мерките  на политиката  за качество  на селскостопанските  продукти , предизвикващ  
объркване  сред  заинтересованите  страни  и потребителите  и политически  
несъответствия . По-конкретно  схемите  на ЕС са изключително  сложни ; мярката  за 
географските  указания  не получи  достатъчна  видимост , като бяха  установени  
множество  основно  технически  проблеми ; мярката  за традиционните  специалитети  не 
оправда  очакванията , а търговските  стандарти  са сложни  и твърде  подробни  в 
предписанията  си. Бурното  развитие  и многообразието  на сертифициращи  схеми  в 
частния  и националния  сектор  доведе  до объркване  сред  потребителите  и повдигна  
въпроса  за правилното  функциониране  на единния  пазар . На края , подходът  ad hoc  към 
етикетирането  за мястото  на отглеждане  доведе  до една  разнородна  картина , като 
мястото  на отглеждане  трябва  да бъде  указано  чрез етикет  при говеждото , но не и при 
свинското  месо , а също  така при меда , но не и при млечните  продукти . 
2. ЦЕЛИ 
Основната  цел на политиката  за качество  на селскостопанските  продукти  е да даде  
възможност  на земеделските  стопани  да пригодят  характеристиките  на продуктите  и 
производството  към очакванията  на потребителите  и да ги информират  ефективно  за 
това, като гарантира , че:  
– земеделските  стопани  и производителите  постигат  справедлива  възвращаемост , 
съответстваща  на качеството  на селскостопанските  продукти ; 
– земеделските  стопани  и производителите  могат  да реагират  на потребителското  
търсене  по отношение  на добавящите  стойност  характеристики  на продуктите  и 
производството ; 
– потребителите  могат  да разчитат  на термините  от етикетите , за да установят  
характеристиките  на продуктите  и производството . 
Конкретните  цели  са: 
– да се подобри  комуникацията  между  земеделски  стопани  и купувачи  и потребители  
— произтича  от асиметричната  информация  за качествата  на селскостопанския  
продукт ; 
– да се повиши  съгласуваността  на инструментите  на ЕС в областта  на политиката  за 
качество  на селскостопанските  продукти ;  
– да се намали  сложността  за земеделските  стопани , производителите  и 
потребителите . 
За да бъдат  постигнати  тези цели , бяха  проучени  четири  въпроса  на политиката :  
– Въпрос  на политиката  1: търговски  стандарти , в това число  етикетиране  за място  на 
отглеждането  
– Въпрос  на политиката  2: географски  указания  
– Въпрос  на политиката  3: традиционни  специалитети  
– Въпрос  на политиката  4: частни , национални  и нови  схеми  на ЕС за сертифициране   
BG 4   BG 3. ПОЛИТИЧЕСКИ  ВАРИАНТИ  
3.1. Въпрос  на политиката  1: търговски  стандарти , в това  число  
етикетиране  за място  на отглеждането  
След  провеждането  на технически  анализ  бяха  отхвърлени  два варианта : 
– въвеждането  на логотип  на ЕС, указващ  съвместимостта  с изискванията  на ЕС, 
би породило  съществени  технически  проблеми  и беше  отхвърлено  от почти  всички  
заинтересовани  страни .  
– без действия  от страна  на ЕС: премахването  на търговските  стандарти  от 
законодателството  на Общността  би създало  „вакуум “ и довело  до риск  от 
възникването  на разнородни  национални  търговски  стандарти . Всички  
заинтересовани  страни  подкрепиха  по-нататъшната  употреба  на (опростени ) 
търговски  стандарти . 
Пет варианта  ще бъдат  подложени  на по-нататъшен  анализ : 
– Вариант  1.1. Запазване  на съществуващото  положение  плюс : опростяване , в 
това число  и хармонизиране  на стандартите , хармонизиране  на общите  елементи  в 
различните  сектори , премахване  на остарелите  разпоредби  и планиране  съгласно  
най-новите  принципи  на законодателното  планиране .  
– Вариант  1.2. Замяна  на специфични  търговски  стандарти  на ЕС с общ 
основен  стандарт . Този  вариант  предвижда  пълното  премахване  на специфичните  
търговски  стандарти  от законодателството  на Общността  за сметка  на нов общ 
стандарт , обхващащ  всички  продукти .  
– Вариант  1.3. Комбиниран  подход . Този  вариант  включва  от една  страна  
съществени  изисквания  или основен  стандарт  в законодателството  (както  и вариант  
1.2), а от друга  — технически  спецификации  в стандарти  по споразумение  на 
заинтересованите  страни , издадени  от стандартизираща  институция  (организацията  
на CEN). 
– Вариант  1.4. Разработване  на система  от запазени  термини . Разработване  на 
ясни  определения , продуктови  описания , категории , размери , които  са задължителни  
във фазата  на предлагане  на пазара  и се прилагат  доброволно  от 
производители /оператори  (напр . „произведен  във ферма “, „отглеждане  на открито “, 
както  и терминът  „традиционен “, особено  ако бъде  преустановена  схемата  за 
„традиционни  специалитети “).  
– Вариант  1.5. Разширяване  на обхвата  на задължението  за указване  на мястото  
на отглеждане  (в ЕС/извън  ЕС или в страната ), така  че да обхваща  
селскостопански  продукти . Етикетирането  за произход  според  критерия  ЕС/извън  
ЕС и/или държава -членка /трета  държава  ще бъде  взето  предвид , особено  във връзка  
със съображенията  на СТО .  
3.2. Въпрос  на политиката  2: географски  указания  
След  провеждането  на технически  анализ  бяха  отхвърлени  следните  четири  варианта : 
BG 5   BG – Действие  на базата  на обща  директива , делегираща  на държавите -членки  
определянето  и защитата  на географските  указания , не отговаря  на политическата  
цел за хармонизирано  прилагане  в целия  единен  пазар . 
– Вариантите  съвместно  регулиране  и саморегулиране , изискващи  участието  на 
неправителствени  организации  и на партньори  от социалната  и икономическата  
сфера , бяха  отхвърлени  поради  силно  фрагментираната  структура  на сектора .  
– Липсата  действия  на равнището  на Общността  (отмяна  на настоящото  
законодателство ) вероятно  ще доведе  до създаването  на 27 различни  системи  в 
държавите -членки  и до увеличаване  на бремето  за производителите , объркване  сред  
потребителите  и риск  от злоупотреби , присвояване  и т.н. извън  страната , даваща  
защита .  
– Прилагането  на международни  правила  въз основа  на Споразумението  от 
Лисабон  е неосъществимо  в кратък  срок , тъй като ще са необходими  както  
международни  преговори  за придържане  към правилата  на Световната  организация  
за интелектуална  собственост , така и изменения  на някои  определения . Този  вариант  
обаче  остава  актуален  в дългосрочен  план . 
Три варианта  (включително  и три подварианта ) ще бъдат  подложени  на по-нататъшен  
анализ : 
– Вариант  2.1. Запазване  на съществуващото  положение  плюс : опростяване  на 
схемите  за ЗНП /ЗГУ  и рационализиране  на съществуващите  процедури . 
Законовият  текст  може  да бъде  представен  в по-ясна  форма  без да се променя  
настоящата  законова  архитектура , като по този начин  се намали  времето  за 
обработване  на заявления  на равнището  на ЕС.  
– Подвариант  2.1.1. Сливане  на определенията  за ЗНП  и ЗГУ . В резултат  
на това защитено  наименование  за произход  ще бъде  отменено  и 
съществуващите  регистрирани  наименования  ще станат  защитени  
географски  указания . Този  вариант  ще промени  на 180 градуса  настоящата  
политика  на увеличаване  на различията  между  двата  вида . 
– Подвариант  2.1.2.  Създаване  на единен  инструмент  за регистриране  на 
вина , спиртни  напитки  и селскостопански  продукти  и храни  ще позволи  по-
съгласувана  политика , например  чрез използването  на сходни  критерии  и 
процедури  за регистриране .  
– Подвариант  2.1.3. Разрешаване  на национални  системи  за защита  на 
указанията  успоредно  на схемата  на ЕС. В такъв  случай  защитата  на тези 
имена  ще важи  само  на националния  пазар . Успоредно  с това, като условие  
за регистриране  на наименования  в регистри  на ЕС ще се използват  
търговски  критерии  (обем  и стойност ).  
– Вариант  2.2. Отмяна  на настоящата  система  sui generis на ЗНП /ЗГУ  на равнище  
ЕС и замяната  ѝ със съществуващата  система  за търговски  марки . Защитата  на 
географските  указания  ще бъде  нивото , гарантирано  от споразумението  ТРИПС , но 
правните  средства  за защита  на наименованията  ще се прилагат  само  чрез системата  
за търговски  марки  на Общността .  
BG 6   BG – Вариант  2.3. Изясняване  на правилата  за ЗНП /ЗГУ . Настоящата  система  ще бъде  
направена  по-ясна  чрез модифициране  на правилата  и с помощта  на насоки . 
3.3. Въпрос  на политиката  3: гарантирани  традиционни  специалитети   
Четири  варианта  (включително  и два подварианта ) ще бъдат  подложени  на по-
нататъшен  анализ : 
– Вариант  3.1: запазване  на съществуващото  положение  — продължаването  на 
настоящата  схема  не се счита  за приемливо , но са запазва  като база за сравнение  на 
другите  варианти .  
– Вариант  3.2: опростяване  на схемата  чрез нейното  ограничаване  до един  от двата  
съществуващи  понастоящем  варианта : или защита  със запазване  на наименованието  
или защита  без запазване  на наименованието .  
– Подвариант  3.2.1. Регистрация  без запазване  на наименованието . Този  
подвариант  ще доведе  до отмяна  на защитата  на наименованието . 
Употребата  на запазени  наименования  няма  да бъде  ограничена , освен  ако те 
се появят  в съчетание  с думите  „Гарантиран  традиционен  специалитет “ или 
със символа  на Общността .  
– Подвариант  3.2.2. Регистрация  на гарантирани  традиционни  
специалитети  (ГТС ) със запазване  на наименованието . В този случай  
самото  наименование  ще бъде  защитено  и ще може  да се използва  само  за 
продукти , произведени  в съответствие  със спецификацията .  
– Вариант  3.3: защита  на термина  „традиционен “ като  запазен  термин  съгласно  
търговските  стандарти . Тази  възможност  е включена  във вариант  1.4 по-горе. 
– Вариант  3.4: без действия  от страна  на ЕС: прекратяване  на настоящата  схема . 
Регулирането  на традиционните  специалитети  ще бъде  предоставено  на частния  
сектор , държавите -членки  и регионите .  
3.4. Въпрос  на политиката  4: частни , национални  и нови  схеми  на ЕС за 
сертифициране  
След  провеждането  на технически  анализ  беше  отхвърлен  следният  вариант : 
– законодателен  вариант , определящ  правила  или рамка  за действие  на схеми  за 
сертифициране  на качеството  на храни . При този вариант  липсват  ефикасност , 
ефективност  и съгласуваност  с други  цели  на политиката  на ЕС (напр . опростяване ), 
като той не се приема  и от заинтересованите  страни . 
Пет варианта  ще бъдат  подложени  на по-нататъшен  анализ : 
– Вариант  4.1: без действия  от страна  на ЕС = запазване  на съществуващото  
положение  (плюс  допълнителни  проучвания ). Този  вариант  е продължение  на 
настоящата  ситуация , като ЕС не участва  пряко  в управлението  на частни  и 
национални /регионални  схеми  за сертифициране . Този  вариант  включва  
допълнителни  проучвания  за постигането  на по-добро  разбиране  на характера  и 
размерите  на проблема .  
BG 7   BG – Вариант  4.2: разработване  на доброволни  насоки  за действието  на схеми  за 
сертифициране , които  ще изтъкват  най-добрите  практики  съгласно  критерии , 
съгласувани  със заинтересованите  страни .  
– Вариант  4.3: разработване  на нови  схеми  на ЕС за качеството  в специфични  
области  на политиката . Комисията  вече е разработила  или подготвя  схеми  за 
сертифициране  в множество  области  на политиката . Всяка  нова  схема  ще се оценява  
според  собствените  ѝ достойнства .  
– Вариант  4.4: определяне  на общи  критерии  за новите  схеми  на ЕС. Като  
алтернатива  на вариант  4.3 и с оглед  на броя  на възникващите  нови  схеми  и 
предложения , могат  да бъдат  установени  критерии  за оценка  на необходимостта  от 
нови  схеми  на ЕС за сертифициране  на селскостопански  и хранителни  продукти .  
– Вариант  4.5: разработване  на защитени  запазени  термини  в съответствие  със 
спецификациите . В случаи , когато  са оправдани  преки  действия  на равнището  на 
ЕС, един  облекчен  вариант  би било  разработването  на защита  за запазени  термини . 
Тази  възможност  е разгледана  в рамките  на търговските  стандарти  (вариант  1.4).  
4. АНАЛИЗ  НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО  
Вариантите  за всеки  въпрос  на политиката  бяха  анализирани  по отношение  на 
ефективността , ефикасността  и последователността , както  и във връзка  с 
политическите  цели .  
За въпрос  на политиката  1 (търговски  стандарти , включително  етикетиране  на 
мястото  на отглеждане ) предпочитаните  варианти  са вариант  1.4 (разработване  на 
система  от запазени  термини ); вариант  1.3 (комбиниран  подход ), предмет  на бъдещо  
проучване ; и, особено  за основни  селскостопански  продукти , вариант  1.5 (разработване  
на задължително  етикетиране  за мястото  на отглеждане ).  
За въпрос  на политиката  2 (географски  указания ), вариант  2.3 (изясняване  на 
правилата  за ЗНП /ЗГУ) и вариант  2.1.2 (сливане  на системите  за вина , спиртни  напитки  
и селскостопански  продукти ) предлагат  висока  ефективност  и последователност . 
Необходим  е допълнителен  анализ  по отношение  на ефикасността  на вариант  2.3 
(изясняване  на правилата  за ЗНП /ЗГУ).  
За въпрос  на политиката  3 (традиционни  специалитети ) предпочитаният  вариант  е 
3.3 (защита  на термина  „традиционен “ като запазен  термин  съгласно  търговските  
стандарти ), следван  от вариант  3.2 (опростяване  на схемата ).  
За въпрос  на политиката  4 (частни , национални  и нови  схеми  на ЕС) 
предпочитаните  варианти  са вариант  4.2 (насоки ) и вариант  4.4 (критерии  за нови  
схеми ), като те могат  да бъдат  комбинирани . Вариант  4.5 (разработване  на система  от 
запазени  термини ), който  получи  много  високи  оценки  по всички  критерии , се 
разглежда  в рамките  на въпрос  на политиката  1 (търговски  стандарти ).  
BG 8   BG  
5. СЪГЛАСУВАНОСТ  НА ПОЛИТИКАТА  КАТО  ЦЯЛО  И ПОЛОЖИТЕЛНИ  
ВЗАИМОДЕЙСТВИЯ  МЕЖДУ  ПРЕДПОЧИТАНИТЕ  ВАРИАНТИ  
Таблицата  по-долу  (предпочитани  варианти ) показва  приноса  на предпочитаните  
варианти  към общия  политически  подход , положителните  взаимодействия  между  
различните  инструменти , както  и установените  правни  и процедурни  уточнения . 
Политика  Предпочитани  варианти  
В посока  на частно  и 
национално  сертифициране  и 
схеми   Вариант  4.2: насоки  за действие  на схеми  за 
сертифициране  
Осигуряване  на съгласуваност  
при разработването  на нови  
схеми  на ЕС Вариант  4.4: критерии  за нови  схеми  на ЕС Общ  политически  подход  
Съгласувано  разработване  на 
търговски  стандарти  в ЕС Вариант  1.3: комбиниран  подход  (замяна  на 
търговските  стандарти  с общ стандарт  и 
разработване  на подробни  правила  в рамките  на 
CEN)  
Вариант  1.4: разработване  на запазени  термини  
за хоризонтални  етикети  за качество  (например  
„нисковъглеродни “)  
По-широко  използване  на 
„запазени  термини “ (от 
търговски  стандарти )  Вариант  3.3: защита  на термина  „традиционен “ 
като запазен  термин  (като заместител  за схемата  
за традиционни  специалитети ) 
Вариант  2.1.1: рационализиране  на процедури  за 
схемата  на географски  указания  и сливане  на 
регистрите  за вина , спиртни  напитки  и 
селскостопански  продукти  в една  система  Обща  употреба  на системи  за 
сертифициране  при сходни  
схеми  
Вариант  2.3: изясняване  на правилата  за 
ЗНП /ЗГУ Взаимодействия  
Съгласувано  прилагане  на 
задължително  етикетиране  за 
мястото  на отглеждане  Вариант  1.5: въвеждане  на етикетиране  за 
мястото  на отглеждане  сектор  по сектор  
Таблица : Предпочитани  варианти  
Предпочитаните  варианти  могат  да бъдат  комбинирани  и съвместно  представляват  
пълноценен  пакет  от мерки  за развитие  на политика  за качество  на селскостопанските  
продукти . 
По-широката  употреба  на „запазените  термини “, в частност  като заместител  на схемата  
за традиционни  специалитети , ще доведе  до съществени  положителни  взаимодействия . 
Насоките  за частни  и национални  схеми , които  могат  да бъдат  приложени  и към 
схемите  на ЕС, също  ще доведат  до положителни  взаимодействия . Критериите  за 
новите  схеми  на ЕС следва  да предотвратят  несъгласуваността  по отношение  на 
съществуващите  схеми  на ЕС и на търговските  стандарти . Взаимни  връзки  възникват  
като следствие  от предложените  общи  схеми  за сертифициране  и предложеното  
BG 9   BG съгласуване  на прилагането  на задължително  етикетиране  за мястото  на отглеждане  
между  отделните  сектори  в рамките  на търговски  стандарт . 
BG 10   BG  
Варианти  Търговски  
стандарти  Географски  
указания  Традиционни  
специалитети  Частни , 
национални  и 
нови  схеми  на ЕС 
Вариант  1.3: 
комбиниран  
подход    
X    
Вариант  1.4: 
запазени  
термини  за 
хоризонтални  
етикети  за 
качество    
X  Връзка : 
„традиционен “ 
като  запазен  
термин  в 
търговските  
стандарти  Връзка : 
предложенията  
за нови  схеми  
следва  да 
съдържат  
резервирани  
термини  
Вариант  1.5: 
етикетиране  с 
указание  на 
мястото  на 
отглеждане    
X Връзка : ще се 
отнася  до ЗГУ , ако 
суровините  идват  
район , различен  
от ЗГУ     
Вариант  2.1.1: 
рационализиране  
на схемата  за 
географски  
указания  и 
сливане    
 
X   
Вариант  2.3: 
изясняване  на 
правилата  за 
ЗНП /ЗГУ   
X   
Вариант  3.3: 
защита  на 
термина  
„традиционен “ 
като  запазен  
термин   Връзка : 
използване  на 
механизма  на 
търговските  
стандарти    
X  
Вариант  4.2: 
насоки  за 
действие  на 
схеми  за 
сертифициране   Връзка : насоките  
се прилагат  също  
и към схеми  на ЕСВръзка : насоките  
се прилагат  също  
и към схеми  на ЕС  
 
X 
Вариант  4.4: 
критерии  за нови  
схеми  на ЕС Връзка : ще 
предотвратят  
несъгласувани  
инициативи  за 
етикетиране  на 
новите  схеми  Връзка : ще 
намали  
несъгласуваността  
със 
съществуващите  
схеми  Връзка : ще 
намали  
несъгласуваността  
със 
съществуващите  
схеми   
X 
Таблица : Връзки  между  предпочитаните  варианти  
BG 11   BG 6. МОНИТОРИНГ  И ОЦЕНКА   
Тази  оценка  на въздействието  е в контекста  на съобщение , определящо  стратегически  
ориентири . Поради  това разработването  и приемането  на тези ориентири  ще бъде  
мерило  за напредъка  в близко  бъдеще . 
За оценяването  на напредъка  на самата  политика  са предложени  временно  няколко  
основни  показателя  за напредък , които  ще бъдат  разработени  по време  на подготовката  
на всяка  една  инициатива .