[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 24.10.2007

COM(2007) 452 окончателен

ШЕСТИ ДОКЛАД НА КОМИСИЯТА ДО ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ, СЪВЕТА, ЕВРОПЕЙСКИЯ ИКОНОМИЧЕСКИ И СОЦИАЛЕН КОМИТЕТ И КОМИТЕТА НА РЕГИОНИТЕ

относно прилагането на Директива 89/552/ЕИО „Телевизия без граници”

ШЕСТИ ДОКЛАД НА КОМИСИЯТА ДО ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ, СЪВЕТА, ЕВРОПЕЙСКИЯ ИКОНОМИЧЕСКИ И СОЦИАЛЕН КОМИТЕТ И КОМИТЕТА НА РЕГИОНИТЕ

относно прилагането на Директива 89/552/ЕИО „Телевизия без граници”

СЪДЪРЖАНИЕ

1. Въведение 3

1.1. Предистория на доклада 3

1.2. Развитие на телевизионния пазар в Европа 3

2. Прилагане на директивата 4

2.1. Юрисдикция (член 2) 4

2.2. Събития от съществено значение за обществото (член 3а) 5

2.3. Насърчаване на разпространението и производството на телевизионни програми (член 4 и член 5) 6

2.4. Прилагане на правилата за реклама (членове от 10 до 20) 7

2.5. Защита на ненавършилите пълнолетие лица и на обществения ред (членове 2а, 22 и 22а) 8

2.6. Съгласуване между националните власти и Комисията 8

3. Предложение за Директива за аудиовизуални медийни услуги (АМУ) 9

4. Международни аспекти 10

4.1. Разширяване - перспективи 10

4.2. Международна рамка за културното разнообразие 10

4.3. Сътрудничество със Съвета на Европа 11

5. ЗАКЛЮЧЕНИЯ 11

1. Въведение

1.1. Предистория на доклада

Чрез настоящото Съобщение и в съответствие с член 26 на Директива 89/552/ЕИО[1], изменена с Директива 97/36/ЕО[2] (директивата Телевизия без граници, наричана по-нататък „директивата”) Комисията представя на Европейския парламент, Съвета и Европейския икономически и социален комитет шестия доклад за прилагането. Докладът се занимава с прилагането на директивата в периода 2005-2006 г.

Основната цел на този доклад е да опише и анализира основните факти, свързани с прилагането на Директивата през базисния период[3]. Като се има предвид, че Комисията е приела предложението за актуализация на директивата, настоящият доклад се отнася до развитието на ситуацията напоследък с оглед на това законодателно предложение, което в момента се разглежда от Съвета и Парламента съгласно процедурата за съвместно вземане на решение[4].

1.2. Развитие на телевизионния пазар в Европа

През последните години телевизионният пазар е изправен пред важни предизвикателства както от икономическо, така и от технологично естество. На фона на стабилните приходи при традиционните финансови потоци, като например лицензионни разрешителни и реклама, по-нататъшното разнообразяване на източниците на приходи, свързано с разрастване на услугите, позволява на медийния сектор да подобри общите си икономически резултати по отношение на оборота (общите нетни приходи на радио и телевизионните компании през 2004 г. са били 72,8 млрд. EUR, увеличение със 7,9 % спрямо 2003 г.[5]) В същото време обаче тази тенденция не е предотвратила концентрацията на оператори в специфични сфери, като например платената телевизия, където бизнес условията в много случаи не са позволили едновременното участие на няколко оператора на отделни национални пазари.

Развитието на цифровата телевизия и в последно време на IPTV и на други форми на онлайн съдържание въведе нов елемент в медийната индустрия, която вече може да разшири гамата на предлаганите услуги в непозната досега степен. Развитието на тези технологии със сигурност ще продължи да влияе върху сектора през следващите години, като увеличава конкуренцията в рамките на сектора, също от страна на нови участници. Не е възможно обаче към момента да се предскаже кой бизнес модел ще реализира най-големи ползи от променящите се технологични условия. Във всички случаи Комисията е определила 2012 г. като целева за преминаване от аналогови към цифрови услуги[6].

Броят на услугите, които са на разположение в разширената Общност, към средата на 2006 г. е надхвърлил предишни прогнози. В допълнение към 122-те аналогови национални канала, е имало около 1335 цифрови канала на различни платформи (кабелна, спътникова, наземна, IPTV)[7]. Някои от тези канали са определили като целеви пазара на друга държава-членка или са базирани извън съюза. В средата на 2006 г. са били предлагани 370 подобни услуги[8]. Освен каналите, които са на национално или транснационално равнище, се предполага, че броят на регионалните канали е около 3000[9].

Изправени пред подобно увеличено и разнообразно предлагане, зрителите не са променили съществено общите си зрителски навици. Ясно е, че зрителската аудитория е станала по-фрагментирана, като се има предвид, че част от нея е преминала към нови цифрови канали. В същото време обаче, не се оправда отдавна прогнозираното намаление на времето, прекарвано в гледане на телевизия, за сметка на увеличаването на интернет потреблението. В някои страни времето, прекарвано в гледане на телевизия се е увеличило през 2005 г. спрямо 2004 г. (Белгия, Франция, Ирландия, Полша). Унгария остава страната, в която зрителите прекарват най-много време пред екраните (265 минути/ден), а Дания е страната, в която зрителите прекарват най-малко време пред телевизионните екрани (153 минути/ден).

2. Прилагане на директивата

2.1. Юрисдикция (член 2)

Принципът на страната на произход е основен в Директивата. Съгласно този принцип, услугите, които са съобразени със закона на страната, в която се намират предлагащите услугата, могат свободно да бъдат предоставяни в рамките на вътрешния пазар на Общността. В същото време обаче член 2а, параграф 2 на директивата позволява на държавите-членки да се отклоняват от член 2а, параграф 1, когато телевизионен разпространител, който идва от друга държава-членка, нарушава явно, сериозно и застрашително член 22, параграф 1 или 2, или член 22а.

Използвайки тази възможност, правителството на Обединеното кралство уведоми Комисията, че на 20 декември 2004 г възнамерява да забрани телевизионната услуга, известна като „Extasi TV” . Аргументът бе, че тази телевизионна услуга нарушава явно, сериозно и застрашително член 22 от директивата. Услугата се предаваше чрез съоръжения за връзка „земя-спътник“, разположени в Испания, но самата програма беше създавана и редактирана от Digital World Television (DWT), базирана в Италия. В случая имаше неяснота коя държава-членка - Италия или Испания, има юрисдикция над този разпространител.

Обединеното кралство се съобрази с всички изисквания за консултации, а нарушенията продължиха. С писмо от 9 февруари 2005 г. Обединеното кралство уведоми Комисията, че е издадена заповед, съгласно Дял 177 на Закона за телевизионното излъчване 1990, целта на която е да направи незаконни някои действия, необходими за получаването на въпросната услуга в Обединеното кралство. На 11 юли 2005 г. Комисията реши, че предприетите от Обединеното кралство мерки са съвместими със законодателството на Общността, съгласно член 2а, параграф 2 на директивата[10].

Проблеми също така възникнаха и при определянето на съответната юрисдикция за услугите RTL-TVi, Club RTL и „Plug TV” и по-конкретно дали компетентна по случая е Белгия или Люксембург. На среща на Контактния комитет на 15 ноември 2006 г. белгийската делегация представи своята позиция по проблема. След това се проведе дискусия с други заинтересовани делегации. Делегациите се споразумяха да си сътрудничат, за да намерят конкретни решения на подобни проблеми[11].

2.2. Събития от съществено значение за обществото (член 3а)

Член 3а, параграф 1 на директивата посочва, че държавите-членки могат да вземат мерки, за да гарантират, че няма да бъдат излъчвани събития, смятани за особено важни за обществото, по начин, който лишава значителна част от зрителите от възможността да следят тези събития по безплатни телевизии. Съгласно член 3а, параграф 2 от директивата, Комисията трябва да провери дали подобни мерки са в съответствие със законодателството на Общността (след като е била уведомена) и да публикува мерките, след като те са предприети ефективно от държавите-членки.

На 15 декември 2005 г. по делото Infront срещу Комисията[12] Първоинстанционният съд постанови, че писмото на генералния директор за образованието и културата, информиращо властите на Обединеното кралство, че Комисията няма възражения срещу мерките, свързани с телевизионното отразяване на събития от особена важност в тази страна, представлява решение по смисъла на член 249 от Договора за ЕО. На тази основа съдът анулира това решение по процедурни причини, тъй като то не е прието в съответствие с правилата на Комисията за колегиалната процедура, делегирането и влизането на решения в сила.

В отговор на това съдебно решение Комисията одобри ново решение за мерките във Великобритания в съответствие със своите правила за колегиалната процедура, делегирането и влизането на решения в сила. Освен това Комисията приведе в съответствие с позицията на съда всички свои проверки за мерките на държавите-членки преди делото Infront и одобри решенията, които трябваше да бъдат публикувани, заедно с националните мерки в Официален вестник, съгласно член 3а, параграф 2 на директивата[13].

Освен това Комисията ще действа в съответствие със становището на Съда по отношение на мерките на всички държави-членки, за които Комисията е уведомена след съдебното решение за Infront. Това беше направено по отношение на проектомерките, за които Финландия уведоми Комисията на 2 октомври 2006 г. Тези мерки са преминали през проверката на Комисията след благоприятното мнение на контактния комитет. Както вече беше посочено, е прието официално решение за съответствието на тези мерки със законодателството на Общността, което ще бъде публикувано заедно с мерките, приети на национално равнище[14].

2.3. Насърчаване на разпространението и производството на телевизионни програми (член 4 и член 5)

На 22 авгут 2006 г. Комисията прие Седмото съобщение за прилагането на членове 4 и 5 на директивата. Докладът включва 25-те държави членки на ЕС (ЕС-25) за базисния период 2003-2004 г.[15]

Средното време за излъчване на европейски произведения в ЕС-25 през 2003 г. е било 65,18 % и 63,32 % през 2004 г. – спад с 3,63 % за четири години (2001-2004 г.). Ако обаче бъде разгледан периодът от шест години (1999 - 2004 г.), в излъчването на европейско съдържание се отчита увеличение с 2,64 % . При оценката на напредъка по член 4 на директивата е необходимо да бъдат взети под внимание два фактора. Първо, данните за 2004 г. включват десетте държави-членки, които се присъединиха към ЕС през 2004 г. Второ, променен е методът на изчисление, тъй като в момента при изчисляването на средния дял на излъчваните европейски произведения се вземат под внимание второстепенни канали с дял от зрителската аудитория под 3 %. Резултатите показват, че ако бъде оставена настрана леката низходяща тенденция в краткосрочен план, излъчванията на европейско съдържание в ЕС са се стабилизирали на равнище над 60 % от цялото време на излъчване. Това е окуражаващо развитие особено за десетте нови държави-членки, които участваха в мониторинга за първи път. Освен това заслужава да бъде отбелязано, че равнището на съответствие за ЕС като цяло е нараснало с над 4 пункта през базисния период. Като цяло прилагането на член 4 от директивата на европейско равнище е удовлетворително.

Делът на европейските произведения, създадени от независими продуценти в рамките на ЕС-25, е бил 31,39 % през 2003 г. и 31,50 % през 2004 г. Видно е, че почти няма разлика между каналите в ЕС-15 и в десетте нови членки, които се присъединиха към ЕС през 2004 г. – те са постигнали средно равнище от 31,55 %, което дори е по-високо от това в каналите в ЕС-15 (31,47 %). Като цяло, при съпоставка с предишни базисни периоди, се отчита спад с 6,25 % за шест последователни години (1999-2004 г.). Равнището на излъчване на нови европейски произведения, създадени от независими продуценти, обаче остава относително високо (над една пета от общото време на излъчване, вземано под внимание). Делът на европейското съдържание, създадено от независими продуценти, е доста над целените 10 %, определени в член 5 от директивата.

2.4. Прилагане на правилата за реклама (членове от 10 до 20)

През базисния период Комисията задейства процедури за нарушения, особено във връзка с неспазване на правилата за реклама. Нарушенията са били открити след оплаквания на граждани или въз основа на мониторинг от независим консултант. Независимият консултант представи национални доклади, съдържащи съответните факти и доказателства, свързани с конкретно прилагане на количествените правила при телевизионните реклами от оператори в някои държави-членки за определен период от време. През 2006 г. бе проверена ситуацията в пет държави-членки и съответните доклади бяха представени надлежно на Комисията, която ще предприеме съответни мерки.

След обоснованото становище, изпратено на Кралство Белгия през 2004 г. въз основа на мониторинговия доклад, подготвен от независим консултант, Комисията води задълбочени дискусии с белгийските власти. С оглед на подобренията, постигнати междувременно от регулаторните органи по отношение на мониторинговата дейност върху телевизионните разпространители, за които отговарят, Комисията реши да приключи делото на 4 април 2006 г.[16] На Италия беше изпратено официално уведомление с оглед на въвеждането на кратки рекламни паузи, наричани обикновено миниспотове, при предаването на футболни мачове, за които се смяташе, че противоречат на разпоредбите на директивата. Това дело, което беше заведено въз основа на несъобразяване с правилата на директивата, беше впоследствие приключено от Комисията на 12 декември 2006 г. след промени в италианското законодателство за телевизионните реклами[17].

2.5. Защита на ненавършилите пълнолетие лица и на обществения ред (членове 2а, 22 и 22а)

През 2004 г. Комисията уведоми Asociación Nacional para la Protección y el Bienestar de los Animales (ANPBA), че ще отхвърли нейната молба за забрана на излъчването на борби с бикове от испански телевизионни канали, като се има предвид, че липсва каквато и да било жалба от държави-членки, в които тези програми се получават, в които да се изразява тяхното намерение да се отклонят от принципа на свобода на приемане, посочен в член 2а, параграф 2 от директивата. В отговор на писмото ANPBA подаде жалба до Омбудсмана. След разглеждане на случая последният не установи наличието на лошо администриране от страна на Комисията във връзка с жалбата и случаят беше приключен съгласно решение от 12 януари 2006 г.[18]. Междувременно Комисията беше приключила случая[19].

На 20 декември 2006 г. Европейският парламент и Съвета приеха Препоръка относно защитата ненавършилите пълнолетие лица и на човешкото достойнство и относно правото на отговор. Препоръката е въз основа на по-ранната препоръка на Съвета от 1998 г ., която остава в сила. Тя разширява обхвата и включва медийната грамотност, сътрудничеството и споделянето на опит и добри практики между саморегулиращи се и съвместно регулиращи органи, действия срещу дискриминацията във всички средства за масово осведомяване и правото на отговор във връзка с интернет медиите. Комисията ще представя редовни доклади за прилагането и ефективността на тази препоръка и ще я преразгледа, ако е необходимо.

2.6. Съгласуване между националните власти и Комисията

На 6 април 2005 г., на 14 октомври 2005 г. и на 15 ноември 2006 г. се състояха съответно 22-рото, 23-тото и 24-тото заседания на контактния комитет. На 21-вото си заседание на 21 октомври 2004 г. контактният комитет реши да направи протоколите от заседанията си публично достояние с цел повишаване на прозрачността. Те са представени на интернет страницата на Комисията[20].

Комитетът разгледа подготовката за преразглеждането на директивата Телевизия без граници, проблемите с юрисдикцията в различни случаи и като цяло разгледа проблемите, свързани с прилагането на директивата. В контекста на 24-тото заседание делегациите от Люксембург и Белгия изразиха готовността си да търсят решение, което да гарантира спазването от компанията Се Ел Те (CLT) на ангажиментите, свързани с аудиовизуалните продукции в законодателството на френската общност в Белгия. На същото това заседание комитетът изрази положително становище относно финландските мерки съгласно член 3а от директивата Телевизия без граници (важни събития).

В допълнение към заседанието от март 2005 г. по въпроса на подбуждането на омраза от канали извън Европейския съюз, като например Al Manar или Sahar 1, през март 2006 г. комисарят Рединг свика годишна среща на групата на високо равнище на националните регулаторни органи. Бяха обсъдени редица въпроси и по-специално последващите действия във връзка с ангажиментите, поети през март 2005 г., за защита на основните свободи, изразени в Хартата за основните права на Европейския съюз и в Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи.

3. Предложение за Директива за аудиовизуални медийни услуги (АМУ)

През декември 2005 г. бе прието законодателно предложение за актуализирана директива за аудиовизуални услуги[21]. Приемането беше предшествано от две обществени консултации през 2003 г. и през 2005 г. и от конференция на заинтересованите страни през септември 2006 г. в Ливърпул[22].

Законодателното предложение в момента преминава през процедурата за съвместно вземане на решение от Парламента и Съвета. След първото обсъждане на предложението на Комисията през май 2006 г., на 13 ноември 2006 г. по време на финландското председателство Съветът постигна споразумение за общия подход.

При първото четене на 13 декември Парламентът категорично подкрепи предложението на Комисията с ясен консенсус за обхвата на съвместното регулиране и саморегулирането, за европейските произведения и за двустепенния подход. Приетите изменения са до голяма степен в съзвучие с общия подход на Съвета[23]. Комисията прие неговото изменено предложение на 29 март 2007 г. На 24 май 2007 г. по време на германското председателство беше прието политическо споразумение за Обща позиция[24].

4. Международни аспекти

4.1. Разширяване - перспективи

През разглеждания период ЕС нарасна от 25 до 27 членки след разширяването с Румъния и България.Отношенията между Съюза и (тогавашните) страни-кандидатки се развиха в съответствие с предприсъединителните стратегии. Комисията наблюдаваше процеса, като обръщаше по-специално внимание на развитието на административния и правния капацитети, необходими за прилагането на директивата.

Хърватия, Турция и Бившата югославска република Македония са сегашните страни-кандидатки. На 3 октомври 2005 г. ЕС официално започна преговори за присъединяване с Хърватия и Турция. Все още не са започнали преговорите с Бившата югославска република Македония.

Що се отнася до страните от Западните Балкани, Европейският съвет нееднократно е подчертавал техните перспективи за членство в ЕС. Комисията следва стратегия за сближаване на политиките в аудиовизуалните сектори на тези страни с европейските медийни стандарти в сътрудничество със Съвета на Европа.

4.2. Международна рамка за културното разнообразие

През разглеждания период бяха направени важни стъпки в подкрепа на общите цели на европейската аудиовизуална политика, като се утвърди културното разнообразие на международно равнище.

На 18 декември 2006 г. Общността ратифицира Конвенцията за опазване и насърчаване на многообразието от форми на културно изразяване, приета от Общата конференция на ЮНЕСКО на 20 октомври 2005 г., като по този начин беше допринесено в голяма степен за бързото влизане в сила на Конвенцията (3 месеца след представянето на 30-ия инструмент за ратифициране, т.е. на 18 март 2007 г.), както и за започването на процеса на прилагане.

Освен това ЕС приключи поредица от преговори със 17 членки на Световната търговска организация (СТО) за промените в търговските ангажименти при услугите съгласно Общото споразумение за търговията и услугите (ГАТС) заради присъединяването към ЕС на 13 държави-членки от 1995 г. досега, за да може тези ангажименти да бъдат синхронизирани с ангажиментите на ЕС-12 и да бъдат обобщени в График на търговските ангажименти за целия ЕС (консолидиран График на ангажиментите във връзка с ГАТС на ЕС-25). Резултатът от тези преговори представлява положителна развръзка за културното разнообразие и за това аудиовизуалният сектор днес да се ползва с едни и същи гаранции в разширения ЕС съгласно ГАТС (т.е. липсата на пазарен достъп и ангажименти за отношение на национално равнище), изрично изяснено е за 25-те държави-членки, че доставянето на съдържание се изключва от ангажиментите за телекомуникационни услуги и че са осигурени предпазни мерки за изключването на аудиовизуалните услуги, активирани чрез компютър и свързаните с това услуги, от ангажиментите в областта на компютърните услуги.

4.3. Сътрудничество със Съвета на Европа

Комисията участва като наблюдател в заседания на Управляващия комитет за медии и нови съобщителни услуги (CDMC) . CDMC направлява работата на всички експертни групи и подчинени институции, които се занимават с въпроси на медиите и комуникациите. Сред тези институции най-тясно свързаният с проблематиката е Постоянният комитет за трансгранична телевизия, който наблюдава прилагането на Конвенцията за трансгранична телевизия на Съвета на Европа. Комитетът, в присъствието на наблюдател на Комисията, неотдавна започна подготвителната работа за преразглеждане на Конвенцията. Беше решено да се запази съвместимостта между двата инструмента, за която двете институции са работили години наред.

Европейската комисия също така постави началото на инициатива за повишаване на равнището на информираност относно европейските аудиовизуални регулаторни стандарти в района на Западните Балкани и в подкрепа на реформата на политиката в сътрудничество със Съвета на Европа. На Западните Балкани и в Брюксел бяха проведени поредица семинари, които дадоха възможност за обмен на информация относно европейските регулаторни стандарти и състоянието на медийната политика във всяка една от страните от Западните Балкани. Основните постижения на тази инициатива бяха засилването на регионалното сътрудничество и повишаването на вниманието към европейските стандарти за медийни свободи и достиженията на правото на ЕС ( acquis) в областта на аудиовизуалната политика [25] .

5. ЗАКЛЮЧЕНИЯ

Директивата продължава да работи ефективно като средство за осигуряване на свободата за предоставяне на телевизионни услуги в ЕС. Комисията, която е пазител на Договора, продължава да следи за ефективното прилагане на директивата и където е необходимо, взема мерки, за да го подсигури. Седмото съобщение за прилагането на членове 4 и 5 на директивата показва като цяло удовлетворителни резултати по отношение на изпълнението на изискванията за европейски произведения от страна на каналите. В същото време развитието на технологиите и на пазара, което откри пътя за разработването на нови аудиовизуални услуги – например услуги при поискване, потвърждава необходимостта от модернизиране на правната рамка на ЕС. Това ще бъде направено, след като окончателно бъде приета директивата с измененията в областта на медийните услуги.

[1] ОВ L 298, от 17.10.1989 г., стр.23.

[2] ОВ L 202, от 30.07.1997, стр.60.

[3] Тя следва петия доклад за прилагането (COM(2006) 49 окончателен).

[4] За повече информация относно актуализацията на директивата вж.:http://ec.europa.eu/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm.

[5] Европейска аудиовизуална обсерватория, Годишник 2006 г.

[6] Съобщение от 24 май 2005 г., COM(2005) 204 окончателен.

[7] Европейска аудиовизуална обсерватория, Годишник 2006 г.

[8] Европейска аудиовизуална обсерватория, Годишник 2006 г.

[9] Европейска аудиовизуална обсерватория, Годишник 2006 г.

[10] C(2005) 2335 окончателeн.

[11] Вж. параграф 2.6 по-долу

[12] Дело Т-33/01, Доклади на Европейския съд 2005 г., стр. II-05897.

[13] Решения от 25 юни 2007 г., които все още не са публикувани.

[14] Финландското правителство впоследствие одобри мерките на 22 февруари 2007 г. Комисията бе уведомена за тях на 26 март 2007 г.

[15] В момента Европейската комисия подготвя осмо съобщение относно прилагането на членове 4 и 5 за периода 2005-2006 г.

[16] Повечето от нарушенията на директивата, посочени в мониторинговия доклад, са били от канали от Фландрия. Оттогава е отбелязан значителен напредък в надзора над каналите и в начина, по който те прилагат правилата, заложени в указа за фламандските медии. Освен това на 10 февруари 2006 г. от фламандското правителство беше създаден Фламандският медиен регулатор (Vlaamse Regulator voor de Media), който има повече правомощия от бившия Commissariaat van de Media.

[17] Вж. по-специално измененията на член 4 от delibera № 538/01/CSP с delibera 250/04/CSP.

[18] Жалба 3133/2004 JMA срещу Европейска комисия, решението е публикувано на: http://www.ombudsman.europa.eu/decision/en/043133.htm.

[19] Решението беше взето на 12 октомври 2005 г.

[20] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/contact_comm/index_en.htm.

[21] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm.

[22] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/index_en.htm.

[23] http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P6-TA-2006-0559+0+DOC+XML+V0//EN&language=EN.

[24] За повече информация:http://ec.europa.eu/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm

[25] http://ec.europa.eu/avpolicy/ext/enlargement/index_en.htm