Известие на Комисията

Разделно събиране на опасни отпадъци от домакинствата

(2020/C 375/01)

СЪДЪРЖАНИЕ

1. ВЪВЕДЕНИЕ 2

2. ДОБРИ ПРАКТИКИТИ В СЪБИРАНЕТО НА ОПАСНИ ОТПАДЪЦИ ОТ ДОМАКИНСТВАТА 3

2.1. Препарати от битовата химия 6

2.1.1. Продукти за почистване и за лична грижа 7

2.1.2. Бои, лакове, мастило и лепила 7

2.1.3. Пестициди в домакинствате и пестициди за градински растения 8

2.1.4. Фотографски химични вещества и смеси 8

2.1.5. Опаковка 9

2.2. Медицински отпадъци от домакинствата 9

2.2.1. Фармацевтични продукти 9

2.2.2. Остри инструменти и други потенциално инфекциозни отпадъци 10

2.3. Отпадъци от строителство и разрушаване 11

2.3.1. Отпадъци, които съдържат азбест 11

2.3.2. Третирана дървесина 12

2.3.3. Каменовъглен катран и съдържащи катран продукти 13

2.4. Отпадъци от автомобилна поддръжка 13

2.4.1. Маслени филтри и замърсени aбсорбиращи материали 13

2.4.2. Автомобилни продукти, препарат за полиране, антифризни течности 14

2.5. Отпадъци съдържащи живак (освен ОЕЕО) 14

3. ФАКТОРИ ЗА УСПЕХ ЗА РАЗДЕЛНО СЪБИРАНЕ НА ОПАСНИ ОТПАДЪЦИ ОТ ДОМАКИНСТВАТА 15

3.1. Икономически стимули 15

3.2. Приспособени пунктове за разделно събиране 16

3.3. Повишаване на осведомеността и популяризиране 18

3.4. Прилагане 21

4. БИБЛИОГРАФИЯ 22

ПРИЛОЖЕНИЕ — връзки към примери за добра практика в комуникацията 24

1. ВЪВЕДЕНИЕ

Настоящите насоки са подготвени с оглед на член 20, параграф 4 от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно отпадъците (1) (наричана по-нататък „Рамковата директива за отпадъците“), съгласно която Комисията трябва да приеме насоки относно разделното събиране на фракции от опасни отпадъци, образувани от домакинствата, за подпомагане и улесняване на държавите членки при изпълнението на задължението за разделно събиране, посочено в член 20, параграф 1 от Рамковата директива за отпадъците.

Основната цел на настоящото ръководство е да се предотвратят рисковете за човешкото здраве и околната среда, и по-специално за работниците, събиращи отпадъците, като се улесни изпълнението на разделното събиране на опасни отпадъци, образувани от домакинствата. В съответствие с целите на Рамковата директива за отпадъците целта му също така е да се подобрят количеството и качеството на материалите за подготовка за повторно използване и възстановяване, като се предотврати замърсяването на други потоци от материали, което да доведе до преработване на отпадъци, в резултат на което се блокират ресурси на по-ниските нива на йерархията на отпадъците (2). С настоящия документ се цели да се предостави преглед на най-добри практики при изпълнението на задължението за разделно събиране в целия ЕС, по-специално на регионално и местно равнище. Макар и в настоящото ръководство да се засяга ефективното управление на опасните отпадъци от домакинствата, необходимо е да се вземе под внимание, че в съответствие с йерархията на отпадъците предотвратяването и намаляването остават приоритет. По тази причина от основно значение е провеждането на кампании за повишаване на осведомеността, за да се сведе до минимум използването на опасни продукти в дома.

Настоящите насоки са отправени към органите на държавите членки на местно, регионално и централно равнище и към операторите по управление на отпадъците. Целта е подпомагане и улесняване на задачата им за разработване и изпълнение на програми за разделно събиране за опасни отпадъци от домакинствата.

Източник: въз основа на информация от Световната банка (2018 г.) и Евростат (2008 г.) (3)

Опасните отпадъци от домакинствата обикновено представляват 1 тегловен процент от битовите отпадъци (с изключение на отпадъци от електрическо и електронно оборудване — ОЕЕО) (4). Това възлиза (5) на между 1 и 6 kg на жител на година. Трудно е обаче да се сравняват данни на нивото на държавата, защото държавите имат различни процеси на докладване (напр. включват ОЕЕО или хранителни мазнини).

По-голямата част от битовите отпадъци, на които основен източник са отпадъците от домакинствата, обикновено идва от шест потока на отпадъци (вж. фигура 1). Като малка фракция опасните отпадъци от домакинствата се събират под категория „други“, но тяхното значение е сравнително по-голямо заради потенциала им да възпрепятстват висококачественото рециклиране на всички други фракции, както и заради съображения за безопасност.

Тези насоки не са специално насочени към потоците от отпадъци, обхванати от друго законодателство на Съюза в областта на отпадъците, като батерии, ОЕЕО, отработени масла или излезли от употреба превозни средства, за които вече съществуват специфични схеми за събиране и управление. Уроците, научени от дейността по тези по-специфични схеми за събиране, и потенциалните взаимодействия с тях обаче може да са от значение за разделното събиране на опасни отпадъци от домакинствата.

Тези насоки не са обвързващи. Съдът на Европейския съюз (наричан по-нататък „Съдът на ЕС“) остава единственият компетентен орган, който тълкува правото на Съюза.

2. ДОБРИ ПРАКТИКИТИ В СЪБИРАНЕТО НА ОПАСНИ ОТПАДЪЦИ ОТ ДОМАКИНСТВАТА

Опасните отпадъци от домакинствата включват широк спектър от материали, които притежават различни опасни свойства. В член 3, параграф 2 от Рамковата директива за отпадъците опасните отпадъци се определят като „отпадъци, които притежават едно или повече опасни свойства, посочени в приложение III“ от директивата. Примери за този вид отпадъци, които обикновено се образуват от домакинствата, включват: бои и лакове, пестициди за градински растения, продукти за почистване, определени неизползвани лекарства, определени отпадъци от извършване на поддръжка на дома и автомобила от типа „направи си сам“.

Критериите за класифициране на отпадъците във връзка със свойствата, които могат да направят отпадъците опасни, са описани в настоящото приложение и следва да се използват целесъобразно, когато отпадъкът се класифицира като опасен или неопасен, като се взима под внимание неговият произход, вид и позиция в Европейския списък на отпадъците (Решение 2000/532/ЕО) (6).

В списъка на отпадъците е предоставена номенклатура за справка за идентифициране и класифициране на отпадъци и тя е обвързваща, що се отнася до отпадъците, които се считат за опасни. Отпадъците, посочени в списъка, са групирани в различни глави и подглави в зависимост от източника и състава. За пълно идентифициране на отпадъците се използва шестцифрен код. В този списък опасните отпадъци са означени със звездичка (*).

Стъпките, които трябва да се следват при определяне на кода на отпадъка на произволен поток от отпадъци, както и реда на степенуване, който трябва да се прилага при справката с различни глави, са описани в приложението към Решение 2000/532/ЕО. Допълнителни насоки относно класифицирането на отпадъците и определянето на кодове на отпадъците могат да бъдат намерени в известието на Комисията за технически насоки относно класифицирането на отпадъци (7).

Както характеристиките, така и третирането на различните опасни отпадъци от домакинствата се различават съществено едно от друго, но въз основа на проверка на съществуващите най-добри практики в областта на събирането на опасни отпадъци от домакинствата, са идентифицирани следните системи за разделно събиране на отпадъци:

— периодично събиране на определено място (напр. мобилен пункт за събиране) или от врата на врата (на всеки две седмици или на по-дълъг интервал),

— обратно връщане в магазина за рециклиране,

— предаване в пунктове за предаване на отпадъци.

В ЕС около две трети от опасните отпадъци от домакинствата, които се събират разделно, се събират в пунктове за предаване на отпадъци, а останалата една трета в по-голямата си част се събира чрез периодично събиране, по-специално в мобилни пунктове за събиране. Пунктовете за събиране, които се намират в търговски обекти, съществуват за някои потоци от отпадъци като батерии и ОЕЕО (8).

Някои опасни отпадъци от домакинствата продължават да не се изхвърлят по подходящия начин (9) и се изхвърлят в коша за остатъчни отпадъци или в малка степен се изхвърлят по начини, които могат да изложат на риск здравето и околната среда, като изхвърляне в канала. (10)

Пример за добра практика 1 (11) Във Велико херцогство Люксембург има интегрирана система за събиране на отпадъци, в която се предвиждат пунктове за всеобхватно и безплатно събиране на опасни отпадъци от домакинствата: 18 стационарни пункта за събиране на отпадъци, където гражданите могат да донесат своите опасни вещества (т.е. един пункт на всеки 35 000 жители), мобилни пунктове за събиране 4 пъти годишно, а събирането от домовете се осъществява при поискване. Чрез системата се събират повече от 5 кг опасни отпадъци от домакинствата на жител годишно (12). Предвиждат се информационни кампании, при които се използват цифрови инструменти и специфични помощни услуги за фокусни групи, като например за тези, които живеят в жилищни блокове. В най-всеобхватните системи за събиране на отпадъци живеещите в жилищни блокове могат да предадат отделно до 27 различни вида отпадъци, в това число и опасни отпадъци от домакинствата.

Пример за добра практика 2 Службата за околната среда на регион Хелзинки (Финландия) е разположила 50 контейнера в метрополната област за безплатно събиране на голям спектър от потоци от отпадъци, в това число и опасни отпадъци от домакинствата. Контейнерите се намират на бензиностанции, до супермаркети и други магазини за оптимален достъп. С цел гарантиране на сигурността контейнерите са достъпни единствено през работното време, а местната полиция е ангажирана с осигуряване на подкрепа за необслужените пунктове. В контейнерите се приемат следните опасни отпадъци от домакинствата: — охлаждаща течност, спирачна течност и течност за съединители, — отработени масла, филтри за масло и други отпадъци от масло, — разтворители като терпентин, разредители, ацетон (също и лакочистители за нокти), — препарат за почистване на съдове на основата на разтворител, — бои, лепила, лакове, консерванти за дърво, — силни киселини като сярна киселина, — съдове под налягане с газ или които са съдържали газ, — контейнери за аерозолни продукти, — препарати за миене на съдове на алкална основа, — пестициди и дезинфекциращи средства, — химически вещества за използване във фотографията. Също така има и някои опасни отпадъци от домакинствата, които могат да се предават единствено на пунктове за предаване на отпадъци: отпадъци от електрическо и електронно оборудване (безплатно), импрегниран дървен материал (безплатно) и отпадък, съдържащ азбест (10 евро за всеки 100 dm3, през 2015 г.).

Пример за добра практика 3 (13) В Оденсе (Дания) всяко домакинство получава 40-литрова червена кутия за съхранение и превоз на опасни отпадъци от домакинствата. Кутията може да бъде събрана по четири начина: — събиране директно от домакинството срещу такса, — събиране от жилищни блокове чрез мобилен камион, приспособен за събиране на опасни отпадъци от домакинствата, — домакинствата доставят до един от двата обслужвани пункта за получаване на опасни отпадъци от домакинства, — домакинствата доставят в определени почивни дни през уикенда до стандартните пунктове за предаване на отпадъци. В Оденсе се събират 300 t./год. опасни отпадъци от домакинства, което отговаря на около 1,6 kg на жител на година. Най-големият дял от опасни отпадъци от домакинства са боите и лаковете, които съставляват от 66 до 75 % от всички събрани опасни отпадъци от домакинства. Останалите са смесица от киселини, пестициди, контейнери за аерозолни продукти и различни други химикали. Понеже събирането се извършва от обучен персонал, качеството и хомогенността на събраните потоци са високи. Събирането на опасни отпадъци се финансира основно от такса „общ отпадък“, заплащана от всички домакинства в общината. Разходите за жител са около 3,3 евро годишно (въз основа на информация от 2014 г.).

Пример за добра практика 4 (14) В Париж (Франция) в допълнение към пунктовете за предаване на отпадъци и събирането от домакинствата при поискване се използват Trimobiles (мобилни пунктове за събиране на отпадъци върху триколесни превозни средства). За по-малко от час тези превозни средства могат да бъдат преобразувани в мобилен пункт за събиране на отпадъци. През 2012 г. мрежата се състоеше от 6 подвижни пункта за събиране на отпадъци на 30 различни местоположения. Честотата на събиране зависи от условията на местно равнище и варира от един до седем пъти месечно. Всяко превозно средство остава на същото местоположение за половин ден. Събират се няколко фракции от отпадъци, в това число отпадъци от строителство и разрушаване, ОЕЕО и дървесина. В тези мобилни пунктове процентът на събиране е висок: 65 % от всичките събрани опасни отпадъци от домакинства в целевите райони. През 2017 г. бяха събрани 323 тона опасни отпадъци (15). Услугата се предлага само на домакинства и е безплатна. Системата се финансира основно от местните власти и възлиза на около 2 евро на жител годишно както за подвижните пунктове за събиране, така и за стандартните пунктове за предаване на отпадъци. Чрез схемата за разширена отговорност на производителя за ОЕЕО се осигурява малка част от общото финансиране. В Париж събирането на отпадъци чрез Trimobiles възлиза на около 300 евро/тон, докато събирането в стандартен пункт за предаване на отпадъци възлиза на 75 евро/тон (въз основа на доклад от 2014 г.).

Пример за добра практика 5 (16) В Талин (Естония) използват рециклирани товарни контейнери от морски транспорт, които са оборудвани с рафтове, чекмеджета и подходящо пространство за съхранение като пунктове за събиране на опасни отпадъци от домакинства. Контейнерите са разположени на централни места, за да се гарантира близостта до гражданите. С тази практика събирането на опасни отпадъци от домакинства се е увеличило от 12 тона (0,03 kg/глава от населението/година) през 2000 г. до 158 тона (0,4 kg/глава от населението/година) през 2013 г. През 2005 г. цената на един такъв контейнер за събиране на отпадъци варираше от 3 700 евро до 4 500 евро в зависимост от размера на контейнера (20—30 m3). Разходите за управление на един пункт за събиране на отпадъци варираха от 46 евро месечно през 2004 г. до 70 евро месечно през 2013 г.

2.1. Препарати от битовата химия

В повечето държави членки общините вече събират препарати от битовата химия разделно. Това обикновено се осъществява чрез периодично събиране от домовете или на пунктове за предаване на отпадъци, както и чрез допълнителни механизми посредством дистрибутори, които извършват това доброволно.

Събирането и третирането на опасни препарати от битовата химия се финансират основно от общините. Организирането и финансирането на събирането и третирането също така могат да са предмет на схема за разширена отговорност на производителя, както е във Франция от 2011 г. насам. Няколко такива отраслови схеми във Франция обхващат препаратите от битовата химия, групирани в понятието „специфични отпадъци с дифузен характер“ (déchets diffus spécifiques (17)), образувани от домакинствата, и които включват пиротехнически изделия, въглеводороди, пожарогасители, лепила, разтворители и често срещани препарати от битовата химия. Що се отнася до пиротехническите устройства, те се събират чрез мрежа от корабни доставчици, които имат договор съгласно отрасловата схема Aper Pyro.

Пример за добра практика 6 В Брюксел (Белгия) гражданите могат да оставят химическия отпадък от домакинствата си в мобилния камион Proxy Chimik. Камионът спира периодично на 100 места в Брюксел, като на всяко от тях остава по 45 минути. Периодичността на услугата е веднъж месечно или веднъж на всеки два месеца в зависимост от местоположението. През 2012 г. количеството опасни отпадъци от домакинства, събрано чрез този вид мобилно събиране, възлизаше на около 0,4 kg на глава от населението. Отпадъците се проверяват на място, преди да бъдат приети, за да се избегнат замърсяване и опасност за здравето и за да се увеличи потенциалът им за възстановяване (т.е. течностите и твърдите вещества трябва да бъдат донесени поотделно и в тяхната оригинална опаковка; името на продукта трябва да бъде написано на опаковката). На служителите се осигурява основно обучение за химикали, за да прилагат критериите за приемане на отпадъци. Комуникацията включва: ясни инструкции към гражданите, брошури, уебсайтове и мобилни приложения за информиране на гражданите относно графика за събиране. Осигурява се обществено финансиране, за да може събирането на опасни отпадъци от домакинства да остане безплатно за гражданите.

2.1.1. Продукти за почистване и за лична грижа

Ако продуктите за почистване и за лична грижа (козметика, боя за коса, лак за нокти, лакочистител и др.) са опасни, те са включени под съответните кодове в списъка на отпадъците:

20 01 13* – разтворители; 20 01 14* – киселини; 20 01 29* – перилни и почистващи смеси, съдържащи опасни вещества.

Много от продуктите за почистване за ежедневна употреба в домакинствата могат да се превърнат в опасен отпадък при изхвърлянето им, защото често съдържат разтворители, киселини, основи, абразивни материали, повърхностноактивни вещества, избелители и други опасни съставки. Освен това могат да бъдат запалителни или корозионни.

Чрез разделното събиране се улеснява следното третиране: Продуктите за почистване и за лична грижа като цяло се изгарят. Повторната употреба на продукти за лична грижа като козметика не е честа практика, но съществуват някои инициативи на НПО.

2.1.2. Бои, лакове, мастило и лепила

Боите са смес от разтворители, пигменти, минерали, смоли, повърхностноактивни вещества и други добавки. Част от продукта остава в каналите и повърхностните води след почистване на четки и баки. По време на използването им и при излизането им от употреба боите на основата на разтворител отделят летливи органични съединения във въздуха.

Отпадъчните бои и разтворители, които съдържат опасни вещества, представляват съществена част от опасните отпадъци от домакинствата. Приложимият код от списъка на отпадъците е:

20 01 27* – бои, мастила, лепила/адхезиви и смоли, съдържащи опасни вещества.

Пример за добра практика 7 RePaint е мрежа за повторна употреба на боя в цялото Обединено кралство (спонсорирана от голям дистрибутор на бои с цел допринасяне с експертни знания и умения, видимост и финансиране), в рамките на която се събира неизползвана боя, преработва се в нови бои и се разпространява отново безплатно или на ниска цена за физически лица, общности и благотворителни организации. Следват се строги критерии за приемане, за да се избегне замърсяване (напр. боята се приема единствено ако все още е в оригиналната бака). RePaint разполага с 74 пункта за приемане на бои като пунктове за предаване на отпадъци или съоръжения, управлявани от доброволци, и разпространява повторно над 300 000 литра боя всяка година. Разходите за управление на пункт за събиране възлизат на близо 10 000 евро годишно в зависимост от мащаба и местоположението.

Чрез разделното събиране се улеснява следното третиране: Най-широко използваният метод за третиране на излезли от употреба бои в ЕС е изгаряне, но също и повторно използване и рециклиране. Депонирането на бои с разтворители (20 01 27*) не е разрешено в съответствие с член 5, параграф 3 от Директива 1999/31/EО относно депонирането на отпадъци (18), с която се забранява депонирането на течни отпадъци и на отпадъци, които са класифицирани като запалими.

2.1.3. Пестициди в домакинствате и пестициди за градински растения

Пестицидите са вещества, които се съдържат като активни вещества в продукти за растителна защита и биоциди. Макар и пестицидите в домакинствата да са направени специално за непрофесионална/домашна употреба, те съдържат активни съставки, които са токсични за растенията и животните, за които не са предназначени, по-специално за растения (хербициди), насекоми (инсектициди) или гъби (фунгициди). Някои пестициди могат да бъдат устойчиви и натрупващи се биологично и могат да бъдат токсични, ако бъдат погълнати, както и дразнещи за очите и кожата. Избягването на рискове за здравето и околната среда от изхвърляне на тези продукти зависи в голяма степен от това потребителите да спазват инструкциите за изхвърляне. Най-често прилаганата система за събиране на тези отпадъци в държавите членки е събиране от домакинствата чрез пункта за приемане на отпадъци на местно равнище.

Приложимият код за пестициди от домакинствата от списъка на отпадъците е:

20 01 19* – пестициди

Чрез разделното събиране се улеснява следното третиране: Пестицидите за градински растения и химикалите от домакинствата обикновено не са подходящи за рециклиране. В схемите за управление на отпадъци като цяло е поставен акцент върху намаляване на тяхната употреба и върху правилното им изхвърляне при излизане от употреба. В повечето случаи пестицидите се унищожават чрез изгаряне при висока температура.

2.1.4. Фотографски химични вещества и смеси

Тази категория опасни отпадъци е намаляла с появяването на цифровата фотография, но някои домакинства все още проявяват фотографска лента и получават снимки, като използват големи количества опасни химикали. Течните отпадъци от фотографския процес съдържат вещества като хидрохинин, натриев сулфат, сребро, живачен хлорид, кадмий, фероцианид, киселини и формалдехид. Те се откриват в отпадъците от вани, отпадъците от оцветяване, белина, фиксаж и отпадъци от фиксаж. Приложимият код от списъка на отпадъците е:

20 01 17* – фотографски химични вещества и смеси

В Германия и Дания се изисква от собствениците на магазини за фотографско оборудване да вземат този отпадък от домакинствата безплатно. Те също така отговарят за изхвърлянето му.

Чрез разделното събиране се улеснява следното третиране: Отпадъците от фотографски химични вещества и смеси обикновено се рециклират, като финансово този процес се обуславя от извличането на сребро. Най-често се използва електролиза, но това е капиталоемък метод за възстановяване на сребро.

2.1.5. Опаковка

Отпадъкът от опаковка, който съдържа опасни вещества и смеси (като тези, изброени в разделите по-горе), се счита за опасен отпадък и може да бъде събиран разделно чрез пунктове да приемане на отпадъци или чрез периодично събиране за опасни отпадъци от домакинствата. Прилагат се следните категории в списъка на отпадъците:

15 01 10* – опаковки, съдържащи остатъци от опасни вещества или замърсени с опасни вещества.

Допълнителни насоки относно класифицирането на контейнерите с опасни вещества и смеси и кога те се считат за „празни“, могат да бъдат намерени в известието на Комисията за технически насоки относно класифицирането на отпадъци (19). Празните опаковки от домакинствата обикновено се събират разделно като част от схемите за разделно събиране на отпадъци или като смесени битови отпадъци.

2.2. Медицински отпадъци от домакинствата

2.2.1. Фармацевтични продукти

В домакинствата често се среща разнообразие от фармацевтични продукти като аналгетици, антибиотици, лекарства за хормонална терапия, лекарства за орална химиотерапия и антидепресанти. Съгласно някои оценки значителна част от тях се превръща в отпадък (20). С Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (член 127б) (21) се изисква от държавите членки да осигурят подходящи системи за събиране на отпадъци от медицински продукти, които не се използват или са с изтекъл срок на годност. Държавите членки изпълняват това задължение, като изискват от аптеките и пунктовете за приемане на отпадъци (22) да приемат отпадъци от фармацевтични продукти. Други пунктове за събиране в ЕС включват центрове за здравни грижи и домове за възрастни. Периодите на събиране варират от еднодневни организирани събития за събиране, продължително събиране или периодично събиране.

Съответните кодове от списъка на отпадъците са:

20 01 31* – цитотоксични и цитостатични лекарствени продукти; 20 01 32* – лекарствени продукти, различни от упоменатите в 20 01 31*.

Разделното събиране на отпадък от фармацевтични продукти е важно, независимо от класифицирането на специфични продукти като опасен или неопасен отпадък, защото от домакинствата могат да попаднат в околната среда. Например в отпадъчните води от градски пречиствателни станции за отпадъчни води (канализацията) се съдържат отделени лекарствени продукти, както и неизползвани лекарствени продукти, изхвърлени в мивки и тоалетни (23). Пречиствателните станции за отпадъчни води са създадени основно за третиране на екскрети и други обикновени органични материи, а не за отстраняването на лекарствени продукти. Като резултат все повече лекарствени продукти заедно с остатъците им се откриват в повърхностни води (24) (25).

С цел финансиране на събирането на отпадъци държави членки, като Франция (26) и Испания (27), създадоха схеми за разширена отговорност на производителя за фармацевтични продукти с изтекъл срок на годност.

Чрез разделното събиране се улеснява следното третиране: събраните лекарства с изтекъл срок на годност обикновено се изгарят при висока температура.

Пример за добра практика 8 Във Франция се изпълнява схема за разширена отговорност на производителя за фармацевтични продукти чрез организацията Cyclamed, която координира разделното събиране на лекарствени продукти. Cyclamed организира информационни кампании за пациенти и партньорства с всички участници във веригата на доставки на фармацевтични продукти. Над 21 000 аптеки, 200 дистрибутори и 190 лаборатории участват в системата. Cyclamed успява да събере 62 % от неизползваните лекарства. Общият обем на събраното възлиза на 10 500 тона или 162 г на жител на година. Общата стойност на системата за събиране възлиза на около 10 милиона евро, осигурени чрез вноски от производителите на стойност 0,0032 евро на кутия лекарства без ДДС. Около 50 % от стойността е свързана с изхвърляне на отпадъци (250 евро/тон), включително и разходите за изгаряне (120 евро/тон), съхранение и транспорт (28). Обществената поръчка за кутии за събиране, които се предоставят на аптеките, възлиза на около 25 % от общата стойност, комуникацията е 10 %, а управлението е 5 %. Останалите средства обхващат проучвания, изследвания и различни разходи.

2.2.2. Остри инструменти и други потенциално инфекциозни отпадъци

Инфекциозните отпадъци са отпадъци, съдържащи жизнеспособни микроорганизми или техни токсини, които са известни, или за които има основание да се счита, че причиняват болести при хората или при други живи организми (приложение III от Рамковата директива за отпадъците). Този вид отпадъци обикновено се образуват от болници, лаборатории и свързани с тях здравни заведения. Подобни отпадъци обаче могат да възникнат от самолечение или самонаблюдение, упражнено от пациенти в домашни условия, без намесата на здравен персонал. Това може да включва употребени игли, използвани от пациентите за лечение на определени заболявания, в това число диабет, и отпадъци от устройства за самостоятелна диагностика на преносими инфекциозни заболявания. Информация за различните категории инфекциозни агенти, както и за категориите отпадъци от дейности в здравеопазването се предоставя от Световната здравна организация (29). Специфичните национални правила за събиране и третиране на отпадъци от този вид като цяло се прилагат за отпадъци, образувани в здравни заведения като болници, лаборатории и ветеринарни клиники, но не и за отпадъци от дейности в здравеопазването, образувани в домашни условия, за които като цяло не съществува отделна схема за събиране освен тази, която е за използвани фармацевтични продукти (както е описано по-горе).

В списъка на отпадъците няма наличен подходящ код за разделно събирани инфекциозни битови отпадъци. В момента и при прилагането на методиката от приложението към Решение 2000/532/EО възможните кодове в списъка на отпадъците, които могат да се отнасят за този вид отпадъци, образувани в домакинствата, са:

20 03 01 – смесени битови отпадъци 20 03 99 – битови отпадъци, неупоменати другаде

Пример за добра практика 9 Във Франция е създадена схема за разширена отговорност на производителя за определено потенциално инфекциозно медицинско оборудване, по-специално остри инструменти, комплекти за тестуване и медицински изделия, които са излезли от употреба. Основана е организацията DASTRI, която да изпълнява това задължение от името на производителите. Тя предоставя специални контейнери, наречени „Кутии за игли“, които трябва да бъдат върнати на аптеките, които си сътрудничат с DASTRI. В рамките на 6 години на пациенти са предоставени 12 милиона контейнера за остри инструменти, а през 2018 г. 83 % от острите инструменти са били събрани и третирани по безопасен начин. В резултат на пандемията от COVID-19, обявена през март 2020 г., някои държави членки или техните региони създадоха определени условия за събиране (30) на смесени отпадъци от домакинства, в които има пациенти, заразени с COVID-19. Като цяло обаче, както е изложено в насоките, (31) издадени от Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC), и както е допълнително отразено в насоките, издадени от службите на Комисията (32), отпадъци от този вид се събират заедно с фракцията от неразделените битови отпадъци, без да се прилагат допълнителни специфични мерки за събиране. Чрез разделното събиране се улеснява следното третиране: Инфекциозните отпадъци като цяло се третират чрез изгаряне от операторите по отпадъци, които са упълномощени да приемат инфекциозни отпадъци. Като алтернативен вариант инфекциозните отпадъци могат да бъдат третирани чрез парна стерилизация или чрез химична обработка. През 2019 г. Световната здравна организация публикува цялостен преглед (33) на технологиите за третиране на отпадъци от дейности в здравеопазването.

2.3. Отпадъци от строителство и разрушаване

2.3.1. Отпадъци, които съдържат азбест

Терминът азбест описва група силикатни влакнести минерали с естествен произход от групите на серпентина и амфибола. Азбестът е опасен минерал с влакнеста структура, който при вдишване предизвиква остри, потенциално опасни, дългосрочни последствия за здравето, в това число и рак. Използван е широко в миналото като изолационен материал и за други цели заради устойчивостта му на огън и топлина.

Азбестът е вещество, класифицирано като канцероген от категория 1 (34), и съгласно приложение III от Рамковата директива за отпадъците е отпадък, който съдържа вещество от този вид и надвишава допустимата концентрация от 0,1 %, се класифицира като опасен. В списъка на отпадъците има няколко позиции, които се отнасят за отпадъци, които съдържат азбест, които могат да бъдат образувани в домакинствата, или в резултат на разрушителни или ремонтни дейности, или в резултат на изхвърляне на определено (старо) оборудване:

16 02 12* – излязло от употреба оборудване, съдържащо свободен азбест; 16 02 15* – опасни компоненти, отстранени от излязло от употреба оборудване; 17 06 01* – изолационни материали, съдържащи азбест; 17 06 05* – строителни материали, съдържащи азбест.

Макар и производството на азбест да е забранено в ЕС с ограничение съгласно точка 6 от приложение XVII към REACH (35), той все още е често срещан в различни материали и изделия с експлоатационен срок — напр. материали в сгради като бетон, изолация за покриви, тръби и др. Гражданите, които извършват дейности от типа „направи си сам“, също доставят (свързани, нечупливи) отпадъци от азбест до пунктове за предаване на отпадъци в различни държави. Следва да се отбележи, че всички държави членки имат законодателство, което строго регламентира защитата на работниците от рискове, свързани с излагане на влиянието на азбест по време на работа, съгласно Директива 2009/148/ЕО (36). Работата с материали, които съдържат азбест, е необходимо да се извършва само от обучени професионалисти и не трябва да бъде предприемана като дейност от типа „направи си сам“.

Пример за добра практика 10 В Лондон (Обединеното кралство) се предоставя услуга за събиране на опакован азбест по заявка. Гражданите могат да заявят едно субсидирано събиране на година за 15 m3 азбест (или седем торби със строителна баластра), който да бъде събран от дома им безплатно. С цел оптимизиране на ефективността на разходите услугата се възлага за изпълнение на частни изпълнители, избрани чрез конкурс.

Пример за добра практика 11 В област Фландрия (Белгия) се стремят до 2040 г. да станат „безопасно място по отношение на азбеста“. Съгласно една от мерките на политиката домакинствата могат да занесат своя неронлив (свързан) азбест, образуван в резултат на ремонтни дейности от типа „направи си сам“, в пунктове за предаване на отпадъци или да заявят събиране от дома, като използват регистрираните торби, които могат да бъдат предварително доставени от общината. Когато домакинствата занасят такъв азбест в пункт за предаване на отпадъци, това е безплатно до 200 kg/жител или 1 m3, или 10 покривни плочи на година. Благодарение на формула за съфинансиране таксата за услугата за граждани е намалена до само 30 евро на торба, която има вместимост да събере около 20 гофрирани покривни плочи. От резултатите става ясно, че количеството азбест, доставяно до пунктовете за предаване на отпадъци, остава същото дори когато има възможност за събиране на азбест от дома, което сочи, че няма преминаване от пунктове за предаване на отпадъци към събиране от врата на врата. Това показва, че събирането от домовете е важно, за да се ускори премахването на отпадъци от азбест от домакинствата. Чрез разделното събиране се улеснява следното третиране: Макар и да съществуват алтернативни методи за третиране (37), депонирането на отпадъци от азбест все още е най-добрият наличен способ. Преди депонирането могат да бъдат предприети допълнителни мерки за стабилизация, за да се намали рискът от изпускане на влакна.

2.3.2. Третирана дървесина

Отпадъците от дървесина се образуват в резултат на извършване на ремонтни дейности и поправки в домакинството, които включват конструктивни и неконструктивни елементи, напр. рамки на прозорци и врати, преградни стени и покривни елементи, дървесина от тенти, градински стени и други дървени конструкции за външна употреба. За да не губи качествата си, дървесината се импрегнира с консерванти за дървесина. Някои широко използвани консерванти като меден хромов арсенат [CCA], креозот и пентахлорофенол са силно ограничени или забранени, но изхвърлянето на дървесина, която е третирана с тях, е все още необходимо (38) (39). Съответстващият код от списъка на отпадъците за този вид отпадъци от домакинства е:

20 01 37* – дървесина, съдържаща опасни вещества.

Обикновено домакинствата могат да занесат третирана дървесина в пунктове за предаване на отпадъци.

Чрез разделното събиране се улеснява следното третиране: Предпочитаният метод за третиране на дървесина, която е обработена със CCА, и друга обработена дървесина, е изгаряне с контрол на замърсяването на въздуха на технологично равнище предвид нестабилността на арсена в димния газ.

2.3.3. Каменовъглен катран и съдържащи катран продукти

Каменовъгленият катран имаше широко приложение като свързващ агент в пътното строителство, преди да бъде заменен с битум. В продължение на много десетилетия креозотът от каменовъгления катран се използваше като консервант за третиране на железопътни дървени траверси. Днес използването на креозот за третиране на дървесина е силно ограничено и регламентирано съгласно Регламент (EО) № 1907/2006 (REACH) (40), приложение XVII, точка 31.

Отпадъците, съдържащи каменовъглен катран, се класифицират като опасни, защото съдържат значителни количества многопръстенни ароматни въглеводороди (PAH) — група канцерогенни съединения. Отпадъкът от асфалт, който съдържа каменовъглен катран, се счита за опасен отпадък, когато съдържанието на каменовъглен катран е > 0,1 %. Терминът каменовъглен катран описва няколко сложни вещества, които се извличат от въглища, които са класифицирани като канцерогени от категория 1А в приложение VI от Регламента CLP (41) и които съгласно приложение III от Рамковата директива за отпадъците се класифицират като също толкова опасни отпадъци, ако концентрацията се равнява или надвишава 0,1 %. Употребени железопътни траверси често се използват повторно в градини за стабилизиране на стени или земя и те се разглеждат в раздела за отпадъци от дървесина по-горе. Каменовъглен катран също може да бъде открит в продукти като гудрониран картон или покривен картон, които са използвани напр. като част от покриви за градински постройки. Някои от тези може да доведат до значителни количества опасни отпадъци, когато се поправят или заменят.

Приложимите кодове от списъка на отпадъците са:

17 03 01* – асфалтови смеси, съдържащи каменовъглен катран; 17 03 03* – каменовъглен катран и катранени продукти; 20 01 37* – дървесина, съдържаща опасни вещества (вж. раздел 3.3.2. по-горе).

Обикновено домакинствата могат да занесат този отпадък в пунктове за предаване на отпадъци.

Чрез разделното събиране се улеснява следното третиране: В зависимост от законодателните актове и инфраструктурата в държавата тази категория отпадък или подлежи на термична обработка (изгаряне), или се депонира, макар че това е по-малко желаният вариант съгласно йерархията на отпадъците.

2.4. Отпадъци от автомобилна поддръжка

2.4.1. Маслени филтри и замърсени aбсорбиращи материали

Маслените филтри от леките коли могат да станат част от отпадъците от домакинствата, когато автомобилистите сами извършват поддръжка на колите си. В резултат на тези дейности може да се образуват други отпадъци, импрегнирани с масло, като парцали и ръкавици. Само в Обединеното кралство приблизително 1 100 тона (42) отработено масло се изхвърлят всяка година в такива изхабени филтри често като смесен битов отпадък. Приложимите кодове от списъка на отпадъците са:

15 02 02* — – абсорбенти, филтърни материали (включително маслени филтри, неупоменати другаде), кърпи за изтриване, предпазни облекла, замърсени с опасни вещества; 16 01 07* – маслени филтри.

Отпадък от такъв вид може да бъде занесен в предприятия, които имат разрешение и които образуват такъв отпадък като част от своите професионални дейности, като например сервизи за поправка на автомобили и магазини за части (това може да включва заплащане на такса), или в пункт за предаване на отпадъци, за да се предотврати изтичане и да се улесни по-нататъшният превоз.

Чрез разделното събиране се улеснява следното третиране: Употребените филтри от отработено масло са рециклируеми, защото са направени от стомана. Всякакво масло, което е останало в тях, може да бъде възстановено чрез преси за маслени филтри.

2.4.2. Автомобилни продукти, препарат за полиране, антифризни течности

Много от веществата и смесите, използвани в автомобилите, или за тяхното почистване и поддръжка, са опасни за човешкото здраве и околната среда. Например основната съставка в антифриза е етиленгликол, което е токсично вещество. Антифризът трябва да се сменя периодично подобно на другите течности в автомобила като спирачни течности и смазочно масло. Приложимите кодове от списъка на отпадъците са:

16 01 13* – спирачни течности; 16 01 14* – антифризни течности, съдържащи опасни вещества; 20 01 26* – масла и мазнини, различни от упоменатите в 20 01 25.

Неправилното управление на отработено масло включва изливане в отводнителни канали, в почва, изгаряне в клади или в мазутни горелки и изхвърляне заедно с изхабени филтри в коша за остатъчни отпадъци. Отпадък от такъв вид може да бъде занесен в предприятия, които имат разрешение и които образуват такъв отпадък като част от своите професионални дейности, като например сервизи за поправка на автомобили, магазини за части или бензиностанции.

Чрез разделното събиране се улеснява следното третиране: Използваният антифриз може да бъде рециклиран и да бъдат възстановени оригиналните му свойства. Рециклираният антифриз може да бъде използван като охлаждаща течност за двигател или етиленгликолът може да бъде извлечен и използван повторно в промишлеността на пластмасите. Моторното масло може да бъде третирано и да бъде превърнато в смазочно масло или да бъде използвано като гориво. Много масло обаче се губи предимно чрез изгаряне по време на фазата на ползване.

2.5. Отпадъци съдържащи живак (освен ОЕЕО)

Живакът е силно токсичен за хора и животни при вдишване или поглъщане. Също така е токсичен за водните организми. Отпадъците от домакинствата, съдържащи живак, включват стари батерии с живак и термометри с живак. Те са обхванати от следните точки в списъка на отпадъците:

20 01 21* – луминесцентни тръби и други отпадъци, съдържащи живак; 20 01 33* – батерии и акумулатори, включени в 16 06 01, 16 06 02 или 16 06 03, както и несортирани батерии и акумулатори, съдържащи такива батерии.

Общото потребление на живак в измервателни уреди през 2007 г. в 27-те държави — членки на ЕС, е между 7 и 17 тона. Основните приложения са сфигмоманометри, домашни барометри, термометри за измерване на телесна температура и термометри за приложение в лаборатории и промишлеността. Пускането на пазара на измервателни уреди, съдържащи живак, е забранено съгласно Регламент (EC) № 1907/2006 (REACH) (43) (приложение XVII, точка 18a), а употребата на живак за оборудване, което се продава на широката общественост (като термометри за измерване на телесна температура и барометри), е преустановена през 2009 г. (44)

Повечето държави членки събират това оборудване заедно с други видове опасни отпадъци и след това го отделят за рециклиране. Значителна част от живака в термометрите и други измервателни уреди, използвани в домакинствата, обаче все още се изхвърлят неправилно, като се изхвърлят в коша за остатъчни отпадъци.

Чрез разделното събиране се улеснява следното третиране: Отпадъците, съдържащи живак, е необходимо да бъдат рециклирани или третирани в съоръжение, където е разрешено третирането на опасни отпадъци. Отдели за възстановяване на живак съществуват например в Германия, Франция, Австрия и Швеция. Търговията с живак е строго регламентирана и контролирана съгласно Регламент (ЕС) 2017/852 относно живака (45). Отпадъците, съдържащи живак, като цяло се третират и стабилизират, преди да бъдат окончателно обезвредени в подземни съоръжения за съхранение като солни мини или в специално създадени за целта депа.

3. ФАКТОРИ ЗА УСПЕХ ЗА РАЗДЕЛНО СЪБИРАНЕ НА ОПАСНИ ОТПАДЪЦИ ОТ ДОМАКИНСТВАТА

Подходите към организацията на разделното събиране са анализирани в много проучвания (46). Успешните системи за разделно събиране имат интегриран подход, който е насочен към следните четири елемента: предоставят икономически стимули, предвиждат ясни правила за правоприлагане, осигуряват приспособена инфраструктура за разделно събиране и активно и често общуват с целевата публика (домакинствата, които образуват отпадъци). Тези елементи са наблюдавани като общи за всички схеми за разделно събиране на отпадъците, в това число и тези за опасни отпадъци от домакинствата.

В резултат на анализа на най-добри практики в държавите членки Комисията идентифицира следните фактори като допринасящи в значителна степен за ефективността на схемите за разделно събиране, по-специално за опасните отпадъци от домакинствата, от гледна точка на количеството събрани отпадъци.

3.1. Икономически стимули

Изброените по-долу инструменти често се оценяват като успешни в насърчаването на разделното събиране в Европа, в това число разделно събиране от граждани при източника.

Чрез разширената отговорност на производителя се прехвърля финансовата и/или оперативна отговорност за управлението на отпадъци от общините към производителите на стоки. С разширената отговорност на производителя се допринася за по-доброто разделяне и рециклиране, като се осигуряват подходяща инфраструктура и необходимата комуникация и чрез финансиране на нетните разходи за извършване на услуга за събиране и допълнително третиране съгласно йерархията на отпадъците, както и чрез повишаване на осведомеността. Разширената отговорност на производителя е показала своите предимства при рециклиране на много потоци от отпадъци като опаковки, електроника, батерии и превозни средства.

В членове 8 и 8а от Рамковата директива за отпадъците, преработена през 2018 г., са посочени общите принципи, които трябва да се следват при изпълнението на схемите за разширената отговорност на производителя. Важна характеристика е модулацията на такси, плащани от производителите в зависимост от критериите за устойчивост, като се взимат предвид например устойчивостта, възможността за поправка, повторна употреба и рециклиране или наличието на опасни вещества на техните продукти. В случая с опасните продукти от домакинствата чрез „екомодулация“ може да се подкрепят подобрения на равнището на проектирането на продукта, за да се намалят опасните му характеристики (качествена превенция), да се увеличи (количествена) превенцията на отпадъци, неговата пригодност за рециклиране и възможност за повторна употреба.

Съгласно схемата „плащаш повече, ако изхвърляш повече“ от домакинствата се изисква да плащат, когато изхвърлят смесен отпадък. Това обикновено се прилага чрез етикетирани торби за отпадъци, които трябва да се набавят предварително, или чрез улични контейнери, които се отключват само след като ползвателят се е идентифицирал със собствена карта. Изключително важно е смесените отпадъци да бъдат сравнително скъпи, а потоците за рециклиране и други потоци от отпадък, който е разделен, да бъдат изхвърляни (почти) безплатно. По този начин се дава ясен стимул за разделяне на отпадъците при източника.

По смисъла на силата на финансовите стимули схемата „плащаш повече, ако изхвърляш повече“ се е доказала като ефективен инструмент за увеличаване на разделното събиране при източника.

Пример за добра практика 12 Фландрия (47) (Белгия) е водеща в разделното събиране при източника благодарение на системата си „плащаш повече, ако изхвърляш повече“. Променливата част от общинския данък „отпадък“, заплащан от домакинствата, трябва да остане между 0,1 и 0,3 евро/kg за остатъчни отпадъци или между 0,75 евро и 2,25 евро за 60-литрова торба. Схемата „плащаш повече, ако изхвърляш повече“ обикновено работи чрез регистрирани торби или кофи за отпадъци, обозначени с баркод. За жилищните сгради и изключително гъсто населените райони могат да бъдат използвани (подземни) обществени контейнери, които се отварят автоматично след заплащане или идентификация с карта. Данъците и таксите за депониране и изгаряне не засягат пряко гражданите, но чрез тях се насърчават общините и операторите по управление на отпадъци да подобряват ефективността на разделянето, събирането и рециклирането на отпадъци в техния район. С тези данъци и такси (48) се спомага за включването на външните разходи от изхвърляне (емисии на въглероден диоксид и метан, замърсяване на въздуха и подпочвени води) и външните ползи от рециклиране (икономия на енергия, намаляване на влиянието върху околната среда и здравето от извличането на непокътнати ресурси). При система за обратно изкупуване потребителят заплаща депозит, когато купува продукт като бутилирана напитка и му възстановяват сумата, когато връща бутилката (49). Системата обикновено се прилага за опаковки на напитки, но също така съществува за продукти, които могат да бъдат върнати, като газови бутилки за готвене наоткрито. Заради финансовия стимул чрез системите за обратно изкупуване се отбелязва почти незабавно увеличение в рециклирането, като то достига нива над 90 %. От гореупоменатите инструменти първите три (разширената отговорност на производителя, схемата „плащаш повече, ако изхвърляш повече“ и данъци за депониране и изгаряне) се считат за ключови икономически инструменти за насърчаване на прилагането на йерархия на отпадъците, както е посочено в приложение IVa от Рамковата директива за отпадъците. Съвет за добра практика: — Предоставянето на варианти на домакинствата за безопасно изхвърляне за опасни отпадъци от домакинства на ниска цена или безплатно увеличава събирането. — Където се счита за целесъобразно, като се изисква от производителите да отговарят за управлението на опасните отпадъци от домакинствата чрез разширената отговорност на производителя, се гарантира устойчивото финансиране на пунктове за събиране и с прилагане на ефективна екомодулация по този начин също може да се насърчат промени в проектирането с цел свеждане до минимум на разходите по управлението на излезли от употреба продукти.

3.2. Приспособени пунктове за разделно събиране

Има много различни начини за събиране на различни потоци от отпадъци.

1) Събирането от врата на врата (един поток или смесен поток) е особено подходящо за градските райони с голяма гъстота на населението, където транспортните разстояния са кратки. Широко приложимо е за различни потоци от отпадъци като за (често) събиране на сухи рециклируеми отпадъци и биоотпадъци, но рядко за опасни отпадъци от домакинствата (вероятно заради малкия обем, разнообразието от отпадъци и високия риск от изхвърляне на опасни отпадъци от домакинства на тротоара пред дома).

2) Периодичните събирания обикновено се прилагат спрямо потоци от отпадъци като зелени отпадъци, опасни отпадъци от домакинства и обемни отпадъци. Чрез организиране на периодични събирания общините предлагат услуга на домакинствата, като същевременно поддържат ниска периодичност на събиране напр. един път месечно. Има гъвкавост спрямо местоположението (напр. камионите могат да събират опасни отпадъци от домакинства на централни места) или може да бъде извършвано при поискване (напр. събиране на свързан азбест). Това се организира и осигурява предимно от общините, но понякога се възлага на частни оператори по управление на отпадъци. Общините могат да ограничат количеството отпадък на домакинство, който да бъде събиран от общинските служби (напр. 2 m3 на година за обемен отпадък), и да въведат проверка на самоличността, за да гарантират, че събирането е ограничено до частните домакинства без търговски или други дейности.

3) Улични контейнери или „системи за занасяне“. Общините, организациите, изпълняващи задължения съгласно схемата за разширена отговорност на производителя, или други оператори на отпадъци поставят улични контейнери или въвеждат „системи за занасяне“ с цел събиране на различни потоци от отпадъци: остатъчни отпадъци, определени опасни отпадъци от домакинства, кухненски отпадъци, хартия и картон, пластмаса, метали, стъклени опаковки, текстилни изделия. С разполагането на кошове или контейнери на централни обществени места домакинствата могат да оставят отпадъка си по всяко време, като по този начин се оптимизира логистиката в сравнение със събирането от врата на врата.

4) Пунктове за връщане — организации, изпълняващи задължения съгласно схемата за разширена отговорност на производителя, осигуряват пунктове за обратно връщане в магазина за рециклиране на различни потоци от отпадъци: опаковки от напитки, ОЕЕО, батерии и опасни отпадъци от домакинства. Чрез пунктовете за обратно връщане се предлагат удобни решения за потребителите, като същевременно се оптимизира логистиката в сравнение със събирането от врата на врата.

5) Пунктове за предаване на отпадъци — предоставя се решение, при което ползвателите могат да оставят почти всички отпадъци, предназначени за възстановяване или изхвърляне, а служителите на пункта за предаване могат да окажат съдействие и да управляват качеството на входящия отпадък. Тъй като в пунктовете за предаване на отпадъци се акцентира върху събирането на отпадъци от домакинства, отпадъците, образувани в резултат на извършването на професионална дейност, следва да бъдат отклонени от пункта за предаване на отпадъци например като се приложи изискване за идентификация с лична карта и се забранят големите обеми. Пример за добра практика 13 В Нидерландия се препоръчва примерният брой на жителите на пункт за предаване на отпадъци да е 60 000 (50). В област Фландрия (Белгия) една община може да избере между стандарт „население“ или стандарт „разстояние“. При първия се предполага един пункт за предаване на отпадъци на община от минимум 10 000 жители и един допълнителен пункт за предаване на отпадъци на всеки 30 000 жители (51). Като алтернативен вариант в междуобщностна асоциация всички пунктове за предаване на отпадъци са достъпни за всички граждани на различни общини от асоциацията и 90 % от жителите трябва да имат достъп до пункт за предаване на отпадъци в рамките на 5 km. В градовете обикновено избират стандарт „разстояние“ и следователно броят на пунктовете на брой жители обикновено е по-малък заради голямата гъстота на населението. Следва да бъде отбелязано, че макар и от анализа на най-добра практика в различни територии да става ясно, че няма една схема за разделно събиране, която да е приложима за всички, има ограничен брой общи елементи, които в различни комбинации определят модел на система за разделно събиране. Тези елементи са представени и разгледани в настоящото ръководство. Гъвкавостта по отношение на това как тези елементи са прецизирани и комбинирани позволява оптимизация, като се вземат под внимание условията на местно равнище като гъстота на населението, видове жилища, климат, ограничения в мястото за съхранение, събиране в историческите градски центрове и др. Съвет за добра практика: — Въвеждането на комбинация от различни системи за разделно събиране като цяло ще доведе до по-голяма ефективност в събирането, като по този начин се обслужват различни потоци от отпадъци и поведението/предпочитанията на населението относно изхвърлянето. — Пунктовете за предаване на отпадъци са най-разпространените пунктове за събиране за голямо разнообразие от опасни отпадъци от домакинства. Улесненото им използване е важен фактор за увеличение на обемите събрани опасни отпадъци от домакинствата: по-дълго работно време, достъпно местоположение и голяма гъстота на мрежата от пунктове за предаване на отпадъци. — Периодичното събиране, събирането при поискване и мобилните пунктове за събиране са важно допълнение към обичайните пунктове за предаване на отпадъци, защото по този начин домакинствата могат да изхвърлят отпадъците си по-близо до дома. Те също така са полезни за преодоляване на ограничения в пространството в гъсто населените райони. Чрез иновативните пунктове за събиране (напр. триколесни автомобили в Париж или пригодени товарни контейнери като в Талин) може да се осигурят ефикасни и икономически ефективни решения. — Чрез събирането от врата на врата се постига най-висок процент събираемост, по-специално в гъсто населените райони. Разходите обаче са и по-високи в сравнение с други видове събиране. — Пунктовете за събиране и задълженията за обратно връщане в магазина, аптеките и други специализирани пунктове за определени отпадъци могат да бъдат част от мрежа за събиране, за да е по-лесно правилното изхвърляне на боклука, вместо чрез смесените битови отпадъци или изхвърлянето в канализацията. — За определени опасни отпадъци от домакинства като азбест местните власти могат да сведат до минимум рисковете за здравето и незаконното изхвърляне, като предоставят услуги, които са специфични за всеки поток, напр. събиране на свързан азбест от дома чрез предоставяне на стандартизирано опаковане. — Предоставянето на подходящо обучение за служителите на пунктовете за предаване на отпадъци, по-специално относно критериите за приемане на отпадъци, които трябва да се прилагат във всички пунктове за предаване на отпадъци, спомага за подобряване на разделянето и следователно за качеството на възстановените материали. — Установяването на система за определяне на количеството опасни отпадъци от домакинства, които са събрани разделно, и изчисляване на събраното количество и разходи по събирането на жител на година, е ефективен начин за наблюдение на ефективността на схемата за събиране, за да се поставят цели и да се оцени развитието ѝ в течение на времето.

3.3. Повишаване на осведомеността и популяризиране

Популяризирането е от изключително значение за осведомяване и насърчаване на домакинствата да разделят отпадъка при източника. Популяризирането е необходимо за осведомяване на гражданите за това как да разделят отпадъка и за изграждане на основа за подкрепа, но рядко е достатъчно само по себе си, за да се промени поведението на общността спрямо разделянето на отпадъци. По тези причини, за да бъде успешно, популяризирането е необходимо да бъде съпътствано от икономически стимули и изпълнение.

Пример за добра практика 14 Любляна (Словения) се отличава с ниво на събираемост на рециклируем отпадък от 73 % благодарение на система за събиране на биоотпадък и рециклируем отпадък от врата на врата, която се поддържа от пунктовете за предаване на отпадък. Сухият рециклируем отпадък се събира по-често, отколкото остатъчният отпадък, за да се насърчи разделянето при източника. Използването на социални мрежи и комуникация чрез SMS на датите за събиране — услуга, която е пригодена към профила на всеки гражданин — е важно за постигането на високия процент събираемост. Snaga, дружеството, управляващо обществените отпадъци, също използва социални мрежи (интернет, услуга чрез SMS, Facebook, Twitter), за да подобри удобството за ползвателите на услуги за събиране на отпадъци. Чрез подземните пунктове за събиране в центъра на града се улеснява събирането, като се избягва неприятната гледка.

Необходимо е да се вземат под внимание следните елементи при разработването на комуникация с по-добро въздействие. Домакинствата може да получават информация за разделяне на отпадъци от различни източници като организации, изпълняващи разширената отговорност на производителя, местните, национални и областни власти. С цел увеличаване на влиянието на такава комуникация и създаване на взаимодействия е препоръчително:

— те да бъдат хармонизирани по отношение на обхвата и съдържанието;

— комуникационните кампании да бъдат провеждани едновременно по различни канали: телевизия, радио, социални мрежи, уебсайтове, вестници, местни списания и др.;

— посланието и езикът трябва да бъдат пригодени към всяка целева група и е необходимо да бъдат положени специални усилия да се достигне до уязвимите домакинства, които имат ограничен достъп до информация;

— да бъдат определени показателите и да бъдат използвани за периодично измерване на нивото на осведоменост. По този начин кампаниите ще бъдат оценявани и подобрявани и така ще бъдат определени бъдещите приоритети в областта на комуникацията;

— да бъдат предоставени ясни указания върху торбите за разделно събиране и на пунктовете за събиране на отпадъци, за да се намали количеството нецелеви материали.

Пример за добра практика 15 Както е посочено в пример 8, Cyclamed (52) е организация, изпълняваща разширената отговорност на производителя, която координира и финансира събирането на лекарства с изтекъл срок на годност (или неизползвани лекарства) във Франция. Чрез своята стратегия за комуникация организацията се стреми да гарантира, че потребителите разделят и връщат неизползвани лекарства в аптеките и че изхвърлят опаковките и рецептите в кошовете за рециклиране на хартиени отпадъци. През 2018 г. беше достигнато ниво на събираемост от 62 %. Комуникационните дейности са насочени към потребителите и включват аптеки, дистрибутори и общини. Комуникационните действия, предприети през 2018 г., включваха: — Кратък филм (< 80 секунди) — достъпен в интернет и показван по телевизори в аптеките. Във филма по лесен и шеговит начин се представят инструкции за разделяне. — Филми с акцент (12 секунди) — за телевизия, социални мрежи и електронни табла (напр. в аптеки) за поддържане на осведомеността. — Плакати, листовки и инфографики — достъпни на уебсайта и поместени на видимо място в аптеки и общински пунктове. Предоставят се ключови фигури и визуални инструкции за разделяне, за да се насърчат потребителите да разделят отпадъците. — Банери — с ключово послание, което аптеките и други участници лесно могат да използват на уебсайтовете си. — Илюстриран комикс — включващ някои „игри“ със запълване. — Стикери — с ключово послание за разделяне на отпадъци (< 15 думи) за аптеки и автомобили за разнасяне на стоки на дистрибутори. — Уебсайтове — с акценти за целевите групи и партньори: потребители, аптеки, дистрибутори и общини. Уебсайтът има интерактивни характеристики като геолокация за аптеки, които участват и приемат лекарства с изтекъл срок на годност, викторини и препоръки. — Социална мрежа — блог, присъствие във Facebook и Twitter. Броят на последователите се измерва с цел оценка на въздействието. — Мобилно приложение — с търсачка за лекарства, която се актуализира. Съобщения за напомняне, които могат да бъдат приспособени към нуждите на ползвателя, и инструкции за разделяне. — Бюлетин — за аптеки, с новини за схеми за събиране, но и с много други статии с цел увеличаване на адекватността и обхвата. Въздействието се измерва от външна фирма посредством анкети в аптеките. — Реклама — в списанието на френските фармацевти с цел призоваване на „посланици на събирането“. — Редовни срещи — с отраслови федерации, за да се поддържа осведомеността, да се събира обратна информация за подобряване на услугата и да се гарантира процедура за изкупуване на всички партньори от веригата на доставки. — Други кампании — подкрепа за кампании и събития, организирани от съответните компетентни органи и други организации, изпълняващи разширената отговорност на производителя, за да се подчертае значението на разделното събиране на всички потоци от отпадъци. — Индивидуализирана информация за общини и присъствие на събития, организирани от общините

Съвет за добра практика:

— Всички участници, включени в управлението на опасни отпадъци от домакинствата (напр. местните органи, стопанските субекти, извършващи дейности по управление на отпадъците, и организации, изпълняващи задължения по разширената отговорност на производителя от името на производители), е необходимо да предоставят ясни, последователни и подробни инструкции за превенция, идентификация, разделяне и обезвреждане на опасни отпадъци от домакинствата (включително чрез подобрено етикетиране на опасни продукти). Необходимо е посланията да бъдат лесни за разбиране, за да се избегне объркване от страна на потребителите, които боравят с широк спектър от опасни отпадъци от домакинствата.

— Информация за местоположенията и работното време на пунктовете за предаване на отпадъци е необходимо да бъде широко разпространявана по различни канали, в това число социални мрежи, като се гарантира достигането на посланието до всички дялове от населението.

— Участието на местни заинтересовани страни (напр. квартални сдружения) и социални групи в събирането на опасни отпадъци от домакинствата води до по-добро ниво на осведоменост и гражданско участие.

— Подкрепа за образователни програми, по-специално такива, насочени към деца, които са добри посланици за правилни практики за управление на отпадъци. Чрез образоване на децата относно значението и практиката на събирането на опасни отпадъци от домакинствата (чрез курсове, посещения на място и др.) техните родители и възрастни роднини също ще бъдат насърчени по непряк начин да разделят отпадъци.

— Чрез предоставяне на информация на граждани относно вредните последствия за общественото здраве и околната среда от неправилното обезвреждане на опасни отпадъци от домакинства може да се насърчи доброто поведение спрямо разделянето и изхвърлянето.

3.4. Прилагане

Неправилното събиране и разделяне снижават качеството на отпадъци, предназначени за оползотворяване. Опасните отпадъци от домакинства, събрани като част от смесени битови отпадъци или други неопасни отпадъци, могат да имат отрицателно въздействие върху потенциала за висококачествено рециклиране на тези отпадъци. Макар и чрез комуникация да се помага на домакинствата да знаят как да разделят отпадъците си правилно, се изисква някаква степен на стимули или контрол и прилагане. На практика компетентните органи могат да извършват следните действия за осъществяване на контрол:

— Визуална проверка на прозрачни торби за събиране на отпадъци: торбите следва да бъдат обозначени като несъответстващи на изискванията и да бъдат оставени на пункта за събиране, ако торбата съдържа материали, които не са част от съответната система за разделно събиране.

— Проверка на теглото: теглото, което не е характерно за специфичен поток от отпадъци, може да доведе до проверка, напр. ако съдът за събиране на отпадъци за алуминий и пластмасови опаковки или биоотпадъци е необичайно тежък, това може да е показател за наличие на нецелеви материали, напр. почва.

— Глоби: В допълнение към отказа за събиране на торби и кофи за отпадъци, които съдържат неправилно разделен отпадък, административните глоби са ефективен инструмент за насърчаване на правилно разделно събиране при източника. Чрез глобите също така се избягва ситуация, в която отказаните торби остават несъбрани на обществено място. Глобите обаче трябва да са в допълнение към подходящи икономически стимули, мерки за убеждаване и комуникация; това не може да ги замени.

Възникващото за съжаление безконтролно и незаконно оставяне на отпадъци (незаконно изхвърляне на отпадъци) заобикаля стимулите за правилно събиране на отпадъци и превенцията и създава значителни вреди за околната среда и общественото здраве. Прилагането на стратегия за превенция и правоприлагане спрямо незаконното изхвърляне и оставяне на отпадъци е от ключово значение за успешното управление на отпадъци. С наличието на по-добри стимули за правилно изхвърляне на опасни отпадъци от домакинства тази практика намалява, като по този начин останалите правоприлагащи мерки стават по-ефективни.

Националните и областните власти могат допълнително да подобрят ефективността, като осъществят сравнителен анализ на общини и насърчат споделянето на добри практики относно прилагането. Действията по сравнителния анализ е необходимо да бъдат изпълнени по отношение на общини или области, които имат сходни характеристики. Например Фландрия (Белгия) е обединила общините си в 16 групи, които имат различни цели за разделно събиране (53). Характеристиките за групиране включват, inter alia, възраст на населението, миграция, туризъм и равнище на урбанизация. Методиките за сравнителен анализ на ефективността на системите за управление на битови отпадъци могат да бъдат открити в текстове по тази тема (54).

Пример за добра практика 16 Във Велико херцогство Люксембург законът за управление на отпадъци от 21 март 2012 г. задължава жилищните сгради да разполагат с отделни пунктове за събиране на отпадъци. SuperDrecksKëscht®, интегрираната система за събиране на отпадъци, предоставя безплатни консултантски услуги за домоуправители в подкрепа на изпълнението на местно равнище: посещения на място с цел анализ на съществуващата ситуация, препоръки за инфраструктура за разделяне и подкрепа за комуникация с жителите. С това правно задължение, подкрепено чрез интегриран подход, се допринася за високата степен на събираемост (55). Съвет за добра практика: — Изпълнението на правното задължение за поставяне на подходяща инфраструктура за разделяне на отпадъци в жилищните сгради насърчава домоуправителите и собствениците да предприемат действия. Съчетаването на такова задължение с практически услуги за подкрепа (посещения на място, образци за комуникация) се е доказало като мощно средство за насърчаване на разделянето на опасни отпадъци от домакинства в жилищните сгради, за да се избегне неправилното им обезвреждане. — Наблюдението на концентрациите и видовете неправилно разделени опасни отпадъци от домакинства в торби за остатъчни отпадъци позволява на стопанските субекти, извършващи дейности по управление на отпадъците, да идентифицират приоритетите, за да се акцентира върху техните усилия за прилагане и комуникация. — Чрез разследване на незаконно изхвърлени отпадъци самоличността на престъпника понякога може да бъде открита и да бъде основа за предприемане на правоприлагащи мерки. Налагането на глоби и възприятието за това, че може да бъде наложена глоба, водят до промяна в поведението.

4. БИБЛИОГРАФИЯ

ACR+ (2019) Deposit-refund systems in Europe

Adamcová, D. et al. Household Solid Waste Composition Focusing on Hazardous Waste. Pol. J. Environ. Stud. Vol. 25, No. 2 (2016), 487-493. http://www.pjoes.com/Household-Solid-Waste-Composition-Focusing-on-Hazardous-Waste,61011,0,2.html

Adème (2017) Les filières à responsabilité élargie du producteur. https://www.conibi.fr/uploads/pdf/comm/FILIERES-REP-EDITION2017.pdf https://www.ademe.fr/sites/default/files/assets/documents/responsabilite_elargie_du_producteur_rep_memo2017_010401.pdf

Amsterdam (2015) Afvalketen in Beeld

Andreasi Bassi, S., Christensen, T.H., Damgaard, A. (2017) Environmental performance of household waste management in Europe – an example of 7 countries, Waste Management, 69, 545-557. https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0956053X17305342

aus der Beek, T. et al. (2016), “Pharmaceuticals in the environment.Global occurrences and perspectives”, Environmental Toxicology and Chemistry, Vol. 35/4, pp. 823-835. http://dx.doi.org/10.1002/etc.3339

Bio Intelligence (2012 г.). Use of economic instruments and waste management performances

Cyclamed (2019) Rapport annuel 2018

D’emweltverwaltung (2018) Plan national de gestion des déchets et ressources

Dijkgraaf, E., Vollebergh, H. (2004) Burn or bury? A social cost comparison of final waste disposal methods, Ecological economics, 5, 233-247

Dubois, M. (2013) Disparity in European taxation of combustible waste, Waste Management 7, 1575-1576

European Commission (2002a), Study on hazardous household waste (HHW) with a main emphasis on hazardous household chemicals (HHC)

Европейска комисия (2002б ) Разходи за управлението на битови отпадъци в ЕС

EEA (2015) Prevention of hazardous waste in Europe

EEA (2019) Paving the way for a circular economy, Insights on status and potential. https://www.eea.europa.eu/publications/circular-economy-in-europe-insights

Eurostat (2008) Municipal solid waste composition EU 27

Giegrich J., Mampel U., Franke B., Müller F., Knappe F. (1993) Eintrag organischer und anorganischer Schadstoffe in den Abfall über Produkte (Introduction of organic and inorganic pollutants into waste via products). Ifeu-Institut für Energie- und Umweltforschung Heidelberg GmbH. F+E-Vorhaben Nr. 10310602 under contract with Umweltbundesamt Berlin; Heidelberg, December 1993

Lavigne, C., De Jaeger, S., Rogge, N. (2019) identifying the most relevant peers for benchmarking waste management performance: A conditional directional distance Benefit-of-the-Doubt approach, Waste Management, 89, 418-429

Letcher, T. M., & Vallero, D. A. (Eds.) (2019), Waste: A handbook for management. Academic Press.

Nainggolan. D. et al. Ecological Economics 166 (2019) 106402. Consumers in a Circular Economy: Economic Analysis of Household Waste.Sorting Behaviour

OECD (2012) Sustainable materials management, Making better use of resources. https://www.oecd.org/env/waste/smm-makingbetteruseofresources.htm

OVAM (2010) Uitvoeringsplan milieuverantwoord beheer van huishoudelijke afvalstoffen

OVAM (2018) Huishoudelijk Afval en gelijkaardig bedrijfsafval

OVAM (2019) Planaanpassing Uitvoeringsplan huishoudelijk afval en gelijkaardig bedrijfsafval goedgekeurd door de Vlaamse Regering op 17 mei 2019

START project (2008). Management Strategies for Pharmaceuticals in Drinking Water. http://www.start-project.de. Цитирано в: https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC2866706/pdf/ehp-118-a210.pdf

UNEP (2016) Guidelines for Framework legislation for Integrated Waste Management. https://stg-wedocs.unep.org/handle/20.500.11822/22098

Besluit van de Vlaamse Regering tot vaststelling van het Vlaams reglement betreffende het duurzaam beheer van materiaalkringlopen en afvalstoffen (Vlarema) bijlage 5.1.4 https://navigator.emis.vito.be/mijn-navigator?woId=44718 - https://www.ovam.be/sites/default/files/atoms/files/Minimum-%20en%20maximumtarieven%202019%20voor%20huisvuil%20en%20grofvuil.pdf

Worldbank (2018) What a waste 2.0

WRAP (2014) Waste Regulations Route Map. http://www.wrap.org.uk/sites/files/wrap/Route%20Map%20Revised%20Dec%2014.pdf

(1) ОВ L 312, 22.11.2008 г., стр. 3.

(2) Директива (ЕС) 2018/851 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2018 година за изменение на Директива 2008/98/ЕО относно отпадъците (OВ L 150, 14.6.2018 г., стр. 109, съображение 41).

(3) Вж. например Andreasi et al. (2017 г.) за преглед на състава на отпадъците на различни потоци от отпадъци.

(4) Adamcová, D. et al. (2016 г.).

(5) ЕАОС (2015 г.) и D’emwelverwaltung (2018 г.).

(6) Решение 2000/532/ЕО на Комисията от 3 май 2000 година за замяна на Решение 94/3/ЕО за установяване на списък на отпадъците в съответствие с член 1, буква а) от Директива 75/442/ЕИО на Съвета относно отпадъците и Решение 94/904/ЕО на Съвета за установяване на списък на опасните отпадъци в съответствие с член 1, параграф 4 от Директива 91/689/ЕИО на Съвета относно опасните отпадъци (ОВ L 226, 6.9.2000 г., стр. 3).

(7) Известие на Комисията — Технически насоки относно класифицирането на отпадъци (ОВ C 124, 9.4.2018 г., стр. 1).

(8) http://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/household_report.pdf

(9) Letcher и Vallero (2019 г.)

(10) https://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/household_report.pdf

(11) https://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/20180227_Haz_Waste_Final_RepV5_clear.pdf

(12) D’emweltverwaltung (2018 г.).

(13) https://www.acrplus.org/images/project/R4R/Good_Practices/GP_Odense_hazardous-waste-collection.pdf

(14) https://www.acrplus.org/images/project/R4R/Good_Practices/GP_ORDIF_mobile-civic amenity site.pdf

(15) https://cdn.paris.fr/paris/2020/06/10/4beadd723295ce69dcd7acbcbe0a582f.pdf

(16) https://www.acrplus.org/images/project/R4R/Good_Practices/GP_Tallinn_hazardous-waste-collection.pdf

(17) https://www.ecologique-solidaire.gouv.fr/dechets-diffus-specifiques-menagers

(18) Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци (ОВ L 182, 16.7.1999 г., стр. 1),

(19) Известие на Комисията — Технически насоки относно класифицирането на отпадъци (ОВ C 124, 9.4.2018 г., стр. 1).

(20) Съгласно оценка на Агенцията по околната среда на Германия (Umweltbundesamt) около 30 % от продадените количества остават неизползвани и се изхвърлят.

(21) Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 28.11.2001 г., стр. 67).

(22) Здравно обслужване без вредни последствия (HCWH). Европа е изготвила база данни, с която се цели да се предостави преглед на текущите и минали инициативи на НПО на местно, регионално и национално равнище, европейски проекти и на национални/регионални власти на държавите — членки на ЕС, за справяне с лекарствените продукти в околната среда и отпадъците от фармацевтични продукти: http://saferpharma.org/pie-initiatives-database/?_sft_area_of_interest=unused-expired-pharmaceutical-disposal-practices

(23) ОИСР 2019 - https://www.oecd.org/chemicalsafety/pharmaceutical-residues-in-freshwater-c936f42d-en.htm

(24) https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/29890607 и https://doi.org/10.1016/j.scitotenv.2012.04.028

(25) aus der Beek, T. et al. (2016 г.).

(26) Ademe (2017 г.)

(27) https://www.sigre.es/

(28) https://www.cyclamed.org/wp-content/uploads/2019/09/CYCLAMED_INFOGRAPHIE_2018-3-1024x1024.jpg

(29) СЗО, 2014 г. Безопасно управление на отпадъци от дейности в здравеопазването, https://www.who.int/water_sanitation_health/publications/wastemanag/en/

(30) Отзив от държава членка/регион може да бъде открит на страницата за COVID-19 на ACR+ https://www.acrplus.org/en/municipal-waste-management-covid-19

(31) https://www.ecdc.europa.eu/en/publications-data/infection-prevention-control-household-management-covid-19

(32) Управление на отпадъците в контекста на извънредното положение във връзка с COVID-19 (април 2020 г.) https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/waste_management_guidance_dg-env.pdf

(33) https://www.who.int/water_sanitation_health/publications/technologies-for-the-treatment-of-infectious-and-sharp-waste/en/

(34) Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси, за изменение и за отмяна на директиви 67/548/ЕИО и 1999/45/ЕО и за изменение на Регламент (ЕО) № 1907/2006 (ОВ L 353, 31.12.2008 г., стр. 1).

(35) Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, 30.12.2006 г., стр. 1).

(36) Директива 2009/148/EО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно защитата на работниците от рискове, свързани с експозиция на азбест по време на работа (ОВ L 330, 16.12.2009 г., стр. 28).

(37) Състояние на техниката: азбест — възможни методи за третиране във Фландрия: ограничения и възможности (2016 г.) https://www.ovam.be/sites/default/files/atoms/files/State%20of%20the%20art%20asbestos%20waste%20treatement.pdf

(38) https://www.researchgate.net/publication/279340427_Regulations_in_the_European_Union_with_Emphasis_on_Germany_Sweden_and_Slovenia

(39) Съгласно подробно проучване на Агенцията по околната среда на Германия (Giegrich et al., 1993 г.) арсенът допринася най-много за канцерогенността на инфилтрата от депа за отпадъци.

(40) Вж. бележка 35.

(41) Например каменовъглени катранени смоли (дзифт) с висока температура [EО: 266-028-2]

(42) http://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/household_report.pdf

(43) Вж. бележка 35.

(44) http://ec.europa.eu/environment/chemicals/mercury/pdf/study_report2008.pdf

(45) Регламент (ЕС) 2017/852 на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2017 година относно живака и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1102/2008 (ОВ L 137, 24.5.2017 г., стр. 1).

(46) Вж. наред с другите ОИСР (2012 г.), WRAP (2014 г.), ЮНЕП (2016 г.) и ЕАОС (2019 г.).

(47) Besluit van de Vlaamse Regering tot vaststelling van het Vlaams reglement betreffende het duurzaam beheer van materiaalkringlopen en afvalstoffen (Vlarema) bijlage 5.1.4.

(48) За разширена дискусия относно зеленото данъчно облагане посетете https://ex-tax.com/

(49) Вж. ACR+ (2019 г.) за преглед на съществуващи системи за обратно изкупуване в Европа.

(50) Амстердам (2015 г.).

(51) OVAM (2010).

(52) Cyclamed (2019).

(53) OVAM (2019 г.).

(54) Lavigne et al. (2019 г.).

(55) Агенция по околната среда на Люксембург, 2015 г.