Въведение

Настоящият доклад прави преглед на Регламент (ЕО) № 842/2006[1] относно някои флуорирани парникови газове (наричан по-долу „Регламентът“) и с това изпълнява задълженията на Комисията да докладва съгласно член 10 от регламента. Той прави оценка на прилагането и резултатите от настоящите правила и преценява необходимостта от допълнителни действия за намаляване на емисиите на флуорирани газове в ЕС. Оценката се извършва въз основа на аналитична работа, извършена от Комисията[2].

Регламентът регулира емисиите на ненапълно флуорирани въглеводороди, напълно флуорирани въглеводороди и серен хексафлуорид, известни общо като флуорирани парникови газове. Тези газове са синтетични химикали, използвани например като хладилни агенти, пенообразуватели, изтласкващи газове за аерозоли и изолиращи газове в електрическо оборудване. В световен мащаб използването на флуорирани газове нараства бързо поради увеличената употреба на продукти и оборудване, които разчитат на тях.

Общата цел на регламента е, заедно с Директива 2006/40/ЕО относно емисиите на климатични системи в моторни превозни средства („наричана по-долу „Директивата МАС“)[3], да спомогне за изпълнението на поетите задължения от Европейския съюз и държавите-членки съгласно Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Обединените нации по изменението на климата[4] за периода 2008―2012 г. Очакванията бяха законодателният акт да обърне тенденцията на нарастване в ЕС и да запази емисиите на флуорирани газове в ЕС-15 на равнище 75 млн. тона CO2 екв[5]. през 2010 г., значително под прогнозираната стойност от 98 млн. тона CO2 екв., ако останат неограничени[6].

Регулаторната рамка на ЕС за флуорирани парникови газове включва в обхвата си основните приложения, при които се използват флуорирани парникови газове, и следва две насоки за действие: първо, избягване на флуорираните парникови газове, когато вече са достъпни по-благоприятни за околната среда алтернативи при достатъчно ниска цена в момента на приемането, чрез ограничаване на употребата и продажбата на определени приложения на флуорираните парникови газове; второ, намаляване на изтичанията на газовете от оборудване, в което флуорираните парникови газове не могат да бъдат заместени с приложими алтернативи. Това се постига чрез редица мерки, насочени към правилно използване на оборудването през целия му експлоатационен срок. Освен това бяха въведени разпоредби за докладване с оглед улесняване на мониторинга.

Регламентът влезе в сила на 4 юли 2006 г. и разпоредбите му започнаха да се прилагат на 4 юли 2007 г[7]. Въпреки че регламентът се прилага пряко във всички държави-членки, пълното му прилагане зависеше и от 10 регламента за прилагане на Комисията, приети през периода от декември 2007 г. до април 2008 г., и от по-късното приемане на някои допълващи елементи от държавите-членки.

опитът от последните 4 години

Успешно прилагане на ограниченията за употреба и продажба (членове 8 и 9)

Отделните ограничения за употреба и продажба станаха постепенно приложими през периода от 4 юли 2006 г. (обувки) до 4 юли 2009 г. (нови аерозоли). Те се прилагат успешно с малко изключения.

По-специално се съобщава за злоупотреби с освобождаването на вносни контейнери за флуорирани парникови газове, които не могат да бъдат пълнени повторно, произведени преди 4 юли 2007 г[8]., от общата забрана за пускане на пазара на ЕС. Компетентните органи в държавите-членки съобщават за трудности при адекватното налагане на тази забрана поради липсата на достатъчно инструменти и специализирани познания за проверка на автентичността на сертификатите, етикетите и другите документи, представяни от вносителите.

Задоволително прилагане на разпоредбите за етикетиране (член 7)

Разпоредбите за етикетиране улесняват отговорната инсталация, поддръжка и отстраняване на продукти и оборудване, съдържащи флуорирани парникови газове. Разпоредбите се прилагат за около 50 000 изпълнители в секторите на хладилната и климатичната техника и термопомпите и производители на оригинално оборудване, 100 доставчици на контейнери за газове, в това число за пожарозащитни системи, и около 25 производители на комутационна апаратура за високо напрежение.

Първоначално секторът насърчаваше хармонизиране на етикетирането на доброволен принцип, по-специално за продукти и оборудване, продавани на цялата територия на ЕС, и предостави съответна информация за другите етикети. Някои производители предпочетоха да включат всички официални езици върху етикетите, което създаде практически проблем за по-малкото оборудване, като барабанни сушилни с термопомпа. Установени бяха няколко случая на внос в ЕС на продукти и оборудване, несъответстващи на изискванията. Към настоящия момент Комисията обмисля включването на правила за етикетиране в Интегрираната тарифа на Европейските общности, с цел да помогне на държавите-членки да прилагат тези разпоредби[9].

Закъснения във връзка с обучението и сертифицирането (член 5)

Срокът за държавите-членки да установят и нотифицират своите системи за обучение и сертификация въз основа на минималните изисквания на Комисията, бе 4 януари 2009 г. На 4 юли 2011 г. 8 държави-членки все още не бяха уведомили Комисията за всички или за част от своите програми за обучение и сертификация.

Тези различни скорости на прилагане отразяват различията в системите за професионално обучение на държавите-членки преди влизането в сила на регламента. Освен това държавите-членки отдават закъсненията на големината на някои сектори и на подценяване на административните усилия, необходими за създаване на нови системи и адаптиране на съществуващите.

Комисията организираше редовно срещи с държавите-членки за улесняване на обмена на информация и при необходимост започваше процедури за нарушение за преодоляване на закъсненията.

Изискванията за обучение и сертифициране се отнасят сега за около 600 000 души и 66 000 дружества, като повече от 98 % от тях са в секторите на хладилната техника, климатичната техника и термопомпите.

Нашият анализ показва, че доста значителен брой служители и дружества, попадащи в обхвата на тези изисквания, не са били сертифицирани до 4 юли 2011 г. От служителите, работещи с флуорирани парникови газове в областите на пожарната защита, стационарните хладилни и климатични системи, термопомпите и климатизацията на моторни превозни средства, повече от 50 % все още не са сертифицирани. Сертифициране очакват също 90 % от дружествата в сектора на пожарната защита и повече от 50 % от дружествата в секторите на стационарните хладилни и климатични системи и термопомпите[10].

Различни степени на спазване на мерките за херметизиране (член 3)

Установена бе ниска степен на спазване като цяло, по-специално в държавите-членки, където преди регламента не са били прилагани подобни изисквания за херметизиране. В тези страни информираността на операторите е все още твърде ниска, по-специално сред тези на малки съоръжения, поради пропуски в прилагането на въпросните разпоредби.

Анализът показа, че при ключовите приложения на стационарни хладилни и климатични системи и термопомпи, спазването на графиците за проверки на изтичания е особено ниско сред операторите на домашно и малко търговско оборудване. Отчита се, че воденето на регистри за тези ключови приложения е под 50 %. Спазването на задължението за инсталиране на системи за откриване на изтичания изглежда задоволително само в някои специфични области, където инсталирането на такива системи е било вече стандартна практика преди регламента. В сектора на пожарната защита, където доброволни технически стандарти с подобни изисквания са били вече широкоразпространени, разпоредбите за херметизиране се прилагат в по-висока степен.

Увеличаване на възможностите за възстановяване на флуорираните парникови газове (член 4)

Възстановяването се извършва преди окончателното отстраняване на оборудването и, когато е уместно, по време на сервиз и поддръжка.

В секторите на хладилната и климатичната техника степените на възстановяване са били обикновено ниски преди регламента. Някои данни показват малък ръст на възстановените количества, но липсват систематични данни, даващи възможност за по-точна оценка. Към настоящия момент възстановяването в секторите на пожарната защита и комутационната апаратура за високо напрежение е общо прилагана практика по време на сервиза и поддръжката. В тези сектори възможностите за възстановяване от системи, съдържащи флуорирани парникови газове, ще се увеличават през следващите години, тъй като тези системи ще достигат края на своя експлоатационен цикъл.

Възстановените газове трябва да бъдат рециклирани, извлечени или унищожени. През 2010 г. имаше инфраструктура за извличане и унищожаване на ненапълно флуорирани въглеводороди в около половината държави-членки, а на серен хексафлуорид ― само в две държави-членки. Трансграничните пратки на уловени флуорирани парникови газове за регенериране и унищожаване в рамките на ЕС са следователно от изключителна важност и следва да бъдат облекчавани[11] от държавите-членки, както е посочено в съображение 9 от регламента.

Като цяло изпълнени задължения за докладване (член 6)

Представянето на доклади започна през 2008 г. за календарната 2007 година. Разпоредбата за докладване се прилага, общо взето, добре. Анализът показва, че понастоящем изискванията се отнасят за около 100 дружества от ЕС, като сравнително малка група от големи дружества изпраща информация за голяма част от произведената продукция, вноса и износа. Количествата, които потенциално се изключват от разпоредбите за докладване поради прага от един тон, не са съществени.

Количествата флуорирани парникови газове, съдържащи се във внасяни или изнасяни предварително заредени продукти или оборудване, не попадат в обхвата за докладване. Счита се, че през 2008 г. около 10 % от флуорираните парникови газове, внесени в ЕС, са се съдържали в предварително заредени стайни климатизатори и климатични системи за моторни превозни средства. През същата година около 30 % от газовете, изнесени от ЕС, са се съдържали в еднокомпонентни пенопласти, комутационна апаратура, медицински аерозоли и климатични системи в моторни превозни средства. Този пропуск в разпоредбите за докладване изкривява числените данни за общите количества на вноса и износа, както и състава и предвидените приложения на флуорираните парникови газове, налични във (и потенциално отделяни от) ЕС.

Отбелязва се също, че изискването за докладване на количествата регенерирани или унищожени флуорирани парникови газове осигурява само частично проследяване на количествата регенерирани и унищожени газове. Това е така, защото тези дейности се извършват до голяма степен от субекти, които не произвеждат, не внасят и не изнасят флуорирани парникови газове и поради това не са обект на изискванията за докладване съгласно регламента.

За целите на мониторинга във връзка с Протокола от Киото[12] държавите-членки определят и след това докладват своите годишни емисии на флуорирани парникови газове в съответствие с преразгледаните основни насоки от 1996 г. на Междуправителствената група по изменението на климата за националните инвентаризации на емисиите на парникови газове[13]. За наличните системи за докладване, които изпълняват тези изисквания, се приема, че те до голяма степен изпълняват изискването на регламента за създаване на системи на докладване за съответните сектори, с оглед получаване на данни за емисиите.

Национални санкции, подлежащи на приемане в някои държави-членки (член 13)

Държавите-членки трябваше да изготвят национални правила за санкциите, приложими за нарушенията, и да уведомят Комисията до 4 юли 2008 г. Три години след изтичането на този срок четири държави-членки все още не бяха уведомили Комисията за своите правила за санкциите. В зависимост от случая Комисията започна процедури за нарушение във връзка с тези закъснения.

По-строги национални разпоредби в няколко държави-членки (член 9, параграф 3 и член 14)

Съгласно Решение № 2002/358/ЕО[14] на Съвета отделните държави-членки поеха задължение да постигнат различни цели за намаление на парниковите газове. С оглед на това регламентът даде възможност на държавите-членки, които вече имаха по-строги национални ограничения на пазара, да ги запазят до 31 декември 2012 г., при условие че тези мерки са съвместими с Договора и са съобщени на Комисията. На това основание Комисията разреши на Дания и Австрия да запазят по-строги разпоредби до 31 декември 2012 г[15].

Освен това няколко държави-членки имат национални разпоредби, които по своята амбициозност или обхват надхвърлят съответните изисквания на регламента. Тези мерки включват разширяване на разпоредбите за херметизиране със стационарно оборудване, съдържащо по-малки количества флуорирани парникови газове, и/или с определено допълнително оборудване, допълнителни мерки за регистрите, водени от оператори, въвеждането на максимално допустимо изтичане за стационарно оборудване, разширяването на изискванията за сертифициране с други служители, задължителната регистрация на оборудването и схеми, изискващи от производителите и доставчиците да приемат обратно възстановените флуорирани парникови газове за рециклиране, извличане и унищожаване.

измерване на ефективността и ефикасността на регламента

Ограниченията за употреба и продажба, въведени с регламента, към края на 2010 г. бяха вече постигнали истинско намаление на емисиите на флуорирани парникови газове с почти 3 млн. тона CO2 екв. в сравнение със сценария без регламента. Но потенциалът за намаление на емисиите в приложенията, попадащи в обхвата на тези ограничения, е почти изчерпан. Прогнозираните намаления на флуорираните парникови газове се очаква да надхвърлят малко над 3 млн. тона CO2 екв. до 2020 г. и над 4 млн. тона CO2 екв. до 2050 г.

По отношение на разпоредбите за херметизиране и улавяне анализът стига до заключение, че все още липсват надеждни хронологични данни за достатъчно дълъг период, така че е твърде рано да се даде количествено определение на настоящата им ефективност. Като се има обаче предвид естеството на тези мерки, краткият срок на прилагането им и настоящите пропуски при спазване на някои от съответните разпоредби в ключови области, значително въздействие върху изтичанията на засегнатото оборудване изглежда малко вероятно преди 2010 г.

Все пак ако бъдат изцяло приложени в краткосрочен план, може да се очаква, че разпоредбите за херметизирането и улавянето ще постигнат значително намаление на изтичанията при експлоатацията и след края на жизнения цикъл на засегнатото оборудване до 2015 г. Те имат потенциала да намалят прогнозираните емисии с повече от 29 млн. тона CO2 екв. до 2020 г. и в крайна сметка до повече от 38 млн. тона CO2 екв. до 2050 г.

Директивата МАС въведе ограничения на употребата на флуорирани парникови газове с потенциал за глобално затопляне (ПГЗ) над 150 в климатичните системи за моторни превозни средства и се очаква да постигне значителни намаления на прогнозираните емисии с около 13 млн. тона CO2 екв. до 2020 г. и съответно с 50 млн. тона CO2 екв. до 2050 г.

Като се вземе предвид сумарното въздействие на регламента и Директивата МАС, общите емисии се очаква да се стабилизират в ЕС-27 на около днешното равнище от 110 млн. тона CO2 екв., въпреки нарастващата употреба на много от съответните основни съоръжения (вж. Фигура 1).

[pic]

Фигура 1: Прогнози за емисиите на флуорирани парникови газове в ЕС без и със мерките в регламента относно флуорираните парникови газове и Директивата МАС

Относителното намаление на емисиите се очаква да бъде под 3 % през 2010 г. Прогнозите обаче сочат, че годишните емисии ще бъдат намалени с 28 % през 2020 г., с 44 % през 2030 г. и с 46 % през 2050 г. Разходите, свързани с регламента, се оценяват приблизително на 41 EUR за намаление с един тон CO2 екв.

Като цяло, четири години след влизането си в сила регламентът даде вече своя принос за спазване на поетите задължения по силата на Протокола от Киото за периода 2008―2012 г. Ако бъде приложен адекватно в краткосрочен план, регламентът има потенциала, заедно с Директивата МАС, да избегне почти половината от прогнозираните емисии, като стабилизира емисиите на днешните им стойности. За да се реализира обаче този потенциал, Комисията приканва държавите-членки да увеличат своите усилия за неговото бързо и адекватно прилагане и налагане.

Оценка на необходимостта от и обхвата на допълнителни намаления на емисиите

Икономически ефективен принос от флуорираните парникови газове към целта за намаление на емисиите

През февруари 2011 г. Европейският съвет потвърди целта за намаление на емисиите на парникови газове с 80―95 % към 2050 г. спрямо 1990 г. Икономически ефективният път към тези цели ще изисква намаление на емисиите, различни от CO 2 , извън селското стопанство със 72―73 % към 2030 г. и със 70―78 % към 2050 г. спрямо равнищата от 1990 г[16]. На международно равнище, в резултат на ускореното прекратяване на употребата на вещества, разрушаващи озоновия слой, по силата на Монреалския протокол употребата на най-разпространената група флуорирани парникови газове, ненапълно флуорираните въглеводороди, се очаква да нарасне четворно през следващите две десетилетия, с което ще затрудни усилията за ограничаване на глобалното затопляне до не повече от 2 °C над стойностите преди началото на индустриализацията. За да се предотврати тази опасност, ЕС подкрепя действията на глобално равнище съгласно Монреалския протокол относно веществата, които разрушават озоновия слой, за преустановяване на използването на ненапълно флуорирани въглеводороди като допълнение към действията за смекчаване на последиците съгласно Рамковата конвенция на Обединените нации по изменението на климата[17].

Развитие на технологиите: текущо състояние

През 2006 г. Съветът и Европейският парламент признаха, че разработването на алтернативи на флуорираните парникови газове продължава[18] и изразиха очакване, че прилагането и налагането на регламента ще ускори нововъведенията в технологиите, като насърчи продължаващото разработване на алтернативни технологии и прехода към съществуващи технологии, които са по-благоприятни за околната среда[19].

Алтернативните технологии на базата на флуиди с нисък ПГЗ или други заместващи технологии са технически осъществими днес в повечето съответни области на приложение. В приложенията с голямо енергопотребление, като хладилната техника, климатичната техника и термопомпите, както и в приложенията за икономия на енергия, като изолационните пенопласти за сгради и уреди, технологиите с нисък ПГЗ имат потенциала да постигнат в повечето случаи равностойни резултати. Тъй като продължаващата научноизследователска и развойна дейност постоянно подобрява тяхната безопасност и експлоатационни характеристики и намалява все повече стойността им, тези варианти имат потенциала постепенно да заменят технологиите на базата на флуорирани парникови газове с висок ПГЗ, с което ще допринесат за икономически ефективен преход към благоприятна за климата икономика с ниска въглеродна интензивност (вж. каре 1).

Каре 1: Развитие на технологията в съответните сектори

Химическата промишленост разработи нови флуоровъглероди, които се смятат за потенциални заместители на флуорираните парникови газове с висок ПГЗ в няколко сектора, в това число стационарни и мобилни хладилни инсталации, климатични инсталации, термопомпи, пенопласти и аерозоли. В секторите на хладилната и климатичната техника и термопомпите няколко технологии с нисък ПГЗ, като базираните на наличните флуиди (въглероден двуокис, амоняк и въглеводороди), се оказаха в по-благоприятно положение заради подобряване на тяхната безопасност, експлоатационните им характеристики и стойността им чрез новаторски оптимизации, въпреки че в някои приложения или при специфични условия тези аспекти остават все още предизвикателство. Въпросните технологии разширяват напоследък дяловете си на пазара, по-специално в ЕС, в много приложения, в това число домашно, търговско и промишлено хладилно оборудване, някои видове термопомпи и индивидуални климатици. За някои продукти от пенопласти, използвани за изолация или строителство и за уреди, понастоящем въглеводородите са варианти по подразбиране. За много от пенопластите, използвани в строителството, хладилната техника, автомобилната и мебелната промишленост, в които флуорираните парникови газове са понастоящем най-често използваните пенообразуватели, специални технологии на базата на въглероден двуокис, въглеводороди, ненаситени ненапълно флуорирани въглеводороди и вода могат в повечето случаи да бъдат приемливи и икономически ефективни варианти в бъдеще. Освен това наличните флуиди с нисък ПГЗ може да дадат възможност за постепенна, икономически ефективна замяна на флуорираните парникови газове и в други приложения, в това число пожарната защита, някои аерозоли, леенето на магнезий и рециклирането на магнезиеви сплави. |

Простото стабилизиране на емисиите на флуорираните парникови газове на днешните им стойности като най-благоприятен сценарий е несъвместимо с целите за намаление на емисиите на ЕС. Новопоявилите се възможности на наличните и нововъзникващите технологии в съответните сектори предлагат значително поле за допълнителни икономически ефективни намаления на емисиите на флуорираните парникови газове в ЕС и на международно равнище. Ето защо вариантите на политиката за постигане на допълнителни намаления в ЕС трябва да се обсъдят с оглед на потенциалните въздействия, включително върху потреблението на енергия, административната тежест и безопасността.

Потенциални варианти за допълнително намаление на емисиите на флуорираните парникови газове

Осъществяване на преход към технологии с по-нисък потенциал за глобално затопляне

Анализът показва, че избягването на употребата на флуорирани парникови газове, когато това е възможно и икономически ефективно, има най-голям потенциал за намаление на емисиите. Технически ще бъде възможно да бъдат избегнати приблизително до 70 млн. тона CO2 екв. от прогнозираните емисии на флуорирани парникови газове през 2030 г. при средни разходи по-малко от 20 EUR на тон намаление на СО2 екв.

Вариантите, които могат да допринесат за този преход, включват:

- въвеждане на максимални, постепенно намаляващи граници за количеството флуорирани парникови газове, пуснато на пазара на ЕС (преустановяване на използването) и изразено в еквивалент на CO2;

- забрани на употребата и продажбата на ново оборудване и продукти;

- доброволни екологични споразумения на общностно равнище.

Подобряване на разпоредбите за херметизиране и улавяне

Дори ако бъдат въведени политики за постепенно избягване на употребата на флуорирани парникови газове с висок потенциал за глобално затопляне, изключително важно остава избягването на изтичания и осигуряването на правилно улавяне на флуорираните парникови газове с висок ПГЗ от оборудването, в което те все още се използват. В регламента има вече важни разпоредби за херметизиране и улавяне, включващи в обхвата си почти всички основни приложения с възможности за значително намаление на изтичанията на флуорирани парникови газове, и различни заинтересовани страни са инвестирали значителни средства, за спазването на тези разпоредби. Ето защо е от решаващо значение съществуващите разпоредби да бъдат правилно прилагани и налагани от държавите-членки.

Посочени са някои потенциални варианти за по-нататъшно подобряване на тези разпоредби, включително вариантите, предложени в член 10 от регламента: включване на допълнително оборудване, като климатични и хладилни системи в моторните превозни средства, в обхвата на специалните разпоредби за херметизиране и улавяне; разширяване на изискванията за обучение и квалификация; разширяване на някои разпоредби за херметизиране с по-малко по размери оборудване; установяване на норми за максимално изтичане от инсталациите; разработване на стандарти и обяснителни бележки с описание на най-добрите разполагаеми технологии и най-добрите екологични практики за предотвратяване и минимизиране на емисиите на флуорирани парникови газове.

Анализът показва, че полето за по-нататъшно и икономически ефективно подобряване на тези разпоредби е доста ограничено. Въпреки това отделни варианти, като разширяване на съществуващите разпоредби за херметизиране и улавяне с хладилните системи в някои категории моторни превозни средства, като товарни автомобили и ремаркета, и разширяване на разпоредбите за етикетиране с новите продукти и оборудване заслужават допълнително разглеждане и оценка.

Вземане предвид на най-новата научна информация

Регламентът се отнася понастоящем за три групи флуорирани парникови газове, попадащи в обхвата на Протокола от Киото. В приложение І, част 1 към регламента са посочени 17 вида ненапълно флуорирани въглеводороди, 7 вида напълно флуорирани въглеводороди и серен хексафлуорид, които са включени в неговия обхват заедно със своите препарати с общ ПГЗ от 150 или повече.

В четвъртия доклад за оценка на Междуправителствената група по изменение на климата са посочени два допълнителни вида ненапълно флуорирани въглеводороди[20] и два допълнителни вида напълно флуорирани въглеводороди[21]. В същия доклад е включен за пръв път азотен трифлуорид[22] ― вещество, все по-често използвано в електронната промишленост при процесите за плазмено ецване и почистване на камери като заместител на напълно флуорираните въглеводороди и серния хексафлуорид.

Следва да се помисли за добавяне на тези газове към приложение І.

Освен това следва да се помисли за актуализиране на стойностите на ПГЗ, посочени в приложение І, въз основа на четвъртия доклад за оценка на Междуправителствената група по изменението на климата. Стойностите на ПГЗ, посочени понастоящем в приложение І, са от третия доклад за оценка на Междуправителствената група по изменението на климата.

Подобряване на мониторинга чрез разширяване на разпоредбите за докладване

Следва да бъдат обсъдени разходите и ползите на евентуално разширяване на разпоредбите за докладване с флуорираните парникови газове, съдържащи се в предварително заредени продукти или оборудване, внесени във/изнесени от ЕС, и със субекти, които регенерират или унищожават флуорирани парникови газове в ЕС, с цел да бъде подобрен мониторингът.

Следва също да се помисли за начини за повишаване на качеството на системите за докладване на държавите-членки на данни за емисиите чрез използване на информацията, записана и поддържана от операторите съгласно регламента. Анализът показва, че количествата, изключени потенциално от разпоредбите за докладване поради границата от един тон, не са съществени, така че не е необходимо изменение на тази прагова стойност.

Заключения и следващи стъпки

Разпоредбите в регламента влязоха в сила на различни етапи през периода 2006―2011 г. Анализът установи някои недостатъци при настоящото прилагане на част от неговите ключови разпоредби, по-специално на тези за обучение и сертифициране, за херметизиране и улавяне .

Като се има предвид краткият период, през който регламентът е бил действащ, не може да се даде количествена оценка на каквото и да било въздействие на разпоредбите на регламента за ограничаване и възстановяване. Въпреки това, благодарение на своите ограничения на употребата и продажбата, регламентът вече спомогна ЕС и неговите държавите-членки да спазят поетите от тях задължения съгласно Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Обединените нации по изменението на климата за периода 2008―2012 г.

Ако всичките му настоящи разпоредби бъдат изцяло приложени във всички държави-членки, регламентът, заедно с Директивата МАС, ще дадат възможност да се избегнат почти половината от прогнозираните емисии към 2050 г., като стабилизират емисиите в ЕС-27 на сегашните им стойности от 110 млн. тона CO2 екв. От решаващо значение следователно е всички държави-членки бързо да увеличат усилията си за правилното прилагане и налагане на регламента. Комисията е готова да продължи да подпомага, организира и улеснява мерките, насочени към по-добро прилагане на законодателството. Комисията освен това ще започне процедури за нарушение, когато това се налага.

От друга страна, в контекста на общата цел на ЕС да намали емисиите с 80―95 % към 2050 г., стабилизирането на емисиите на флуорирани парникови газове на сегашните им стойности не достатъчно и анализът показва, че вече наличните или нововъзникващи технологии с нисък ПГЗ са приложими и могат да се окажат икономически ефективни в много области на приложение. Тъй като продължаващите научни изследвания постоянно подобряват тяхната безопасност и експлоатационни характеристики, тези варианти имат потенциала постепенно да заменят технологиите на базата на флуорирани парникови газове с висок ПГЗ, с което ще подпомогнат прехода към благоприятна за климата икономика с ниска въглеродна интензивност.

Поради тази причина ЕС трябва да предприеме по-нататъшни мерки за постигане на допълнителни икономически ефективни намаления на емисиите на парникови газове. ЕС подкрепя вече действията на глобално равнище за намаление на емисиите на флуорирани парникови газове съгласно Монреалския протокол и в настоящия доклад са изложени варианти за икономически ефективни намаления на флуорираните парникови газове в ЕС. Комисията ще се консултира със заинтересованите страни по тези варианти и ще оцени потенциалните им икономически, социални и екологични въздействия. На тази основа Комисията ще представи, ако е уместно, законодателно предложение за преразглеждане на настоящия регламент.

Приложение: съкращения

ФПГ флуорирани парникови газове

Директива MAC Директива 2006/40/ЕО относно емисиите на климатични системи в моторни превозни средства

CO2 екв. еквивалент на въглероден двуокис

ПГЗ потенциал за глобално затопляне

HFC ненапълно флуорирани въглеводороди

PFC напълно флуорирани въглеводороди

SF6 серен хексафлуорид

NF3 азотен трифлуорид

[1] ОВ L 161, 14.6.2006 г., стр.1―11.

[2] Schwarz, W. et al. (2011 г.) Окончателен доклад: Договор за предоставяне на техническа помощ за извършване на преглед на Регламент (ЕО) № 842/2006 относно някои флуорирани парникови газове.

[3] OВ L 161, 14.6.2006 г., стр. 12―18.

[4] Одобрен с Решение № 2002/358/EО на Съвета, OВ L 130, 15.5.2002 г., стр. 1―3.

[5] Еквивалентът на въглероден двуокис е мярка за сравнение на емисиите от различни парникови газове въз основа на техния потенциал за глобално затопляне.

[6] COM(2003) 492 окончателен от 11.8.2003 г. Това предложение на Комисията беше в основата както на регламента, така и на Директивата МАС.

[7] Член 9 и приложение ІІ предвиждат забрани за пускането на пазара за някои продукти и оборудване, съдържащи или чието функциониране зависи от флуоровъглеводороди. По изключение те започнаха да се прилагат от 4 юли 2006 г., въпреки че отделните забрани станаха постепенно приложими между 4 юли 2006 г. (обувки) и 4 юли 2009 г. (нови аерозоли).

[8] Член 9, параграф 2 изключва прилагането за продукти и оборудване, включени в приложение ІІ, за които е доказано, че са произведени преди датата на влизане в сила на съответната забрана за пускане на пазара.

[9] Създадена в съответствие с Регламент (ЕО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа; OВ L 256, 7.9.1987 г., стр. 1–675, изменен.

[10] Всички работници и дружества в секторите на стационарните хладилни и климатични системи и термопомпите трябваше да бъдат изцяло сертифицирани не по-късно от 4 юли 2011 г.

[11] Регламент (ЕО) № 1013/2006 относно превози на отпадъци, OB L 190, 12.7.2006 г., cтр. 1―98.

[12] Решение № 280/2004/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно механизма за мониторинг на емисиите на парникови газове в Общността и прилагане на Протокола от Киото; OВ L 49, 19.2.2004 г., стр. 1―8.

[13] Решение № 2005/166/ЕО на Комисията от 10 февруари 2005 г. за определяне правилата за прилагане на Решение № 280/2004/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно механизма за контрол на емисии с парников ефект от Общността и за прилагане на Протокола от Киото; OВ L 55, 1.3.2005 г., стр. 57―91.

[14] ОВ L 130, 15.5.2002 г., стр. 1―3.

[15] Решение № 2007/62/ЕО на Комисията от 8 декември 2006 г. относно националните разпоредби, нотифицирани от Дания, за някои промишлени парникови газове, OВ L 32, 6.2.2007 г., стр. 130―134, и Решение № 2008/80/EО на Комисията от 21 декември 2007 г. относно националните разпоредби, нотифицирани от Република Австрия, за някои флуорирани парникови газове, OВ L 24, 29.1.2008 г., стр. 45―50.

[16] Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите: Пътна карта за постигане до 2050 г. на конкурентоспособна икономика с ниска въглеродна интензивност. COM(2011) 112 окончателен.

[17] Заключения на Съвета от 14 октомври 2010 г. относно подготовката за 16-ата конференция на страните по Рамковата конвенция на Обединените нации по изменението на климата, Канкун, 29 ноември―10 декември 2010 г.

[18] Съображение 7, Регламент (ЕО) № 842/2006 относно някои флуорирани парникови газове.

[19] Съображение 8, Регламент (ЕО) № 842/2006 относно някои флуорирани парникови газове.

[20] HFC-152 и HFC-161 със 100-годишен потенциал за глобално затопляне съответно 53 и 12.

[21] PFC 9-1-18 и напълно флуориран циклопропан със 100-годишен потенциал за глобално затопляне съответно над 7500 и над 17 340.

[22] NF3 със 100-годишен потенциал за глобално затопляне 17 200.