ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

1. КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския Парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс)[1] се прилага от 5 април 2010 г. В съответствие с член 51 от Визовия кодекс оперативните инструкции за практическото прилагане на разпоредбите на регламента бяха изготвени с Решение на Комисията от 19.3.2010 година за създаване на Наръчник за обработване на заявления за издаване на визи и промяна в издадени визи[2].

При изготвянето на наръчника бе установено, че формулировката на член 3, параграф 5, букви б) и в) е неясна:

а) В член 3, параграф 5, буква б), който се отнася до освобождаването на притежатели на разрешения за пребиваване, издадени от определени държави, от изискването за виза за летищен транзит, е пропуснато посочването на държавите-членки на Европейския съюз, които не участват в приемането на настоящия регламент, както и посочването на държавите-членки на Европейския съюз, които все още не прилагат в пълна степен разпоредбите на достиженията на правото от Шенген (понастоящем България, Ирландия, Кипър, Румъния и Обединеното кралство).

б) В член 3, параграф 5, буква в), който се отнася до освобождаването на притежатели на визи, издадени от определени държави, от изискването за виза за летищен транзит, е пропуснато посочването на държавите-членки на Европейския съюз, които не участват в приемането на настоящия регламент, както и посочването на държавите-членки на Европейския съюз, които все още не прилагат в пълна степен разпоредбите на достиженията на правото от Шенген (понастоящем България, Ирландия, Кипър, Румъния и Обединеното кралство).

в) Наред с това при изготвянето на наръчника бе установено, че формулировката на настоящия член 3, параграф 5, буква в) може да се тълкува по два начина и че следва да се поясни, че притежателите на визи, издадени от държавите-членки на Европейския съюз, които не участват в приемането на настоящия регламент, от държавите-членки на Европейския съюз, които все още не прилагат в пълна степен разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, както и от определени трети държави, са освободени от изискването за притежаване на виза за летищен транзит, когато пътуват към издаващата виза държава или към всяка друга трета държава и когато след използване на визата се връщат от издаващата виза държава (но не и когато се връщат от всяка друга трета държава).

г) Позоваването на държавите, които са страни по Споразумението за Европейското икономическо пространство, е излишно, тъй като тези държави са или държави-членки, обхванати от разпоредбата на член 3, параграф 5, буква а), или са асоциирани държави, по отношение на които член 3, параграф 5, буква а) се прилага по силата на съответното споразумение за асоцииране или протокол.

Преди април 2010 г. в Общите консулски инструкции (ОКИ) и Съвместно действие 96/197/ПВР[3] бяха определени разпоредбите относно третите държави, чиито граждани трябва да притежават виза за летищен транзит. Тези разпоредби се прилагаха по отношение на всички лица от дадена националност, освен ако лицата не притежават разрешение за пребиваване, издадено от Ирландия, Обединеното кралство или от определени трети държави (Канада, САЩ, Япония и др.), тъй като се приемаше, че такива лица не биха създали риск от незаконна имиграция за държавите от Шенген.

През 2008 г. някои държави-членки предприеха инициатива за изменение на приложение 3 на ОКИ, за да включат разпоредба, съгласно която поради същата причина и притежателите на виза, издадена от определени трети държави, следва да бъдат освободени от изискването за виза за летищен транзит, когато притежателят на визата пътува до третата държава (или Ирландия, или Обединеното кралство), издала визата, или до всяка друга трета държава. По аналогичен начин въпросното лице би било освободено от изискването за виза за летищен транзит, когато се връща от издаващата виза трета държава, след като е използвало визата. Лицето не би било освободено от това изискване при връщането си от всяка друга трета държава, различна от издаващата виза държава, тъй като то вече не притежава виза, валидна за една от посочените в член 3, параграф 5, буква в) държави и поради това вече не може да се приеме, че лицето не би създало риск от незаконна имиграция за държавите от Шенген.

Тези разпоредби трябваше да бъдат приети във Визовия кодекс, но в член 3, параграф 5, букви б) и в) бяха пропуснати думи от съществено значение, вследствие на което правната ситуация не е ясна.

При изготвянето на наръчника бе разгледан въпросът за отстраняване на проблема посредством насоки, които да разкриват категорично този замисъл. Тъй като наръчникът не може да въведе правно обвързващи задължения за държавите-членки, е необходимо да се направи изменение на Визовия кодекс, за да се създаде правна сигурност и хармонизирано прилагане на разпоредбите. Такова поясняване е важно от практическа гледна точка за отделните пътници и за авиокомпаниите.

Предложението се свежда до това да се направи техническо изменение, изразяващо се в поясняване на съществуващия текст.

2. РЕЗУЛТАТИ ОТ КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОТ ОЦЕНКИТЕ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

Двата аспекта на предложението бяха обсъдени във Визовия комитет и в работна група ,,Визи“ и държавите-членки подкрепиха Комисията за започването на инициатива за ограничено изменение на Визовия кодекс.

3. ПРАВНИ ЕЛЕМЕНТИ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

Член 3, параграф 5, букви б) и в) от Визовия кодекс следва да бъдат изменени, за да се направи следното пояснение:

- за гражданите на трети държави, притежаващи валидна виза или разрешение за пребиваване, издадена/о от държава-членка, която не прилага в пълна степен общата визова политика, следва да се прилага освобождаването от изискването за виза за летищен транзит;

- освобождаването от изискването за виза за летищен транзит се прилага за лицата, притежаващи валидна виза, когато пътуват до третата държава, издала визата, до всяка друга трета държава, както и когато след използване на визата се връщат от издалата виза трета държава.

2011/0223 (COD)

Предложение за

РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

за изменение на Регламент (ЕО) № 810/2009 от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс)

ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, буква а) от него,

като взеха предвид предложението на Европейската комисия,

след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,

в съответствие с обикновената законодателна процедура,

като имат предвид, че:

1. Необходимо е да се внесе пояснение относно правилата за транзитното преминаване през международните зони на летищата, за да се осигури правна сигурност и прозрачност.

2. Гражданите на трети държави, за които се отнася изискването за притежаване на виза за летищен транзит съгласно член 3, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 810/2009, притежаващи валидна виза, издадена от държава-членка, Канада, Япония или Съединените американски щати, или притежаващи валидно разрешение за пребиваване, издадено от държава-членка, Андора, Канада, Япония, Сан Марино или Съединените американски щати, се освобождават от изискването за притежаване на виза за летищен транзит. Следва да се поясни, че това освобождаване се прилага и за притежателите на валидни визи или разрешения за пребиваване, издадени от държавите-членки на Европейския съюз, които не участват в приемането на настоящия регламент, както и от държавите-членки на Европейския съюз, които все още не прилагат в пълна степен разпоредбите на достиженията на правото от Шенген.

3. За притежателите на валидни визи освобождаването следва да се прилага, когато пътуват към издаващата виза държава или всяка друга трета държава и когато се връщат от издаващата виза държава след използване на визата си.

4. По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген[4], които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета от 17 май 1999 г. относно определени условия по прилагането на посоченото споразумение[5].

5. По отношение на Швейцария настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария за асоцииране на Конфедерация Швейцария към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген[6], които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета[7].

6. По отношение на Лихтенщайн настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/EО на Съвета, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета[8].

7. В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол (№ 22) относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане. Доколкото настоящият регламент представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, в срок от шест месеца след вземането на решение от Съвета относно настоящия регламент Дания взема решение, в съответствие с член 4 от посочения протокол, дали ще го приложи в своето национално право.

8. Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/EО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген[9]. Следователно Обединеното кралство не участва в приемането му и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.

9. Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/EО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген[10]. Следователно Ирландия не участва в приемането му и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.

10. По отношение на Кипър настоящият регламент представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2003 г.

11. Настоящият регламент представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г.,

ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:

Член 1

В член 3, параграф 5 от Регламент (EO) № 810/2009, точки б) и в) се заменят със следното:

,,б) граждани на трети държави, които притежават валидни разрешения за пребиваване, издадени от държава-членка на Европейския съюз, която не участва в приемането на настоящия регламент, или от държава-членка на Европейския съюз, която все още не прилага в пълна степен разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, или които притежават някое от изброените в приложение V валидни разрешения за пребиваване, издадени от Андора, Канада, Сан Марино, Съединените американски щати или Япония, гарантиращи безусловното обратно приемане на титулярите им;

в) граждани на трети държави, които притежават валидна виза за държава-членка на Европейския съюз, която не участва в приемането на настоящия регламент, или за държава-членка на Европейския съюз, която все още не прилага в пълна степен разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, Канада, Съединените американски щати или Япония, когато пътуват към издаващата виза държава или към всяка друга трета държава, или когато се връщат от издаващата виза държава, след като са използвали визата;“.

Член 2

Настоящият регламент влиза в сила на [ двадесетия ] ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз .

Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки в съответствие с Договорите.

Съставено в Брюксел на […] година.

За Европейския парламент За Съвета

Председател Председател

[1] OВ L 243, 15.9.2009 г., стр. 1.

[2] C(2010) 1620 окончателен

[3] ОВ L 63, 13.3.1996 г., стр. 8.

[4] ОВ L 176, 10.7.1999 г., стр. 36.

[5] ОВ L 176, 10.7.1999 г., стр. 31.

[6] OВ L 53, 27.2.2008 г., стр. 52.

[7] ОВ L 53, 27.2.2008 г., стр. 1.

[8] ОВ L 160, 18.6.2011 г., стр. 19.

[9] ОВ L 131, 1.6.2000 г., стр. 43.

[10] ОВ L 64, 7.3.2002 г., стр. 20.