1.Въведение

Успехът на Плана за инвестиции за Европа в насочването на финансиране към проекти с добавена стойност за европейската икономика зависи отчасти от способността на ЕС и на държавите членки да преодолеят пречките пред трансграничните инвестиции. Поради това, като част от третия стълб на Плана за инвестиции за Европа, насочен към премахването на пречките пред инвестициите, Комисията пое ангажимент за ускоряване на процеса по изграждане на съюз на капиталовите пазари (СКП).

Изграждането на интегрирани финансови пазари в рамките на СКП изисква вземането на важни решения на европейско равнище, както и твърд ангажимент от всяка държава членка за преодоляване на пречките на национално равнище. Действията на национално равнище са необходими, за да се създаде ясна, предвидима и стабилна среда, предлагаща повече инвестиции и по-ефективно разпределение на капитала, което на свой ред ще стимулира финансирането на бизнеса и инфраструктурата.

В отговор на призива на Съвета ЕКОФИН от юни 2015 г. Комисията и експертна група от представители на държавите членки започнаха съвместна работа, в която Европейският парламент участва като наблюдател, насочена към установяване на националните пречки пред трансграничните капиталови потоци и откриване на най-добрите начини за преодоляването на онези от тях, които не са свързани с обществения интерес или са непропорционални. В резултат следва да бъде изготвена съвместна пътна карта с оглед премахването на тези пречки, която да допълни останалите инициативи относно съществуващите пречки пред инвестициите, установени от Комисията в контекста на европейския семестър, както и работата по СКП за развитие на капиталовите пазари със съдействието на Службата за подкрепа на структурните реформи (СПСР).

Комисията смята, че този метод на сътрудничество с държавите членки въз основа на взаимна оценка на националните изисквания, партньорски проверки и обмен на най-добри практики, може да донесе значителни ползи. В този дух експертната група започна работа във връзка с редица пречки, предимно от сферата на националната компетентност, които бяха подбрани въз основа на предоставената от държавите членки информация и отговорите на заинтересованите страни на различните консултации, свързани със СКП. В настоящия доклад е представено виждането на Комисията за нормативната среда в държавите членки въз основа на наличната информация и доказателства. В допълнение към приемането на първата версия на настоящия доклад на 27 февруари 2017 г. Комисията бе уведомена за някои неточности, дължащи се основно на непълна или противоречива информация, поради което тя реши да приеме настоящата изменена версия.

Първият набор от пречки, установени от експертната група, включва такива, които възпрепятстват трансграничните операции на инвеститорите в рамките на инвестиционния цикъл. В настоящия доклад се прави разграничение между пречки ex ante (нсепосредствен проблем за инвеститорите, които възнамеряват да упражняват дейност в трансграничен план), пречки in itinere (затрудняват инвеститорите при поддържане или увеличаване на трансграничната им експозиция) и пречки ex post (водят до затруднения в края на инвестиционния процес).

По отношение на всяка от тях настоящият доклад стъпва върху резултатите от обсъжданията в рамките на експертната група и се предлагат последващи стъпки, без това непременно да отразява консенсус между държавите членки по всяка отделна тема. Комисията очаква държавите членки да постигнат съгласие по предложената пътна карта и да предприемат съответни действия. Целта е да се проследи изпълнението на пътната карта, като същевременно продължи работата с държавите членки по събирането на изчерпателна и актуална информация, а експертната група се приканва да установи и останалите пречки в съответните свързани със СКП области. Пътната карта се разглежда като динамичен документ, който трябва да се актуализира с допълнителните действия, които трябва да се предприемат преди 2019 г., във връзка с пречките, които могат да бъдат установени впоследствие.

2.Пречки ex ante

2.1.Пречки пред трансграничното предлагане на инвестиционни фондове

Паспортът на ЕС за предлагане на ценни книжа допринесе за изграждането на успешен трансграничен пазар на инвестиционни фондове — 80 % от фондовете на предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) и 40 % от алтернативните инвестиционни фондове (АИФ) се предлагат трансгранично. Предлагането на фондовете обаче продължава да бъде териториално ограничено. Една трета от трансгранично предлаганите фондове се продават само в една държава членка и една трета — в не повече от четири други държави членки. Това може да се дължи на концентрирани канали за предлагане на фондове в някои държави членки, на културни предпочитания или на липса на стимули за конкуренция в трансграничен мащаб. Същевременно при различните консултации бяха предоставени отговори, в които се посочват и допълнителните национални изисквания, приети от държавите членки при транспонирането на Директивата за ЛУАИФ и Директивата за ПКИПЦК.

Работата на експертната група в тази област беше насочена към установяването и преодоляването на пречките, произтичащи от националните разпоредби или практики. В допълнение към това и с оглед на необходимостта от действия на равнище ЕС Комисията започна обществена консултация относно пречките пред трансграничното предлагане на инвестиционни фондове, в която тези теми също са засегнати. По-нататъшната работа в резултат на консултацията на Комисията, в която ще се вземе под внимание настоящият доклад, ще бъде оповестена своевременно.

2.1.1.Изисквания за предлагане на пазара

Няколко държави членки посочиха, че значителните различия между националните норми и разнородните надзорни подходи се оказват съществена пречка за ефективното въвеждане на паспорта на ЕС при управлението на активи.

Правната несигурност е особено висока:

i) през най-ранните етапи от жизнения цикъл на даден фонд, като например фазата преди комерсиализацията му, когато може да е необходимо управителите на активи да проверят привлекателността му за потенциалните инвеститори; както и

ii) след комерсиализацията на фонда, когато управителите на фондове могат да бъдат потърсени от потенциални клиенти.

Управляващите дружества трябва да правят разходи за проучване и спазване на различни национални пазарни режими, режими за финансово стимулиране и за защита на потребителите, в т.ч. времеемки преводи и изисквания за промени в документацията за във връзка с пазарното предлагане.

В стремежа си да постигнат повече яснота държавите членки, участващи в експертната група, обсъдиха въпроса дали предпазарното предлагане на потенциални професионални клиенти и проявяването на инвеститорски интерес от тях би могло да не се счита за пазарно предлагане на дялове или акции от даден фонд и да не бъде предмет на националните изисквания за пазарно предлагане.

Експертната група прецени, че предпазарното предлагане следва да представлява предоставяне на ограничен брой потенциални професионални клиенти на проектодокументацията на фонда, която обаче не съдържа документи за записване и не им се предоставя възможност за записване.