BG Официален вестник на Европейския съюз C 10/59

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Интеграция на световния пазар и възлагане на дейности на външни изпълнители. Как да се справим с новите предизвикателства“

(2008/C 10/17)

На 16 февруари 2007 г. Европейският икономически и социален комитет реши, в съответствие с член 29, параграф 2 от Правилника за дейността, да изработи становище относно „Интеграцията на световния пазар и възлагане на дейности на външни изпълнители. Как да се справим с новите предизвикателства“.

Консултативната комисия по индустриални промени, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 12 септември 2007 г. (докладчик: г-н ZÖHRER, съдокладчик: г-н LAGERHOLM).

На 438-ата си пленарна сесия, проведена на 26 и 27 септември 2007 г. (заседание от 26 септември), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище със 151 гласа „за“, 1 глас „против“ и 8 гласа „въздържал се“.

1. Резюме

1.1 Промените в търговията и нарастващата интеграция на икономиките в системата на световната търговия се стимулират от широк спектър от фактори. Сред най-важните от тях е развитието на международно разделение на производството, довело до това, на различни етапи на производствения процес да се търгуват все по-голям брой междинни продукти (стоки и услуги). Търговията с междинни продукти е една от най-значимите движещи сили за индустриалните промени и представлява особена форма на международно разделение на труда.

1.2 В този контекст, възлагането на дейности на външни изпълнители (аутсорсингът) се измерва чрез външните потоци на междинни продукти в системата на външната търговия, което се различава от обичайното определение и до известна степен се припокрива с понятието, известно като „офшоринг“. За да бъде направено това разграничение, би могъл да се използва терминът „офшорен аутсорсинг“ (офшорно възлагане на дейности на външни изпълнители).

1.3 За този „офшорен аутсорсинг“ съществуват редица причини. Водещи сред тях са по-ниските разходи за труд (по-ниско заплащане и/или социални осигуровки). Освен това обаче цените на суровините и близостта до бързо развиващи се пазари също играят значителна роля. Ценовите преимущества вследствие на по-малко строгото законодателство за защита на околната среда или в резултат на данъчни облекчения също могат да бъдат стимул за офшорен аутсорсинг.

1.3.1 Феноменът на офшорния аутсорсинг не представлява ново развитие, а е синоним на организация на производството, основаваща се на разделение на труда, в рамките на което различните предприятия се специализират в това, което могат да извършат най-добре и икономически най-ефективно. Информационните технологии и евтините комуникации ускоряват това развитие и правят възможна международната търговия в много нови сектори — особено в сектора на услугите.

1.3.2 Изгодната и ефективна транспортна система е основна предпоставка за офшорен аутсорсинг.

1.4 Обемът на стоки, които понастоящем се търгуват по света, е 15 пъти по-голям от този през 1950 г., а делът му в световния БВП се е утроил. Световната търговия с услуги сега достига нива на растеж, сравними с тези при стоките, и нараства по-бързо от БВП. Делът на услугите в международната търговия е близо 20 %.

1.5 Между 1992 г. и 2003 г. делът на междинните продукти в цялостния внос нарасна от 52,9 % на 54,1 %, а на капиталови стоки — от 14,9 % на 16,6 %. Делът на потребителските стоки леко намаля. Сред междинните стоки има значителна промяна в полза на категорията на частите и компонентите.

1.6 Тенденциите в развитието силно варират в различните региони. Докато делът на междинните продукти във вноса на EС-15, Япония и САЩ е спаднал, то в Китай, Югоизточна Азия и новите държави-членки на ЕС (EС-10) той се е увеличил.

1.7 Бързият растеж на търговията с услуги се дължи най-вече на развитието в категорията „Други услуги“, която включва бизнес услугите. В нея пък финансовите, компютърните и информационните услуги отбелязват особено силна динамика. Най-печеливши от аутсорсинга на услуги са САЩ, ЕС-15 и Индия, като последната извлича относително най-големи ползи.

1.8 Като цяло, ЕС успешно запазва водещата си позиция в световната търговия, както в сектора на стоките, така и в сектора на услугите. Европейската икономика е пазарен лидер в широк спектър от индустриални производства със среднотехнологично ниво и при капиталоемките стоки. Основание за загриженост дават нарастващият търговски дефицит с Азия и доста слабите постижения на ЕС в сферата на ИКТ.

1.9 Чрез офшорен аутсорсинг се увеличава търговията, което повишава благосъстоянието като цяло. Комитетът обаче съзнава, че при това има не само печеливши, но и губещи, като обикновено е по-лесно да бъдат идентифицирани губещите, тъй като за тях последиците настъпват незабавно (например служители, които губят своите работни места).

1.10 Предвид общо взето положителното за ЕС развитие на търговията с междинни продукти, следва да бъдат подкрепени едно положително и проактивно отношение от страна на ЕС по отношение на свободната и коректна световна търговия, както и една активна негова глобализационна стратегия. При това обаче вътре в ЕС трябва да се обърне особено голямо внимание върху разпределението на постигнатите ползи.

1.11 ЕС следва да се застъпва за световна търговия, която гарантира справедливи условия и устойчиво (икономическо, социално и екологично) развитие.

1.12 ЕС би трябвало да осъзнава своите силни страни и да ги развива. Именно споменатите по-горе сектори от средно технологично ниво се характеризират с голям иновационен потенциал. Освен това обаче, е необходимо и в други области да се правят инвестиции в оборудване и идеи.

1.13 В светлината на развитието на офшорния аутсорсинг са необходими повече и по-детайлни анализи. Комитетът препоръчва Комисията да задейства изготвянето на такива анализи, които да съдържат също вероятни кратко и средносрочни сценарии, като при това включи в този процес и заинтересованите страни. Такива анализи биха могли също да бъдат част от отрасловите анализи в рамките на новата индустриална политика и да служат като основа за дискусиите в браншовия социален диалог.

1.14 Основните отговори на предизвикателствата пред Европа, възникващи от интеграцията на световната търговия и от нарастващото изнасяне на европейското производство зад граница, се съдържат в Лисабонската стратегия. В този контекст, Комитетът изтъква следните точки като ключови за изграждането на адаптивна и конкурентоспособна Европа в процеса на глобализация: — завършване и укрепване на вътрешния пазар, — развитие на иновациите, — стимулиране на заетостта.

2. Контекст и обосновка на становището

2.1 Промените в областта на търговията и нарастващата интеграция на икономиките в системата на световната търговия се стимулират от редица фактори (либерализация на търговията, по-ниски транспортни и комуникационни разходи, нарастващи приходи, нарастващо международно разделение на труда и т.н.). Сред най-важните от тези фактори е развитието на международно разделение на производството, вследствие на което в различните фази на производствения процес се търгуват все по-голям брой междинни продукти (стоки и услуги). Това нарастване на междинната търговия, наричано тук „аутсорсинг“, поражда преструктуриране на голям брой производствени процеси на глобално и регионално ниво, и се наблюдава също и в много области от сектора на услугите.

2.2 Традиционните сравнителни преимущества на индустриализираните страни, като квалифицирана работна ръка и техническо ноу-хау за произвежданите продукти и/или производствените процеси, са изложени на нарастващ натиск от множество посоки. В тази бързопроменяща се среда ЕС среща нови конкуренти, появили се в голям брой отрасли на икономиката и в отрасъла на услугите с висока добавена стойност. Така предизвикателствата пред предприятията в ЕС бързо се увеличават.

2.3 Търговията с междинни продукти е една от най-значимите движещи сили на индустриалните промени и представлява особена форма на международно разделение на труда, което бързо измества по-традиционните форми на глобализация. Съвсем очевидно е, че глобализацията на пазарите, наред с техническия напредък, прави възможно разпокъсването на производствения процес за даден продукт в множество възходящи и низходящи фази, които обикновено се разпределят в няколко страни.

2.4 Целта на настоящото становище е от една страна да изследва доколко световният феномен на аутсорсинга на стоки и услуги се задвижва главно от развитието в азиатските страни (особено Китай и Индия), както и от интегрирането на новите държави-членки на ЕС. Същевременно е важно да се установи дали и до каква степен ЕС е уязвим вследствие на появата на нови, действащи в глобален мащаб търговски сили и в резултат на свързаните с това промени в сравнителните преимущества, особено що се отнася до пазарите, на които ЕС понастоящем има водещо място. Това са преди всичко пазарите, характеризиращи се със средно технологично ниво и капиталоемки стоки, като например автомобилната и фармацевтичната индустрия, както и производството на специализирано оборудване.

2.5 Явлението на изнасянето на производства не се разглежда в настоящото становище, тъй като вече бе предмет на други становища на Комитета.

2.6 Обобщено казано, тук става дума за интересно явление в индустрията, което ще принуди предприятията в ЕС да развият сравнителните си преимущества, от които са се възползвали досега, но които вече не са им гарантирани, дори и в напълно новите сектори на икономиката, като например услугите. Изследването на този процес би дало възможност да бъдат установени секторите, които са слаби понастоящем или биха се оказали слаби в бъдеще, и да се обърне внимание на различните икономически отрасли в ЕС да вземат своевременно подходящите решения.

3. Развитие на световната търговия

3.1 Анализът по-долу се основава върху проучване, публикувано в „Economic Papers“, бр. 259, октомври 2006 г., на Генерална дирекция „Икономически и финансови въпроси“ на Европейската комисия (1).

3.1.1 Проучването обхваща периода между 1990 г. и 2003 г. Той представлява интерес поради това, че в началото на 90-те години в световната търговия настъпиха промени, които бяха от решаващо значение за Европа. Китайската НР започна да играе по-голяма роля в световната търговия, което в крайна сметка доведе до влизането й в Световната търговска организация. По-нататъшното осъществяване на единния пазар доведе до по-дълбока интеграция вътре в ЕС. Политическото и икономическо отваряне на страните от Централна и Източна Европа и тяхното присъединяване към ЕС доведоха до разширяване на единния пазар. Така към началото на периода в ЕС членуваха 12 държави, днес те са 27.

3.1.2 В същото време и в Индия, Русия и Латинска Америка (главно в Бразилия) се извършиха значителни промени, които укрепиха позициите на тези страни в световната търговия.

3.1.3 Тъй като до приключването на това проучване все още не е имало надеждни данни за периода след 2003 г., не могат да се направят обосновани заключения за протеклите след това промени. Може обаче да се приеме, че тенденции като тези, констатирани в проучването по отношение на EС-10, се наблюдават също така в България и в Румъния. Примерът с текстилната индустрия показва, че развитието там, ако не друго, се ускорява.

3.2 Обемът на стоките, които понастоящем се търгуват по света, е 15 пъти по-голям от този през 1950 г., а делът му в БВП се е утроил. Търговията с услуги в световен мащаб сега нараства с темпове, подобни на тези за услугите (средно около 6 % годишно от 1990 г. насам), като по този начин нараства по-бързо от БВП. Делът на услугите в световната търговия е почти 20 %.

3.2.1 Докато развитието като цяло е стабилно, при различните категории стоки и услуги се наблюдават значителни различия в темповете на растеж.

3.2.2 Както бе споменато във въведението, международното разделение на труда е една от най-значимите движещи сили за развитието на световната търговия. Това разделение на труда води до постоянно нарастващи обеми на междинната търговия (със стоки и услуги). Тази нарастваща междинна търговия (напр. с полуфабрикати, части и компоненти), както и „аутсорсингът“, отразяват реорганизацията на голям брой производствени процеси на световно или регионално ниво — за разлика от национално базираните — и е огледален образ на огромното нарастване на потоците на преки чуждестранни инвестиции (ПЧИ) под 5 % от световния БВП през 1980 г. на над 15 % в края на 90-те. Не всички преки чуждестранни инвестиции обаче са свързани с аутсорсинг.

3.2.3 Глобализираните системи за производство, съчетани с развитието на мощни информационни и комуникационни технологии (ИКТ), които водят до аутсорсинг или казано другояче, до „вертикална специализация“, имат отражение и върху голям брой сектори от областта на услугите.

3.2.4 Интернационализирането на производствените процеси на регионално и световно ниво поражда нарастваща вътрешноиндустриална и вътрешнофирмена търговия. Износът на продукти от определена индустрия на дадена страна зависи все повече от вноса на междинни продукти, произведени било от същата индустрия, било от филиал на мултинационална компания.

3.3 Обзор на търговията по производствени етапи

3.3.1 Като се използва „Broad Economic Categories Classification“ (Класификацията на широките икономически категории) на ООН, продуктите могат да бъдат класифицирани според тяхната крайна употреба (напр. дали те са междинни, потребителски или капиталови стоки).

3.3.2 Между 1992 г. и 2003 г. се отчита нарастване на дела на междинните продукти (от 52,9 % на 54,1 %) и на капиталовите стоки (от 14,9 % на 16,6 %) спрямо общия обем на вноса, докато делът на потребителските стоки леко спада. При междинните продукти се наблюдава ясно изразено преместване по посока на категорията части и компоненти, особено симптоматично в ИКТ и в автомобилната индустрия.

3.3.3 Тенденциите в развитието варират значително и между различните региони. Докато в ЕС-15, Япония и САЩ делът на междинните продукти във вноса спадна, в Китай, Югоизточна Азия и новите държави-членки на ЕС (EС-10) той се увеличи.

3.4 Тези наблюдения не обхващат търговията и развитието вътре в ЕС-15. Трябва обаче да се отбележи, че именно тук се осъществява преобладаващата част от търговията на отделните държави-членки на ЕС (между две трети и 80 %). Тук аутсорсингът се измерва изключително чрез външните търговски потоци на междинни продукти, което се отклонява от обичайното определение и в някои отношения се припокрива с т. нар. „офшоринг“. За да се разграничат двете понятия, би могъл да се използва терминът „офшорен аутсорсинг“.

4. Причини за нарастващия офшорен аутсорсинг

4.1 Съществуват многобройни причини, поради които дадена компания решава да премести своята икономическа дейност или част от нея в чужбина. Главната от тези причини в момента изглежда са по-ниските разходи за труд. Но фактори като ниските цени на суровините и близостта на пазари с високи темпове на растеж също играят важна роля. Ниската производителност, правната несигурност, недостатъчната инфраструктура, неблагоприятните условия за търговия (напр. мита, норми) и липсата на възможност за контрол и реакция при появата на проблеми обаче могат да повлияят отрицателно при взимането на решение.

4.2 Изнасянето на производствени мощности и дори доставката на продукти, които преди са били произвеждани от самите фирми, не са нови явления. Заместването на местна работна сила с чуждестранна от много години насам е обичайна практика в индустриализираните страни. Феноменът на аутсорсинга всъщност е аналогичен на разделението на труда и на запазването на конкурентоспособността и икономическата ефективност на компаниите чрез специализацията им в дейности, които им се удават най-добре. Новото обаче е, че информационните и комуникационните технологии (ИКТ) през последните години направиха възможен аутсорсинга на цели нови категории услуги (респективно производства на стоки). Информационните технологии и евтините комуникации днес улесняват компаниите да изнесат повечето процеси, които могат да бъдат възпроизведени/извършени в цифров формат, като напр. ИТ-поддръжка, бек-офис дейности, центрове за обслужване на клиенти, програмиране на софтуер, както и някои научноизследователски и развойни дейности.

4.2.1 ИКТ направиха възможен също така и допълнителния аутсорсинг при производството на стоки, тъй като междинните продукти вече могат текущо да се получават от различни доставчици. Производствените техники „just in time“ („в точния срок“) в изключителна степен разчитат на ИКТ, за да координират и синхронизират изработването на отделни части и компоненти от различни производители и доставката им на по-голямо или по-малко разстояние.

4.3 Дейност, която може да се възложи на външен изпълнител, обикновено може да бъде възложена и на външни изпълнители в чужбина („офшоринг“). Офшорингът може да се извърши под формата на прехвърляне на отделни дейности в рамките на дадена организация за изпълнение от нейни филиали в чужбина или пък като възлагането им на независим доставчик. Както вече бе посочено, това не е изцяло ново явление, но бързото развитие на ИКТ и съпътстващото го намаляване на разходите за комуникации създадоха възможност, многобройни нови частични услуги да бъдат включени в трансграничната търговия с услуги. Днес такива поръчки като техническото чертане за архитектурни нужди, разчитане на рентгенови снимки от рентгенолози, както и някои правни услуги могат да бъдат възлагани на изпълнители зад граница. Така развитието на ИКТ разшири международната търговия благодарение на намаляването на разходите за транзакции и на включването в търговията на редица съвършено нови продукти. Това наподобява въздействието, оказано от международната контейнерна система през 1950-те за подема в международната търговия (2).

4.4 Настоящото становище е фокусирано върху офшорния аутсорсинг. В общия политически дебат обаче той често се смесва с проблема за преките чуждестранни инвестиции (ПЧИ). Съществуват например тенденции, които често биват представяни като форми на аутсорсинг/офшоринг, докато всъщност са част от разширяването на предприятията отвъд границите на страната, с цел обслужване на съответния местен пазар в чужбина. За да се определи дали дадено преместване на производствена единица е случай на офшоринг, трябва да се установи кой пазар ще бъде обслужван от нея. Разширяването на икономическата дейност в чужбина с единствена цел обслужване на чуждестранни пазари (хоризонтални ПЧИ) не е задължително — дори не и в дългосрочен план — да се отрази отрицателно върху заетостта в собствената страна. Напротив, то може да има много положително въздействие върху доходността и върху заетостта в основното седалище на дружеството.

4.5 Разбира се, не само по-ниските разходи за труд (ниско заплащане и/или социални осигуровки) и необходимостта от приближаване към пазарите карат предприятията да преместват производствата си. Мотиви за това могат да бъдат също по-ниските разходи, дължащи се например на по-малко строгото законодателство по отношение на околната среда или вследствие на данъчни облекчения. Процесите в европейската циментова индустрия са нагледен и интересен актуален пример в това отношение. Поради силното повишаване на цените на енергията в Европа — причинено отчасти от системата на ЕС за търговията с емисии на CO2 — и преките ограничения за индустрията върху емисиите на CO2, някои европейски производители на цимент възложиха производството на клинкер на външни изпълнители в Китай.

4.6 Накрая, но не на последно място, икономически ефективната и ефикасна транспортна система е задължително условие за офшорния аутсорсинг.

5. Аутсорсинг на производство на стоки

5.1 Аутсорсингът, определен в проучването като възлагане на части от производството на външни поддоставчици или създадени специално за целта филиали извън ЕС, е отражение на следните фактори: — потоците в световната търговия се движат от интернационализацията на производствените структури и увеличаването в глобален мащаб на преките чуждестранни инвестиции; — делът на междинни продукти (предимно части и компоненти) и на капиталови стоки в световния внос нараства. Така се увеличава също и вътрешноиндустриалната и вътрешнофирмената търговия; — значително нарастват взаимно допълващите се двупосочни търговски потоци между индустриализираните и развиващите се/бързо развиващите се страни. Делът на междинните продукти във вноса спада за EС-15, САЩ и Япония, докато в по-слабо развитите им регионални партньори се покачва; — аутсорсингът на части от производството е особено характерен за ИКТ и автомобилната индустрия с техните глобално действащи фирми.

6. Аутсорсинг на услуги

6.1 От средата на 1990-те световната търговия с услуги бързо нараства, достигайки равнища на растеж, сравними с тези на търговията със стоки, и по този начин отбелязва далеч по-бърз растеж от БВП. Делът на търговията с услуги в общия БВП се повиши от 3,8 % през 1992 г. на 5,7 % през 2003 г.

6.2 Докато темповете на растеж в отраслите на транспорта и туризма са идентични с този на БВП, бързият растеж в търговията с услуги се дължи на категорията „Други услуги“, която включва бизнес услугите. В нея пък финансовите, компютърните и информационните услуги отбелязват особено силна динамика.

6.3 В нетни стойности (износ минус внос) най-печеливши от аутсорсинга на услуги са САЩ, ЕС-15 и Индия, като последната извлича относително най-големи ползи.

7. Преимущества и слаби страни на EС

7.1 От 1990 г. насам, като цяло ЕС успешно запазва водещата си позиция в световната търговия, както в сектора на стоките, така и в сектора на услугите. Това се дължи отчасти на обстоятелството, че в началото на 1990-те години изискващата интензивни инвестиции фаза на процеса на догонване облагодетелства секторите на индустрията, произвеждащи капиталоемки стоки, където ЕС има относително силни позиции. ЕС е пазарен лидер в множество индустриални отрасли със средно технологично ниво, както и при капиталоемките стоки. ЕС е най-силен в автомобилостроенето в световен мащаб, във фармацевтичната индустрия, в областта на специализираното оборудване и във финансовите и бизнес услугите.

7.1.1 Между 1992 г. и 2003 г. външнотърговският излишък на ЕС нарасна от 0,5 % на 1,5 % от БВП и също допринася значително за растежа на БВП.

7.1.2 Съществено преимущество на ЕС без съмнение е и неговият вътрешен пазар, който не само предлага стабилна правна рамка, но и представлява съответно голям собствен пазар. След разширяването една част от дейностите бяха възложени на външни изпълнители в новите държави-членки.

7.1.3 Проучването показва, че при офшорното възлагане на дейности на външни изпълнители в някои производствени сектори, например в автомобилостроенето, е налице тенденция към силна регионална концентрация на процеса (от ЕС-15 към новите държави-членки; от САЩ към Мексико и Бразилия; от Япония към Югоизточна Азия и Китай). Това се обяснява главно с разходите, свързани с географската отдалеченост (напр. разходи за транспорт). В сферата на новите технологии и на услугите обаче тези разходи не играят толкова важна роля.

7.2 Същевременно проучването посочва някои области, които дават основание за загриженост. В географско отношение това е растящият търговски дефицит с Азия въобще, а в технологично — по-скоро слабите постижения на ЕС в ИКТ. Особено важно във връзка с това е да се има предвид, че някои развиващи се страни са амбицирани бързо да напреднат във веригата на добавената стойност и затова правят големи инвестиции в НИРД и в образование.

7.2.1 Досега Азия имаше успех в световната търговия предимно в продуктови сектори като ИКТ, смятани от европейска гледна точка за сравнително по-малко важни, отколкото например автомобилостроенето, фармацевтичната и химическата индустрия. През последните 15 години много азиатски страни се специализираха в износа на продукти в областта на ИКТ (3). Може да се очаква, че в бъдещото си развитие тези страни ще се ориентират и към онези индустрии, в които досега ЕС имаше доминираща позиция (както показва примерът с текстилната индустрия).

7.2.2 ЕС и Китай имат подчертано допълващи се търговски структури, като ЕС е специализиран в средновисокотехнологичните и капиталовите стоки, а Китай се е концентрирал върху нискотехнологичните, трудоемките и свързаните с ИКТ продуктови сектори. Това взаимно допълване се отразява в благоприятни за ЕС търговски тенденции, като понастоящем многобройни държави-членки се радват на значителни предимства, що се отнася до възможността им да определят цените си съобразено с тези в нововъзникващите пазарни сили, като например Китай. Тези заключения подсказват, че процесът на догонване от страна на нововъзникващите търговски сили, например Китай, може да бъде взаимноизгоден и да доведе до значително нарастване на доходите на глава от населението както в развития, така и в развиващия се свят.

7.2.3 Изнасянето на услуги в Индия (още) не е от съществено значение в макроикономическо отношение.

7.3 В средно- и дългосрочен план през ЕС са възможни следните потенциални външнотърговски проблеми:

7.3.1. Доброто представяне на ЕС през 1990-те години до голяма степен се дължи на предимствата, получени в началната, инвестиционно интензивна фаза от либерализирането на световната търговия — сценарий, който няма да продължава до безкрай.

7.3.2. ЕС показва слаби места в широк сектор на високите технологии, най-вече в ИКТ.

7.3.3. Азия се превръща в потенциален конкурент на някои от основните икономически отрасли на ЕС. Производителите на евтини стоки от Китай вероятно ще бъдат доминиращи в голяма част от трудоемките индустрии с ниско технологично ниво. Последствията от това ще са по-големи за ЕС, отколкото за САЩ или Япония.

8. Печеливши и губещи от офшорния аутсорсинг

8.1 Офшорният аутсорсинг генерира повече търговия, често пъти с нови видове продукти и в нови икономически отрасли. От теорията и емпиричните проучвания е известно, че търговията генерира благосъстояние, поради което се предполага, че офшорният аутсорсинг също би трябвало да доведе до нарастване на благосъстоянието в световен мащаб. Тази оценка обаче става по-комплексна, ако се отчете фактът, че ценовите предимства, станали причина за офшоринг на производството на определени продукти, може би се дължат на по-малко строго законодателство по отношение на околната среда, което от своя страна би могло да доведе до глобални екологични последици. Но в случай, че това не е така, може да се смята, че офшорингът увеличава световното благосъстояние. Известно е също така, че търговията често пъти създава както печеливши, така и губещи и във връзка с това се поставя въпросът кой в Европа ще спечели и кой ще изгуби от увеличаващия се офшоринг.

8.1.1 Решението на дадена компания да изнесе определена дейност може, разбира се, да се окаже погрешно от нейна гледна точка. За това може да има разни причини. Например на клиентите може да им допаднат задграничните центрове за обслужване, предприятията може понякога да не получат междинните продукти с необходимото качество и в определеното време, между предприятията и клиентите или пък трансгранично може да възникнат културни или национални недоразумения, а фирмена информация може да попадне у конкурентите.

8.1.2 Трябва обаче да изхождаме от предположението, че решението на дадено дружество (или институция) за офшоринг или офшорен аутсорсинг на определен кръг от дейности е осъществено успешно. Кои ще бъдат в този случай печелившите и губещите?

8.2 Печеливши

8.2.1 Европейски дружества, извършващи офшоринг или офшорен аутсорсинг. Те имат възможност да спестят много разходи, благодарение най-вече на ниските разходи за труд. В по-дългосрочен план тези дружества също ще имат на разположение и нов потенциал от квалифицирана работна ръка, както пряко чрез своите изнесени филиали, така и непряко чрез офшорен аутсорсинг от страна на местни подизпълнители. Освен това дружествата в европейските страни с добре регулирани пазари на труда един ден ще бъдат в състояние, благодарение на центровете си за производство зад граница, да управляват по-гъвкаво нивото на собствената си работна сила. Възможно е също така от изнесените в чужбина производствени центрове да се разработят нови пазари. Чрез такива местни производствени центрове европейските дружества могат да произвеждат и предлагат стоки и услуги на цени, които правят възможна продажбата им в страни с ниско заплащане на труда.

8.2.2 Европейски страни, които доставят продукти и услуги в рамките на офшоринг и офшорен аутсорсинг. С присъединяването на 12 нови държави-членки през 2004 г. и 2007 г. в Европейския съюз вече има няколко големи доставчика на продукти и услуги в рамките на офшоринга и на офшорния аутсорсинг. Но и някои страни от ЕС-15, особено Ирландия, също получават ползи като „офшорни центрове за производство“. Предимствата на страните-доставчици са ясни: краткосрочно това са създаването на работни места и привличането на инвестиции, а като дългосрочни ползи могат да се посочат трансферът на технологии и умения към местното население, който произтича от решението на фирмите за офшоринг и за офшорен аутсорсинг.

8.2.3 Потребители на продукти и услуги, произведени чрез офшоринг или офшорен аутсорсинг. Крайните потребители на такива стоки и услуги могат да спечелят от по-ниските им цени. Съществуват например оценки, че между 10 и 30 % от спада на цените на полупроводниците и запаметяващите чипове през 1990-те години се дължи на глобализацията на индустрията за производство на ИТ-хардуер. Потребителите могат да се възползват също и от увеличеното работно време в много сектори на услугите, напр. от възможността да се свържат след 17 часа GMT/CET с център за обслужване на клиенти на дадена компания, разположен в Бангалор. Намаляването на цените, в зависимост от дела на офшоринга или офшорния аутсорсинг спрямо общия обем, ще доведе до спад на инфлацията и оттам — до по-висока покупателна способност.

8.3 Губещи

8.3.1 Европейски служители, загубили работата си поради офшоринг или офшорен аутсорсинг. Очевидните и непосредствени губещи са служителите, загубили работата си вследствие на офшоринг или офшорен аутсорсинг. Става дума за една силно засегната, но относително малка и концентрирана група, за разлика от доста по-многобройните и многопластови групи на печелещите от офшоринг или офшорен аутсорсинг, всяка от които поотделно (може би с изключение на фирмите) ще спечели относително малко. Тази асиметрия между печеливши и губещи прави политическата икономия на офшоринга сродна с повечето други дискусии за свободната търговия и конкуренцията на вноса. Със създадения от Съвета по настояване на Комисията „Европейски фонд за приспособяване към глобализацията“ Европейският съюз има на разположение инструмент, чрез който — макар и с ограничени средства — да подпомогне групата на губещите.

8.3.2 Европейски дружества, които не са в състояние да възприемат „най-добрите практики“ на офшоринга и на офшорния аутсорсинг. Основният проблем, от който днес страда Европа, е слабият растеж на производителността. Вследствие на ускорената глобализация, във все повече отрасли конкуренцията налага на фирмите стратегии на офшоринг и офшорен аутсорсинг. Фирми, които не са способни да преструктурират дейността си чрез офшоринг или офшорен аутсорсинг на отделни междинни продукти или части от дейността си, ще са в неизгодна позиция спрямо конкурентите от трети страни или от ЕС, които са в състояние да го сторят. Те следователно рискуват да имат по-слаб растеж и в крайна сметка или да бъдат напълно изтласкани от пазара или да трябва да изнесат цялото си производство зад граница. И в двата случая е вероятно да се стигне до загуба на повече работни места, отколкото при офшоринг или офшорен аутсорсинг на по-ранен етап.

9. Необходимост от действия и препоръки

9.1 В миналото Комитетът нееднократно се е произнасял по темите за световната търговия и глобализацията като цяло (4), най-наскоро в становището относно „Предизвикателства и шансове за ЕС в контекста на глобализацията“ (REX/228 — докладчик: г-н Malosse). В него Комитетът се застъпва между другото за обща стратегия по отношение на глобализацията, за глобална правова държава, за балансирано и отговорно отваряне на търговията, за засилен темп на интеграция и за глобализация с човешко лице.

9.1.1 Предвид общо взето положителното за ЕС развитие на търговията с междинни продукти, следва да бъдат подкрепени едно положително и проактивно отношение от страна на ЕС към свободната и коректна световна търговия, както и една активна негова глобализационна стратегия. При това обаче вътре в ЕС трябва да се обърне особено голямо внимание върху разпределението на постигнатите ползи, както и върху политическата дискусия. ЕС трябва да действа в полза на справедливите условия и устойчивото (икономическо, социално и екологично) развитие на световната търговия.

9.1.2 Търговската политика на ЕС трябва все повече да бъде насочена към подобряване на социалните и екологични стандарти в цял свят и към намирането на политически подход, който да съчетава солидарността и собствените интереси и да бъде от полза за всички. Трябва да продължи премахването на нетарифните търговски бариери, особено там, където има дискриминация спрямо европейските фирми. Във връзка с офшорния аутсорсинг Комитетът подчертава своето настояване за по-добра защита на интелектуалната собственост.

9.1.3 Текущият дебат по промяната на климата, емисиите на парников газ и устойчивото развитие все повече ще води до преосмисляне на редица аспекти на глобализацията, включително търговията. Развиващите се страни вече се стремят да получат повече помощ или да изградят собствен капацитет за използване на по-чисти технологии. По-голямо внимание ще се отделя на използването на по-чист и енергийно ефективен транспорт, особено на морски транспорт в случаите, когато това е подходящо. Съображенията, свързани с околната среда, ще оказват по-голямо влияние при взимането на решения относно местоположението на бъдещи заводи и последващата дистрибуция на стоките. Затова Комитетът приканва Комисията да предприеме, ако вече не го е сторила, отделни проучвания върху търговията като елемент от по-широкия дебат за промяната на климата.

9.2 ЕС би трябвало да осъзнава своите силни страни и да ги развива. Именно споменатите по-горе сектори от среднотехнологично ниво се характеризират с голям иновационен потенциал. Освен това обаче, е необходимо и в други области да се правят инвестиции в оборудване и идеи. Седмата рамкова програма (2007-2012 г.) разкрива някои от тези възможности. Трябва да се продължи да се върви по-интензивно по този път (5).

9.3 Предвид бързото развитие особено на офшорния аутсорсинг, спешно са нужни повече и по-диференцирани анализи (по отрасли и региони), още повече, че проучването, споменато в настоящото становище, очертава само твърде обща картина и не отчита последните развития.

9.3.1 Последните разширения на ЕС създадоха нови възможности за аутсорсинг в посока на новите държави-членки, при което всичките печеливши и губещи са в общността и това заслужава прецизен анализ. Ако приемем, че офшорният аутсорсинг към новите и бъдещи държави-членки би имал положителен принос към кохезионната стратегия, логично е да се проучат последиците от бъдещото създаване на съответните финансови инструменти на ЕС.

9.3.2 Липсват също така подробни анализи на по-нататъшните отражения на аутсорсинга върху заетостта и квалификацията.

9.3.3 Комитетът препоръчва на Комисията да задейства изготвянето на такива анализи, които да съдържат също и вероятни кратко- и средносрочни сценарии, като при това включи в този процес и заинтересованите страни. Допитвания сред служителите, които взимат решенията във дружествата, понякога показват по-различна картина от тази, представяна от търговските статистики.

9.3.4 Такива анализи биха могли също да бъдат част от отрасловите анализи в рамките на новата индустриална политика и да служат като основа за дискусиите в браншовия социален диалог, като по този начин му предоставят допълнителен инструмент за справяне с и за изпреварване на промените. (По този въпрос вж. различните становища на CCMI/ЕИСК).

9.4 Основните отговори на предизвикателствата пред Европа, възникващи от интеграцията на световната търговия и от нарастващото изнасяне на европейското производство зад граница, се съдържат в Лисабонската стратегия. В този контекст CCMI изтъква следните точки като ключови за изграждането на адаптивна и конкурентоспособна Европа в процеса на глобализация: — завършване и укрепване на вътрешния пазар, — развитие на иновациите, — насърчаване на заетостта.

9.4.1 По-нататъшното развитие и разширяване на единния пазар с цел оптимизиране на свободното движение на стоки, услуги, хора и капитали ще допринесе значително за засилване на конкуренцията и по този начин ще подпомогне бизнеса, иновациите и растежа.

9.4.2 Единният пазар може да стане реалност в пълна степен, едва след като законодателството бъде напълно и адекватно транспонирано и влезе в сила. Комисията и Съветът трябва се погрижат държавите-членки да не забавят този процес.

9.4.3 Развитието на технологиите и благоприятстването на иновациите в ЕС са от решаващо значение, за да може Европа да бъде конкурентоспособна на световния пазар. Така ще се стигне до увеличаване на броя на висококвалифицираните работни места в Европа и ЕС ще стане по-привлекателно място за бизнес и инвестиции.

9.4.4 За насърчаване на иновациите е необходима по-изгодна икономически и по-опростена процедура по патентоване. Понастоящем получаването на патент за изобретение, защитен на територията на целия ЕС, е значително по-скъпо и сложно отколкото получаването на патент в САЩ. Необходимо е въвеждането на икономически изгоден общностен патент.

9.4.5 Необходими са координирани усилия за изпълнение във възможно най-кратък срок на целта от Лисабонската стратегия, националните инвестиции за научноизследователска и развойна дейност да достигнат 3 % от БВП. Както показват публикуваните от Комисията на 11 юни 2007 г. основни данни за науката, технологиите и иновациите, 85 % от забавянето по пътя към тази цел се дължи на ниското ниво на инвестиции от страна на предприятията. Същевременно обаче висока интензивност на НИРД може да се постигне, само ако значителното участие на частния сектор се придружава и от големи публични инвестиции. Следователно, публичният сектор в ЕС (т. е. държавите-членки) трябва да продължи да инвестира в НИРД, за да продължи да се развива и НИРД в частния сектор. Освен това правителствата трябва да предложат иновативна политика на финансиране, с която да се насърчат инвестициите в научни изследвания и развойна дейност.

9.4.6 Инвестициите в ИКТ биха увеличили ефективността на управлението и биха ускорили връзките между потребителите и пазарите в Европа. Разработването на обширна мрежа за широколентов интернет трябва да стане приоритет.

9.5 Политиката на заетост е особено важна в този процес. Трябва от една страна да се намерят нови възможности за заетост за лицата, изгубили работата си вследствие на офшорния аутсорсинг, и от друга страна да се запазят изискванията за професионални умения и приспособимост на служещите. Точно служителите, които губят работните си места вследствие на преместването на производства, все по-трудно си намират нова работа. Само до преди няколко години беше общо взето възможно намирането на нова работа в рамките на три до четири месеца. Този процес сега може да се проточи няколко години, тъй като все по-голяма част от трудоемкото производство се пренасочвано, а няма подходящи алтернативи за избор. Гъвкавите, добре обучени и мотивирани служители са ключът за икономическата конкурентоспособност на Европа.

9.5.1 Затова Комитетът подчертава също и в този контекст заключенията от доклада на Wim Kok (6) относно: — увеличаване на приспособимостта на работниците и предприятията, като по този начин се увеличават шансовете им за справяне с настъпващите промени, — докарването на повече хора на пазара на труда, — увеличено и по-ефективно инвестиране в човешки капитал.

9.5.2 В бързо променящия се свят технологиите се появяват и бързо остаряват. Европейските правителства трябва да се погрижат техните граждани да бъдат в състояние бързо да се приспособяват към тази нова среда, за да осигурят възможности за всички. Има спешна нужда от модерни социални политики и политики по отношение на трудовия пазар, насочени към насърчаване на възможностите и на пригодността за заетост, както и чрез мерки за повишаване на способностите за адаптиране, преустрояване и географската мобилност на работната сила. Решаващо за осъществяването на тази амбициозна задача е държавите-членки да разработят и проведат национална политика за общо и професионално образование, насочена към инвестиране в ученето през целия живот, за да бъде дадена на хората възможност да се приспособяват към промените и към нови области със сравнителни преимущества. Както се подчертава в Лисабонската програма, това трябва да включва нови основни умения, като ИТ-познания, чужди езици, технологична култура, предприемачески и социални умения.

9.6 Наред с квалификацията на служителите, от особена важност е офшорният аутсорсинг да не доведе до допълнително изтичане на ноу-хау. Трябва да се поддържа такава среда, която да направи Европа привлекателно място за научни изследвания и развойна дейност. За тази цел трябва да се преосмисли ролята на университетите (особено на природонаучните и техническите дисциплини), тяхното участие в обща европейска мрежа, както и сътрудничеството им с икономиката.

9.7 Конкурентоспособността на Европа ще се гради преди всичко върху една иновативна икономика, основана на знанието, и върху солидарен обществен модел, който гарантира силно единство. Европа не може да спечели състезание с ниски социални или екологични стандарти.

Брюксел, 26 септември 2007 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Dimitris DIMITRIADIS

(1) Economic Papers, брой 259: Global trade integration and outsourcing: How well is the EU coping with the new challenges („Интеграция на международната търговия и аутсорсинга: Как ЕС се справя с новите предизвикателства“) от Karel Havik и Kierian McMorrow.

(2) Контейнеризацията е интермодална система за транспорт на общи или групажни товари с помощта на контейнери, отговарящи на ISO-нормите. Стоките се транспортират лесно от едно място на друго в контейнери, които могат да се товарят в кораби, камиони, жп вагони или самолети. Концепцията за контейнеризацията се смята за решаваща иновация в областта на логистиката, която направи революция в транспорта на стоки през 20-ти век и доведе до рязко намаляване на разходите за транспорт.

(3) Евтини центрове за производство, където често се преработват и скъпи високотехнологични продукти и ноу-хау от САЩ или Европа, позволиха продукти като компютри и мобилни телефони да се предлагат на пазара на цени, достъпни за много широк кръг потребители.

(4)

— REX/182 –„Социално измерение на глобализацията“ от м. март 2005 г.

— REX/198 — „Подготовка на 6-ата министерска конференция на СТО“ от м. октомври 2005 г.

— SOC/232 — „Качеството на трудовия живот, производителността и трудовата заетост в контекста на глобализацията и демографските предизвикателства“ от м. септември 2006 г.

— REX/228 –„Предизвикателства и шансове за ЕС в контекста на глобализацията“ от м. май 2007 г.

(5) В тази връзка, вж. становището на ЕИСК INT/269 — Седма рамкова програма за НИРД, м. декември 2005 г.

(6) Доклад на Работна група по заетостта под председателството на г-н Wim Kok от м. ноември 2003 г.

Групата започна своята работа през м. април 2003 г. и представи доклада си пред Комисията на 26 ноември 2003 г. Комисията и Съветът включиха заключенията от доклада в своя съвместен доклад за заетостта, изготвен за Европейския съвет през пролетта на 2004 г. В него бе потвърдена необходимостта от решителни действия на държавите-членки в насоките, предложени от работната група под председателството на Wim Kok