BG    BG  КОМИСИЯ  НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ  ОБЩНОСТИ  
Брюксел , 18.6.2007 
COM(2007) 328 окончателен  
  
ДОКЛАД  НА КОМИСИЯТА  ДО СЪВЕТА  
въз основа  на член  9 от Рамково  решение  2003/568/ ПВР  на Съвета  от 22 юли  2003 
г. относно  борбата  с корупцията  в частния  сектор  
   
{SEC(2007) 808} 
 
BG 2   BG ДОКЛАД  НА КОМИСИЯТА  ДО СЪВЕТА  
въз основа  на член  9 от Рамково  решение  2003/568/ ПВР  на Съвета  от 22 юли  2003 
г. относно  борбата  с корупцията  в частния  сектор  
1. ВЪВЕДЕНИЕ  
Съветът1 прие  Рамковото  решение  2003/568/ ПВР  на Съвета  от 22 юли 2003 г. относно  
борбата  с корупцията  в частния  сектор2 в съответствие  с дял VІ от Договора  за 
създаване  на Европейския  съюз . Както  е заявено  в параграф  10 от преамбюла , неговата  
цел е: 
„…да гарантира , че както  активната , така и пасивната  корупция  в частния  сектор  са 
наказуеми  във всички  държави -членки , че на юридическите  лица  също  може  да се 
търси  отговорност  за тези престъпления  и че за тези престъпления  се налагат  
ефективни , съразмерни  и възпиращи  санкции .“ 
Нейна  основна  същност  е изискването  държавите -членки3 да обявяват  за наказуеми  два 
вида  поведение , които  могат  да бъдат  обобщени , както  следва  (вж. член  2 от рамковото  
решение ): 
– обещаване , предлагане  или даване  подкуп  на лице  в частния  сектор , за да 
извърши  или да се въздържи  от дадено  действие  в нарушение  на неговите  
задължения  
– поискване  или получаване  на подкуп  или приемане  на обещание  за такъв  от 
лице , докато  работи  в частния  сектор , за да извърши  или да се въздържи  от 
дадено  действие  в нарушение  на неговите  задължения . 
Комисията  счита , че е изключително  важно  корупцията  да бъде  преследвана  навсякъде , 
където  тя се проявява . Корупцията  в частния  сектор  оказва  пряко  въздействие  върху  
конкурентоспособността  и икономическото  развитие . Като  се борят  с корупцията  в 
частния  сектор , държавите -членки  ще укрепят  вътрешния  пазар  и ще засилят  своите  
икономики . Освен  това тези мерки  ще окажат  положително  въздействие  върху  
отношенията  с външните  търговски  партньори  на Европейската  общност . 
Създаване  на инструменти  
Предотвратяването  и борбата  срещу  корупцията  отдавна  е приоритет  за ЕО. Редица  
правни  инструменти , посветени  на корупцията , бяха  приети  от ЕО от 1995 г. насам , 
преди  приемането  на Съвместното  действие  относно  корупцията  в частния  сектор . Тези  
по-ранни  документи  са следните : 
                                                 
1 2524- то заседание  на Съвета  на Европейския  съюз  (селско  стопанство  и рибарство ), състояло  се 
в Брюксел  на 22 юли 2003 г. 
2 O В L 192, 31.7.2003 r., стр. 54. 
3 В настоящия  доклад  с термина  „държавите -членки “ се има предвид  ЕС на 25-те; Румъния  и 
България  ще бъдат  поканени  да сътрудничат  за всеки  следващ  доклад , който  предстои  
евентуално  да бъде  изготвен . 
 
BG 3   BG — Конвенция  за защита  на финансовите  интереси  на Европейските  общности , 1995 г., и 
свързаните  с нея протоколи4 
— Конвенция  за борбата  с корупцията , в която  участват  длъжностни  лица  на 
Европейските  общности  или длъжностни  лица  на държавите -членки  на Европейския  
съюз , 1997 г.5 
Вниманието  бе насочено  след  това към частния  сектор  и бе разработено  Съвместното  
действие  относно  корупцията  в частния  сектор  (Съвместно  действие  от 22 декември  
1998 г. (98/742/ ПВР ))6. Това  съвместно  действие  бе разглеждано  като първа  стъпка  при 
справяне  с последиците  от корупцията  на вътрешния  пазар  и в международната  
търговия . То призова  държавите -членки  да обявят : 
— както  пасивната , така и активната  корупция  в частния  сектор  за наказуеми , поне  
когато  това поведение  е довело  до нарушаване  на условията  на конкуренция  при 
възлагането  на обществени  поръчки  
— отговорността  на юридическите  лица  във връзка  с активната  корупция . 
Инструменти  относно  корупцията  в частния  сектор  на други  органи  
Трябва  да се отбележи , че към края  на 90-те години  на миналия  век Съветът  на Европа  
също  разработи  набор  от мерки  и инструменти  за борба  срещу  различните  аспекти  на 
корупцията , сред  които  беше  неговата  Наказателна  конвенция  за корупцията7. 
Конвенцията  включваше  членове  за корупцията  в частния  сектор  (активен  подкуп  — 
член  7, и пасивен  подкуп  — член  8). Те бяха  по-общи  от подхода , възприет  в 
съвместното  действие  и по-късно  в рамковото  решение , защото  не предвиждаха  
ограничаване  до поведението , включващо  нарушаване  на условията  на конкуренция . Тя 
включваше  също  разпоредба  относно  корпоративната  отговорност  (член  18), която  е 
по-тясна  от тази в рамковото  решение , тъй като не включва  пасивния  подкуп . Въпреки  
че както  рамковото  решение , така и конвенцията  предвиждат , че терминът  
„юридическо  лице “ се основава  на определението  на този термин  в приложимото  
национално  право , контекстът  е потенциално  по-широк  според  рамковото  решение , тъй 
като то изрично  разширява  приложното  поле  на престъпленията  пасивна  и активна  
корупция  до бизнес  дейностите  в единиците  със стопанска  и с нестопанска  цел. 
До днес  Наказателната  конвенция  на Съвета  на Европа  е подписана  от всички  държави -
членки , но е ратифицирана  само  от 198. Някои  държави -членки , както  позволява  
процедурата  на ратификация , са изразили  резерви  по отношение  на един  или повече  от 
споменатите  по-горе членове9. Въпреки  че вторият  кръг  на оценка  (2003—2005 г.), 
проведен  от механизма  на Съвета  на Европа  GRECO („ Група  държави  срещу  
                                                 
4 O В C 316, 27.11.1995 r., стр 3. 
5 O В C 195, 25.6.1997 r, c гp 1. 
6 Съвместно  действие  oт 22 декември  1998 г., прието  от Съвета  въз основа  на член  К.3 от 
Договора  за Европейския  съюз , относно  корупцията  в частния  сектор  (98/742/ ПВР ) OВ L 358, 
31.12.1998 г., стр. 2—4. 
7 Наказателна  конвенция  за корупцията  (ETS № 173 Страсбург  27.1.1999 г.) 
http://conventions.coe.int/Treaty 
8 Изключенията  са Австрия , Франция , Германия , Гърция , Италия  и Испания . 
9 Белгия , Чешката  република , Полша  — членове  7, 8; Обединеното  кралство  — член  7; Унгария  — 
член  8. 
 
BG 4   BG корупцията “), включи  член  18 „Корпоративна  отговорност “ в своето  приложно  поле , 
той не разгледа  членове  7 и 8 относно  корупцията  в частния  сектор . Ето защо  
настоящият  доклад  не съдържа  препратки  към оценките  на Съвета  на Европа . 
Организацията  на обединените  нации  също  се занима  с корупцията  в частния  сектор . 
Член  12 от Конвенцията  на ООН  срещу  корупцията  (UNCAC), 2003 г., не изисква  от 
държавите  участнички  да обявят  за наказуемо  деяние  корупцията  в частния  сектор . 
Неговото  приложно  поле  е сведено  на първо  място  до насърчаване  на държавите  
участнички  да вземат  мерки  за предотвратяване  на корупцията  в частния  сектор , да 
повишат  стандартите  за счетоводството  и одита , да окуражават  прозрачността  и да 
въведат  граждански , административни  или наказателни  санкции , когато  те не се 
съблюдават . 
Датската  инициатива  
През  юли 2002 г. Дания  представи  инициатива  за рамкова  директива10, след  чието  
приемане  да бъде  отменено  съвместното  действие .  
Инициативата  разшири  предишния  контекст , като включи  изрично  споменаване  на 
заплахата , която  корупцията  представлява  за „едно  спазващо  законите  общество “, както  
и нейното  изкривяване  на „конкуренцията “ и спъването  на „доброто  икономическо  
развитие “ (параграф  7, преамбюл ). Инициативата  заявяваше , че целта  на рамковото  
решение  е 
„...по-специално  да гарантира , че както  активната , така и пасивната  корупция  в частния  
сектор  са наказуеми  във всички  държави -членки , че на юридическите  лица  също  може  
да се търси  отговорност  за тези престъпления  и че за тези престъпления  се налагат  
ефективни , съразмерни  и възпиращи  санкции .“ (Параграф  8, преамбюл ). 
Приемане  на рамковото  решение  
Както  е записано  в протокола  на заседанието  на Съвета  за приемането  му1, три 
държави -членки  (Германия , Ирландия  и Италия ) внесоха  свои  изявления  в протокола . 
Ирландия  заяви , че определението  на понятието  „нарушаване  на задължение “ (член  1), 
в което  се говори  за „нелоялно  поведение “, не включва  „дейностите  по обществения  
надзор  (whistle-blowing )“. Германия  заяви , че терминът  „при осъществяване  на 
стопанска  дейност “ (член  2, параграф  1) трябва  да се тълкува  в смисъл , че става  въпрос  
за дейност , свързана  със закупуване  на стоки  или търговски  услуги . Германия  и Италия  
заявиха , че ограничават  приложното  поле  на член  2, параграф  1 до действия , които  
водят  или биха  могли  да доведат  до нарушаване  на условията  на конкуренция  във 
връзка  със закупуването  на стоки  или търговски  услуги  (член  2, параграф  3). 
2. ЦЕЛ  НА ДОКЛАДА  И МЕТОД  НА ОЦЕНЯВАНЕ  
Рамковите  решения  на Съвета  са задължителни  за държавите -членки  по отношение  на 
резултата , който  трябва  да се постигне , но оставят  на националните  органи  избора  на 
формата  и методите . Те нямат  пряко  действие . 
                                                 
10 Инициатива  на Кралство  Дания  с оглед  на приемане  на Рамково  решение  на Съвета  относно  
борбата  с корупцията  в частния  сектор  (2002/C 184/04). 
 
BG 5   BG Тъй като Комисията  няма  правомощия  по „Третия  стълб “ да открие  процедура  за 
нарушение  срещу  една  държава -членка , естеството  и целта  на този доклад  са сведени  
до фактическата  оценка  на взетите  мерки  за нейното  прилагане . 
Докладът  се съсредоточава  върху  членове  от 1 до 7 (с кратко  позоваване  на член  10, 
където  това е уместно ) и отбелязва  декларациите , направени  от държавите -членки  по 
членове  2 и 7. Той не разглежда  членове  8, 9 и 11, тъй като тези разпоредби  не изискват  
приложение . 
Критериите  за оценка , приети  от Комисията  за настоящия  доклад , са общите  критерии , 
приети  през 2001 г.11 за оценка  на изпълнението  на рамковите  решения  (практическа  
ефективност , яснота  и юридическа  недвусмисленост , пълно  прилагане  и спазване  на 
сроковете  за транспониране ). На второ  място  са използвани  и специфични  за това 
рамково  решение  критерии , като са предоставени  допълнителни  подробности  в 
контекста  на анализа  на отделните  членове , който  следва . 
Член  9, параграф  1 от рамковото  решение  изискваше  от държавите -членки  да 
предприемат  мерките , необходими  за да се съобразят  с разпоредбите  на рамковото  
решение  преди  22 юли 2005 г. Член  9, параграф  2 изискваше  от тях да предадат  на 
Генералния  секретариат  на Съвета  и на Комисията  текста  на разпоредбите  за 
транспониране  в тяхното  национално  право  на задълженията , които  произтичат  за тях 
от това рамково  решение . 
Две държави -членки  (NL, FI) отговориха  и представиха  своето  законодателство  на 
Комисията  преди  крайния  срок . Други  21 отговориха  впоследствие , от които  Чешката  
република  представи  свой  проект  на законодателен  акт (с изключение  на членове  5 и 6), 
докато  Гърция  и Испания  заявиха , че работят  върху  съответното  законодателство , но не 
са представили  текст  до настоящия  момент . Кипър  и Малта  не са отговорили  към 
днешна  дата.  
Много  държави -членки  представиха  някаква  форма  на придружително  писмо , в което  
обръщат  внимание  на всички  декларации , които  искат  да направят . Други  използваха  
възможността  да представят  придружително  писмо  и таблица  за съгласуване , в които  
обясняват  общия  и конкретния  подход , възприет  в тяхното  законодателство , 
обосновано  със съответните  законови  отпратки . Що се отнася  до задължението  да 
предоставят  текста  на своите  разпоредби  по транспонирането , Дания  не предаде  
никакъв  текст  в подкрепа  на иначе  много  подробния  коментар , докато  някои  други  
държави -членки  допуснаха  частични  пропуски . Те са посочени  с повече  подробности  
при обсъждането  на съответните  мерки .  
Ето защо  докладът  излага  анализ  на коментарите  и законодателството  по 
транспонирането , предоставени  от 20 държави -членки , както  и някои  бележки  по 
проекта  на законодателния  акт, предаден  от Чешката  република . 
Член  1 — Определения  
Малко  държави -членки  дадоха  дори  и частичен  отговор  по този член . Някои  други  
държави -членки  изразиха  възгледа , че не е необходимо  да отговарят  по него . 
                                                 
11 COM(2001) 771, 13.12.2001 г., точка  1.2.2. 
 
BG 6   BG Становището  на Комисията  обаче  е, че информацията  за прилагането  на тези 
определения  в националното  законодателство  ще бъде  изключително  полезна , за да се 
има яснота  как се работи  с тези понятия  в националното  законодателство . При липсата  
на такава  информация  Комисията  не може  да бъде  сигурна , че рамковото  решение  е 
било  правилно  транспонирано  — така например  информацията  относно  определението  
на „юридическо  лице “ е от решаващо  значение  за анализа  на транспонирането  на член  
5. 
Член  2 — Активна  и пасивна  корупция  в частния  сектор  
Член  2 е ключовият  член  на рамковото  решение  от 2003 г. Той не само  съчетава  
определенията  и престъпленията , свързани  съответно  с активната  и пасивната  
корупция , но и разширява  обхвата  на престъпленията  извън  границите  на вътрешния  
пазар , освен  ако дадена  държава -членка  не направи  изрична  декларация , запазваща  
подобно  ограничение . 
Член  2 се оказа  много  проблематичен  за повечето  от 20-те държави -членки . Само  две 
(BE, UK) правилно  транспонираха  всичките  му елементи . Все пак, с изключение  на 
едно  изискване  по член  2, параграф  1, Португалия  и Ирландия  постъпиха  иначе  по 
същия  начин . При все че е възможно  да се каже , че държавите -членки  обявиха  до 
известна  степен  за престъпления  активната  и пасивната  корупция  в частния  сектор , има 
някои  проблеми , с които  държавите  не се занимаха  както  трябва . Това  е повод  за 
сериозно  безпокойство , тъй като пропуснатите  елементи  означават , че законите  биха  
могли  да бъдат  лесно  заобиколени . От държавите -членки  се изисква  да се занимаят  с 
тези пропуски  в спешен  порядък . 
Изискването  към държавите -членки  да обявят  за престъпления  активната  и 
пасивната  корупция  при осъществяване  на стопанска  дейност  в частния  сектор  е 
формулирано  в член  2, параграф  1. За по-лесно  анализиране  законодателството  бе 
разгледано  в рамка  от седемте  елемента  на описанието  по съответно  член  2, параграф  1, 
буква  а) (активна  корупция ) и член  2, параграф  1, буква  б) (пасивна  корупция ). Тъй 
като законодателството  на повечето  държави -членки  имаше  много  сходства  и за двете , 
следващите  бележки  са насочени  само  към престъплението  активна  корупция  (член  2, 
параграф  1, буква  а)). 
— „обещаване , предлагане  или даване “ 
Единадесет  държави -членки  са изпълнили  това изискване , но 7 (EE, HU, IT, NL, PL, PT, 
SK) са пропуснали  „предлагане “, LU е пропуснал  „даване “, а LV е пропуснала  
„обещаване “. 
— „пряко  или чрез посредник “ 
Всичките  20 държави -членки  включват  пряката  корупция . 8 държави -членки  обаче  или 
са пропуснали  посредниците  (AT, DE, FI, IT, NL, PL, SE, SI), или са изместили  фокуса  
на престъплението , предвиждайки  отговорност  за посредника  (ЕЕ) вместо  за лицето , 
използвало  посредника . 
— „лице , което  в каквото  и да е качество  ръководи  или работи “ 
 
BG 7   BG Някои  държави -членки  не говорят  за пълното  приложно  поле  на „ръководи “ (AT, DE, 
LV, SE) или „работи “ (IT, LU, LV, PL), докато  ЕЕ не предоставя  информация  по тази 
точка . 
— „юридическо  лице  от частния  сектор “ 
Това  е ясно  споменато  от 18 държави -членки , но ЕЕ не предостави  информация , а LU 
не даде  определение  на термина  „юридическо  лице “. 
— „каквато  и да е недължима  облага “ 
Четиринадесет  държави -членки  отговарят  на това изискване . Все пак 5 (DE, EE, FI, LT, 
NL) не говорят  за невеществени  облаги . ІЕ посочи , че подготвя  законодателство  по тази 
точка . 
— „за него  или за трето  лице “ 
Докато  FR и EE не предоставиха  информация  по тази точка , 16 държави -членки  
обявяват  за престъпление  даването  на облага  за лице  или трета  страна , но ІТ и NL 
пропускат  елемента  за третата  страна  в своето  законодателство . 
— „да извърши  или да се въздържи  от дадено  действие  в нарушение  на неговите  
задължения “ 
Тринадесет  държави -членки  отговарят  на това изискване . Четири  държави -членки  (HU, 
PL, SE, SI) не посочват  „да се въздържи “, докато  DE и LT не посочват  елемента  „в 
нарушение  на неговите  задължения “. ЕЕ не предостави  информация  по тази точка . 
Що се отнася  до корупцията , включваща  субекти  с нестопанска  цел (член  2, параграф  
2), често  липсваше  информация , която  да послужи  за някакъв  анализ . Когато  имаше  
възможност  свързан  с темата  материал  да се намери  другаде , напр . във връзка  с член  5 
за отговорността  на юридическите  лица , той беше  използван . Въпреки  всичко  
положението  в 10 държави -членки  (AT, FI, HU, IT, LT, LU, LV, PL, SE, SK) остава  
неясно . 
Рамковото  решение  предвижда , че всяка  държава -членка  може  да ограничи  
приложното  поле  на престъпленията  активна  и пасивна  корупция  до действията , които  
водят  до нарушаване  на условията  на конкуренция  (член  2, параграф  3), но изисква  тя 
да представи  декларация  в този смисъл . Член  2, параграф  4 от рамковото  решение  не 
само  предвижда  съобщаването  на тази декларация  на Съвета , когато  тя бъде  приета , но 
и ограничава  срока  ѝ на валидност  до пет години , считано  от 22 юли 2005 г., докато  
член  2, параграф  5 изисква  от Съвета  преди  изтичането  на този срок  да прецени  дали  
тези декларации  могат  да бъдат  подновени . Когато  държавите -членки  са подали  
декларации  (член  2, параграф  3) било  официално  до Съвета , било  с писмо , съдържащо  
материала  по тяхното  транспониране , те са били  взети  под внимание . Такива  
декларации  бяха  подадени  от DE, IT и PL. Дали  тези декларации  могат  или не могат  да 
бъдат  подновени  е въпрос , който  Съветът  трябва  да обсъди  преди  22 юли 2010 г. (член  
2, параграф  5). Декларация  беше  подадена  и от АТ, в която  тя се възползва  от клаузата  
за изключение  по член  2, параграф  3 по отношение  на всички  аспекти  на член  2, които  
тя не е транспонирала . Комисията  счита , че подходът  на АТ надхвърля  приложното  
поле  на член  2, параграф  3, и АТ е поканена  да преразгледа  своята  позиция .  
 
BG 8   BG Член  3 — Подбудителство , помагачество  
Членът  е фокусиран  върху  вторичното  участие  в корупция  чрез подбутителство  и 
помагачество . Той не включва  опитите  за престъпление . 
Общото  ниво  на транспониране  беше  много  високо  — 18 държави -членки  (AT, BE, DK, 
EE, FI, DE, HU, IE, IT, LT, LU, LV, NL, PL, PT, SE, SK, SL) изпълниха  изискванията  на 
член  3, както  и UK (с изключение  на Шотландия ).  
Член  4 — Наказания  и други  санкции  
В добавка  към изискването  по член  4, параграф  1, че на престъпленията  трябва  да се 
налагат  криминални  наказания , които  са „ефективни , съразмерни  и възпиращи “, член  4, 
параграф  2 изисква  от държавите -членки  да установят  „минимално -максимален “ обхват  
от най-малко  една  до три години  лишаване  от свобода  като наказание  за деянията  
активна  и пасивна  корупция  и не споменава  нищо  за предвиждане  на друг  вид 
наказания  за по-маловажни  случаи  на активна  или пасивна  корупция . Член  4, параграф  
3 е иновативен , в смисъл  че изисква  от държавите -членки , в съответствие  с техните  
конституционни  норми  и принципи , да предвидят  при определени  обстоятелства  
временна  забрана  за физически  лица  да извършват  конкретно  тази или подобна  
стопанска  дейност  на подобна  длъжност  или в подобно  качество .  
Отбелязва  се, че някои  държави -членки  са пропуснали  в информацията , представена  от 
тях по член  4, параграф  1, наказанията , предвидени  по член  3. Където  това беше  
възможно , те бяха  добавени  въз основа  на информацията , предоставена  за самия  член  3. 
Единадесет  държави -членки  (DK, EE, FI, DE, IE, IT, LT, LU, NL, PL, SE) са 
транспонирали  изцяло  член  4. 
Отбелязва  се, че АТ предвижда  максимален  срок  на лишаване  от свобода , който  е по-
малък  от минимума  в обхвата , предвиден  по член  4, параграф  2 от рамковото  решение . 
Повечето  държави -членки  са изпълнили  изискванията  на член  4, параграф  3. 
Член  5 — Отговорност  на юридически  лица  
Въпросът  за отговорността  на юридическите  лица  си остава  труден  за някои  държави -
членки . Три държави -членки  (AT, IT, SK) или не са още приключили  законодателните  
процедури  по тази тема , или тези закони  са били  отхвърлени  от парламента , какъвто  е 
случаят  със Словашката  република , и по този начин  не са успели  да транспонират  
членове  5 и 6 от рамковото  решение . Освен  това Ирландия  подготвя  закон , специално  
третиращ  член  5, параграф  2. 
Само  5 държави -членки  (LT, LU, NL, PL, SI) са транспонирали  изцяло  член  5. 13 са 
извършили  транспониране  на член  5, параграф  1, като резултатите  са малко  по-ниски  
по отношение  на член  5, параграф  2 (6 държави -членки ) и член  5, параграф  3 (10 
държави -членки ). Тук анализът  се натъкна  на особена  трудност  поради  липса  на 
информация  от държавите -членки , която  се прояви  особено  отчетливо  във връзка  с 
член  5, параграфи  2 и 3. При положение  че, както  бе вече споменато , 3 държави -членки  
трябва  все още да задействат  законодателството , за да отговорят  на член  5, счита  се, че 
член  5 дава основание  за подробно  разглеждане  в следващите  доклади . 
 
BG 9   BG Член  6 — Санкции  за юридическите  лица  
Както  бе казано  във връзка  с член  5, три държави -членки  (AT, IT, SK) нямат  установени  
закони  за транспониране  нито  на член  5, нито  на член  6. Люксембург  даде  знак, че 
подготвя  законодателство , предвиждащо  възможността  за глоби  за юридическите  лица . 
Доколкото  както  в член  5, така и в член  6 става  въпрос  за юридически  лица , проблемите  
и празнотите  в законодателството  на държавите -членки  или в информацията , 
предоставена  от тях по член  5, повлияха  на степента  на транспониране  на член  6. Пет 
държави -членки  (DK, LT, NL, PL, SI) са транспонирали  член  6 изцяло . Допълнителна  
информация  се изисква  от някои  държави -членки , за да се направи  оценка  на тяхното  
положение . 
В случаите , когато  отделни  държави -членки  (BE, FI) са посочили  санкциите  само  в 
предшестващата  еурото  валута , те се приканват  да посочат  размерите  на санкциите  в 
еуро , за да се направи  оценка .  
Член  7 — Компетентност  
Въпреки  че Комисията  признава , че мерките  по компетентността  са стандартна  
характеристика  на рамковите  решения , тя все пак настоява  държавите -членки  да 
предоставят  същото  ниво  на информация , когато  отговарят  по такива  членове , както  
при членовете  с конкретна  тематика . Поради  различната  задълбоченост  на отговорите  
на държавите -членки  във връзка  с този член , на този етап Комисията  може  да 
представи  само  една  непълна  картина  на неговото  транспониране . Държавите -членки  се 
приканват  да предоставят  липсващата  информация  в срок , за да окажат  съдействие  при 
изготвянето  на всеки  следващ  доклад . 
Липсата  на информация  допринесе  за ниската  степен  на транспониране  — на базата  на 
предоставената  информация  само  за 3 държави -членки  (DK, DE, UK) може  да се каже , 
че са транспонирали  този член . Следващият  по важност  фактор  беше  липсата  на 
информация  по-специално  по отношение  на наказуемите  деяния , извършвани  отчасти  
на територията  на една  държава -членка  (вж. член  7, параграф  1, буква  а)). Възможно  е, 
разбира  се, законодателството  на държавите -членки  да изхожда  от предположението , 
че позоваването  на компетентността  за наказуемите  деяния , извършени  на територията , 
включва  този елемент , но без изрично  позоваване  било  в текста  на закона , било  в 
съпровождащите  бележки , това предположение  не може  да бъде  прието  при анализа . 
Накрая  стана  ясно , че много  държави -членки  не са се позовали  в своето  
законодателство  на опцията  от член  7, параграф  1, буква  в) за поемане  на 
компетентност  за деяния , извършени  в полза  на юридическо  лице , чието  седалище  е на 
тяхна  територия , като или са подали  декларация  за неприемане , или изобщо  не са 
предоставили  информация  в своите  отговори . 
Член  10 — Териториално  приложение  
Във връзка  с член  10 UK заяви , че Гибралтар  „възнамерява  да транспонира  тази мярка  
веднага  щом  законодателният  му график  му позволи  да го направи “, но до този момент  
не е представило  текста  на влезлия  в сила  законодателен  акт.  
 
BG 10   BG Законодателство  в ход — Чешка  република  
Чешката  република  представи  придружително  писмо  и сравнителна  таблица , където  е 
включен  текстът  на съответните  раздели  от нейния  проект  на наказателен  кодекс . 
Освен  членове  5 и 6, тя информира  Комисията , че нейният  проектозакон  е съвместим  с 
разпоредбите  на рамковото  решение . Чешката  република  обаче  не е информирала  
впоследствие  Комисията  относно  напредъка  по този проектозакон  и затова , тъй като 
изглежда , че текстът  е все още обект  на изменения  в хода  на парламентарните  
процедури , Комисията  предлага  само  своите  общи  бележки  в приложението  към 
настоящия  доклад . 
3. СЛЕДВАЩИ  СТЪПКИ  ВЪВ  ВРЪЗКА  С РАМКОВОТО  РЕШЕНИЕ  
Комисията  използва  настоящата  възможност  да обърне  внимание  върху  два въпроса , 
които  трябва  да бъдат  разгледани  през следващите  години : 
— „Реформиране “ 
Както  е посочено  от Комисията  в нейното  съобщение  „Относно  последиците  от 
решението  на Съда  от 13 септември  2005 г.“ (Дело  С-176/03 Комисията  с/у Съвета ) 
(COM(2005) 583 окончателен /2 Брюксел , 24.11.2005 г.), Рамковото  решение  на Съвета  
относно  борбата  с корупцията  в частния  сектор  е един  от инструментите , които  са 
засегнати  от това решение . Решението  сочи , че правното  основание  за рамковото  
решение  на Съвета  се нуждае  от изменение . Последиците  за рамковото  решение  на 
Съвета  и подходът , който  трябва  да се възприеме , ще бъдат  обсъдени  по-късно . 
— Преразглеждане  на член  2 от Съвета  съгласно  член  2, параграф  5 
По силата  на член  2, параграф  4 декларациите  на държавите -членки , направени  в 
съответствие  с член  2, параграф  3, са валидни  до 21 юли 2010 г. До тази дата член  2, 
параграф  5 изисква  от Съвета  да преразгледа  член  2 „за да прецени  дали  направените  
по параграф  3 декларации  могат  да бъдат  подновени “. Четири  държави -членки  (AT, DE, 
IT, PL) са подали  декларации . 
4. ЗАКЛЮЧЕНИЯ  
Следва  да се отбележи , че по своята  същност  рамковите  решения12 са обвързващи  за 
държавите -членки  по отношение  на резултатите , които  трябва  да бъдат  постигнати , но 
право  на националните  органи  е да изберат  формата  и метода  на изпълнение . 
Рамковите  решения  нямат  пряко  действие . Тъй като Комисията  няма  правомощия  по 
„Третия  стълб “ да открие  процедура  за нарушение  срещу  една  държава -членка , 
естеството  и целта  на този доклад  са сведени  до фактическата  оценка  на мерките  за 
транспониране , взети  от 23 държави -членки  (всъщност  двадесет  поради  посочените  по-
горе причини ). 
Обобщаваща  таблица  за степента  на транспонирането  от 20 държави -членки  
I = няма /недостатъчна  информация  N = нетранспониран  P = частично  транспониран  T = 
изцяло  транспониран  
                                                 
12 Член  34, параграф  2, буква  б), Договор  за Европейския  съюз . 
 
BG 11   BG Държави -членки  Член  1 Член  
2 Член  3 Член  
4 Член  
5 Член  
6 Член  
7, 
параграф  
1 
Австрия  (AT) I (ЮЛ) 
I (НнЗ ) P T P N N I 
Белгия  (BE) T (ЮЛ) 
T (НнЗ ) T T I P I P 
Германия  (DE) 1 (ЮЛ) 
I (НнЗ ) P T T P P T 
Дания  (DK) T (ЮЛ) 
I (НнЗ ) P T T P T T 
Естония  (EE) T (ЮЛ) 
T (НнЗ ) P T T P P I 
Финландия  (FI) T (ЮЛ) 
I (НнЗ ) P T T P P I 
Франция  (FR) I (ЮЛ) 
T (НнЗ ) P I P P I I 
Унгария  (HU) T (ЮЛ) 
I (НнЗ ) P T P I P P 
Ирландия  (IE) T (ЮЛ) 
T (НнЗ ) P T T P P P 
Италия  (IT) I (ЮЛ) 
I (НнЗ ) P T T N N P 
Литва  (LT) T (ЮЛ) 
T (НнЗ ) P T T T T I 
Люксембург  (LU) I (ЮЛ) 
I (НнЗ ) P T T T P P 
 
BG 12   BG Латвия  (LV) I (ЮЛ) 
I (НнЗ ) P T P P P P 
Нидерландия  (NL) I (ЮЛ) 
T (НнЗ ) P T T T T P 
Полша  (PL) T (ЮЛ) 
T (НнЗ ) P T T T T P 
Португалия  (PT) T (ЮЛ) 
T (НнЗ ) P T P P P P 
Швеция  (SE) I (ЮЛ) 
I (НнЗ ) P T T P P P 
Словакия  (SK) I (ЮЛ) 
I (НнЗ ) P T P N N P 
Словения  (SI) T (ЮЛ) 
I (НнЗ ) P T P T T P 
Обединеното  
кралство  (UK) T (ЮЛ) 
I (НнЗ ) T  T ( Англия , 
Уелс  и Северна  
Ирландия ) 
I (Шотландия ) P P P T 
Общо  
транспонирания  10 (ЮЛ) 
8 (НнЗ ) 2  18 11 5 5 3 
 
(ЮЛ) = юридическо  лице ; (НнЗ) = нарушаване  на задължение   
Заключителни  бележки  
Повод  за загриженост  от страна  на Комисията  е това, че транспонирането  на това 
рамково  решение  на Съвета  се намира  все още на ранен  етап в държавите -членки . 
Комисията  напомня  на държавите -членки  значението , което  те придават  на борбата  с 
корупцията  в частния  сектор13. Освен  това Комисията  отбелязва , че това значение  е 
отразено  и в Наказателната  конвенция  за корупцията  от 1999 г. на Съвета  на Европа  и в 
Конвенцията  на ООН  срещу  корупцията  от 2003 г. Строги , всеобхватни  закони  на 
национално  ниво  са базата  за ефективна  защита  на частния  сектор  срещу  тази 
икономическа  заплаха . 
                                                 
13 (Параграф  9 от преамбюла  на рамковото  решение .) 
 
BG 13   BG Комисията  приканва  всички  държави -членки  да разгледат  настоящия  доклад  и да се 
възползват  от възможността  да предоставят  всякаква  допълнителна  информация  в това 
отношение  на Комисията  и на секретариата  на Съвета , за да завършат  изпълнението  на 
своите  задължения  съгласно  член  9 от рамковото  решение . Освен  това Комисията  
насърчава  държавите -членки , които  са сигнализирали , че подготвят  съответно  
законодателство , да приемат  тези национални  мерки  във възможно  най-кратки  срокове  
и да предоставят  текстовете  на секретариата  на Съвета  и на Комисията  за анализ . Този  
призив  е отправен  по-специално  към Гърция  и Испания , които  посочиха  през 2005 г., че 
подготвят  проектозакон , но не са предоставили  никаква  допълнителна  информация . 
Накрая  Комисията  отбелязва  със загриженост , че 2 държави -членки  не са дали  отговор  
до този момент  (CY, MT) ( Кипър , Малта ) в нарушение  на член  9, и настоява  те да 
предоставят  пълни  подробности  за извършеното  от тях транспониране  без по-
нататъшно  отлагане . 
Приложеният  работен  документ  на службите  предлага  по-подробен  анализ  на 
националните  мерки  на държавите -членки , върху  който  се базира  анализът  на 
Комисията .