Следователно в Регламента относно козметичните продукти е потвърдено, че към момента на приемането му “няма подходяща информация относно рисковете, свързани с наноматериалите”, а НКБП се упълномощава да предоставя ръководства относно методологии за извършване на изпитвания, с които да се извършва оценка на риска във връзка с наноматериалите”. Такова ръководство е прието от НКБП през 2012 г.(„Насоки относно оценката на безопасността на наноматериалите в козметичните продукти“, SCCS/1484/12) и е последвано от публикувания от НКБП „Меморандум за значимостта, адекватността и качеството на данните в досиетата за безопасност на наноматериалите“ (Memorandum on Relevance, Adequacy and Quality of Data in Safety Dossiers on Nanomaterials) (SCCS/1524/13).

2.5.Етикетиране на козметични продукти, съдържащи наноматериали, и осведоменост на потребителите

За да се информират потребителите за състава на конкретен продукт, върху контейнера или опаковката на всеки козметичен продукт трябва да бъде поставен списък на неговите съставки с незаличими и видими букви. Освен това в Регламента относно козметичните продукти е поставено допълнително задължение за етикетиране по отношение на козметичните продукти, съдържащи наноматериали:

„Всички съставки, съдържащи се под формата на наноматериали, трябва ясно да се обозначават в списъка на съставките. Наименованията на тези съставки са последвани от думата „нано“ в скоби.“ (Член 19, параграф 1, точка ж) от Регламента относно козметичните продукти).

Този начин на етикетиране се прилага за всички козметични продукти, съдържащи наноматериали, независимо дали подлежат на изискването за нотификация съгласно член 16 или на процедурата по издаване на разрешение като оцветители, консерванти или UV-филтри съгласно член 14, параграф 1, букви в), г) и ( д) съответно. В сектора на потребителските продукти само за козметичните продукти съществува конкретно изискване за етикетиране относно наличието на наноматериали.

Етикетът следва да посочва всички съставки в номенклатурата на INCI, а след съставките в наноразмер следва да бъде поставена думата „нано“ в скоби (например титанов диоксид (нано)). Подобно на другите съставки и съставките под формата на наноматериали трябва да бъдат изброени в низходящ ред по тегло в сравнение с другите съставки в продукта.

По отношение на това как потребителите възприемат козметичните продукти, основаващи се на нанотехнологии, все още не е ясно по какъв начин описаният по-горе „нано“ начин на етикетиране улеснява информираността на потребителите относно козметичните продукти, съдържащи наноматериали, и тяхното покупателно поведение. Интересни открития обаче бяха публикувани през 2020 г. след проведено проучване за Обсерваторията за наноматериали на ЕС (EUON) и ECHA „Разбиране на представата за наноматериалите на обществеността и как се възприема тяхната безопасност в ЕС“ (Understanding the Public’s Perception of Nanomaterials and How Their Safety Is Perceived in the EU). В доклада се посочва, че почти 9 от всеки 10 респондента от представителен брой граждани на ЕС от различни държави членки смятат за важно да бъдат информирани, когато купуват продукт, съдържащ наноматериал.

Проучването също така показа, че ако на потребителите е предоставена ясна информация, че даден продукт съдържа наноматериали, по-голямата част от тях ще подходят по предпазлив начин като или няма да купят този продукт, или ще вземат решение според категорията на продукта. В случаите когато отношението на респондентите към наноматериалите е било негативно или по-скоро негативно, това е било свързано по недвусмислен начин с нивото на техните познания за наноматериалите. Колкото по-ниско е нивото на познания за наноматериалите, толкова по-малка е вероятността респондентът да закупи продукт, съдържащ наноматериали. Освен това, като общо наблюдение, съществува тенденция потребителите да са по-запознати с употребата на наноматериали, когато става въпрос за козметика, отколкото в редица други проучени области.

И накрая, следва да се припомни, че се е увеличило значително използването на цифрови технологии за закупуване на потребителски стоки и по-специално на козметични продукти (например по време на здравната криза, свързана с Covid-19). Това води до нови предизвикателства и възможности, които си заслужава да бъдат проучени допълнително. Контролът на пазара на онлайн покупките например може да бъде предизвикателство; от друга страна, цифровите средства могат да допринесат за по-ефективна и целева комуникация към потребителя на козметични продукти (напр. електронният етикет може да включва и информация за използването на козметични съставки, квалифицирани като наноматериали).

Повечето граждани на ЕС смятат, че е важно да бъдат информирани за наличието на наноматериали, когато купуват продукт (както се изисква от Регламента относно козметичните продукти), и потенциалното използване на цифрови технологии също следва да бъде по-задълбочено изследвано в този аспект.

2.6.Основни заключения

При настоящия преглед бе извършена оценка дали разпоредбите, свързани с наноматериалите, на Регламента относно козметичните продукти все още са подходящи за целта в светлината на научно-техническия прогрес. По-специално прегледът бе насочен към определението за „наноматериал“, нотификациите за наноматериалите, научната оценка на наноматериалите, както и етикетирането на козметични продукти, съдържащи наноматериали.

Що се отнася до определението, при настоящия преглед бяха подчертани разликите между определението за наноматериали в Регламента относно козметичните продукти и в Препоръката на Комисията от 2011 г. относно определението за наноматериали. Това бе признато и в Стратегията на ЕС за устойчивост в областта на химикалите, в която бе посочено, че ще бъде извършено преразглеждане на хоризонталното определение за наноматериалите до 2021 г. Привеждането на определението за наноматериали, дадено в Регламента относно козметичните продукти, в съответствие с хоризонталното определение би могло да увеличи съгласуваността в рамките на законодателството, но следва да бъде извършена обстойна оценка, за да се оценят потенциалните последици от него.

Бяха установени недостатъци при нотификациите за наноматериали. Например докато оценката на безопасността се извършва на ниво съставка, нотификациите се правят на ниво продукт. Освен това срокът за извършване на оценка е относително кратък и не изглежда оптимален за стопанските субекти, които трябва да планират своите стопански дейности предварително. Поради това е необходимо да бъде обърнато специално внимание на ефективността на настоящата процедура по нотификация на наноматериалите чрез Портала за нотифициране на козметични продукти (CPNP), по-специално с оглед на нейната продължителност и последиците от изтичането на крайния срок, определен в Регламента относно козметичните продукти.

Научната оценка на безопасността на наноматериалите би могла да бъде усъвършенствана, по-специално тъй като опитът показва, че по-голямата част от приключените от Научния комитет по безопасност на потребителите оценки са недостатъчно категорични поради липса на данни. Въпреки че се очаква настоящото положение да се подобри до известна степен чрез по-добро прилагане, биха могли да се проучат възможности за по-нататъшни подобрения, като например възможността за включване на наноматериалите в съществуващата система за издаване на разрешения, както е предвидено в член 14 от Регламента относно козметичните продукти за оцветителите, консервантите и UV-филтрите, която функционира добре.

И накрая, що се отнася до етикетирането, тъй като повечето граждани на ЕС считат, че е важно да бъдат информирани за наличието на наноматериали в купуваните от тях продукти, би могло да се обмисли възможността цифровото етикетиране да допълва и допълнително да подобрява етикетирането на наноматериалите в козметичните продукти.