Брюксел, 10.12.2010

COM(2010) 738 окончателен

2010/0354 (COD)

Предложение за

РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

за изменение на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на пазарните стандарти

ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

Пакетът за качество cе състои от набор от предложения, чиято цел е да се въведе съгласувана политика за качество на селскостопанските продукти, за да се окаже съдействие на земеделските производители да представят по-добре качествата, характеристиките и спецификите на селскостопанските продукти и за да се осигури подходяща информация на потребителите. Пакетът за качество включва:

- предложение за регламент на Европейския парламент и на Съвета oтносно схемите за качество на селскостопанските продукти [COM(2010)XXXX];

- предложение за изменение на Регламент (ЕО) № 1234/2007 (единната обща организация на пазара) по отношение на пазарните стандарти за селскостопански продукти [COM(2010)XXXX];

- насоки, в които се определят най-добри практики за разработването и действието на схеми за сертифициране на селскостопански продукти и храни [C(2010)XXXX], и

- насоки относно етикетирането на храни, в които се използват съставки със защитени наименования за произход (ЗНП) и защитени географски указания (ЗГУ) [C(2010)XXXX].

Основания и цели на предложението

Земеделските производители и производителите на селскостопански продукти са изправени пред конкурентен натиск вследствие на реформата на политиката, глобализацията, съсредоточаването на силните позиции при договаряне в сектора на търговията на дребно, както и вследствие на състоянието на икономиката. Същевременно потребителите все повече търсят автентични продукти, произведени с помощта на специфични и традиционни методи. При задоволяването на това търсене разнообразието и качеството на селскостопанската продукция на Европейския съюз следва да представлява важна силна страна и източник на конкурентно предимство за земеделските производители от Съюза.

За да бъдат обаче правилно информирани относно характеристиките на селскостопанските продукти и спецификите на селскостопанското им производство, потребителите и купувачите трябва да получават точна и достоверна информация от етикета. Предоставянето на производителите на необходимите средства за информиране на купувачите и потребителите относно характеристиките на продуктите и спецификите на селскостопанското им производство, както и за защита на купувачите и потребителите срещу нелоялни търговски практики, е в центъра на политиката на Европейския съюз за качество на селскостопанските продукти.

Повечето от средствата вече съществуват на равнището на Европейския съюз. Aнализът и дискусиите със заинтересованите страни показаха, че тези средства могат да бъдат подобрени и опростени и да бъде повишена съгласуваността им. Пакетът за качество има за цел подобряване на законодателството на Съюза в областта на качеството, както и в действието на националните и частните схеми за сертифициране, за да станат схемите по-опростени, по-прозрачни и по-лесно разбираеми, приспособими към иновациите и по-облекчени за производителите и администрациите.

Общ контекст

От 90-те години на ХХ в. насам политиката за качество на селскостопанските продукти на Съюза е тясно свързана с три схеми на Съюза, а именно схемата за защитени наименования за произход и защитени географски указания, схемата за биологично земеделие и схемата за храни с традиционно специфичен характер (ХТСХ). В допълнение пазарните стандарти на Съюза осигуриха законодателна рамка за лоялна конкуренция и безпрепятствено функциониране на пазара от самото създаване на Общата селскостопанска политика. През последното десетилетие към тeзи стандарти и схеми на Съюза сe прибави нараснал брой схеми за сертифициране в частния сектор, които се стремят да гарантират на потребителите добавящи стойност характеристики и специфики, както и спазване на основните стандарти чрез сертифициране за осигуряване на качеството.

През 2006 г. във връзка с преработването на схемата за защитени наименования за произход и защитени географски указания Комисията пое ангажимент да предприеме бъдещ преглед на политиката по отношение на действието на регламента и бъдещото му развитие[1].

През 2007 г. беше организирана голяма конференция, обединяваща всички видове схеми за качество, озаглавена „Сертифициране на качеството на храните — добавяне на стойност към селскостопанските продукти“. Конференцията доведе до публикуването през 2008 г. на Зелена книга относно качеството на селскостопанските продукти[2], която предизвика над 560 подробни отговора от заинтересовани страни и допринесе с информация за съобщението относно политиката за качество на селскостопанските продукти[3] от 2009 г. В съобщението бяха определени следните стратегически насоки:

- подобряване на комуникацията между земеделските производители, купувачите и потребителите по отношение на качествата на селскостопанските продукти;

- повишаване на съгласуваността на инструментите на Европейския съюз в областта на политиката за качество на селскостопанските продукти; и

- намаляване на сложността с цел да се улеснят земеделските производители, производителите и потребителите при използването и разбирането на различните схеми и термини от етикетирането.

Съществуващи разпоредби в областта на предложението

Законодателството на Eвропейския съюз предвижда система за закрила на наименованията за произход и географските указания по отношение на селскостопанските продукти и храните. През 1992 г. в Европейския съюз беше създадена хармонизирана регулаторна система за регистриране на ценни имена на селскостопански продукти и храни, произведени по спецификация в даден географски район от производители с признати умения[4].

Също през 1992 г. със схемата за храни с традиционно специфичен характер беше създаден регистър на наименованията на храни с традиционно специфичен характер, произтичащ от техния традиционен състав или от използваните традиционни методи на производство[5].

По отношение на пазарните стандарти съществува значителен обем законодателство, разработено предимно по сектори, под формата на регламенти и директиви, приети на равнището на Съвета и на Комисията.

Освен това посредством незадължителните термини за качество, регламентирани в рамките на пазарните стандарти, се гарантира, че на пазара не се злоупотребява с термините, които описват добавящи стойност характеристики, и със спецификите на селскостопанското производство или на преработката, и че потребителите могат да разчитат на тях за идентифициране на различните качества на продуктите.

Съвместимост с други политики

Политиката за качество на селскостопанските продукти е част от общата селскостопанска политика. В неотдавнашното съобщение[6] на Комисията относно политиката в периода след 2013 г. сa посочени няколко ключови предизвикателства, сред които са поддържането на разнообразието от селскостопански дейности в селските райони и повишаването на конкурентоспособността, за чието разрешаване ще допринесе политиката за качество на селскостопанските продукти. Tази политика е в съответствие и с приоритетите на Европейския съюз, изложени в съобщението „Европа 2020“[7], по-специално с целите за насърчаване на по-конкурентоспособна икономика, тъй като политиката за качество е един от основните елементи за повишаване на конкурентоспособността на селското стопанство на EС.

Настоящото предложение е свързано и съгласувано с политиките в областта на защитата и информираността на потребителите, единния пазар и конкуренцията, както и с външнотърговската политика.

РЕЗУЛТАТИ ОТ КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

Консултации

Бяха проведени широки консултации със заинтересованите страни. Основните начини за консултация бяха Съвещателната група по качество на земеделската продукция и консултациите във връзка със Зелената книга[8], които приключиха с проведената през март 2009 г. конференция на високо равнище, oрганизирана от чешкото председателство. На заседанието си през юни 2009 г. Съветът на министрите прие заключения[9] относно съобщението. През март 2010 г. Европейският парламент прие резолюцията „Политика за качество на селскостопанските продукти: каква стратегия да се приложи?“[10]. Европейският икономически и социален комитет прие становище през януари 2010 г.[11], a Комитетът на регионите — през февруари 2010 г.[12].

Основен резултат от консултациите

Като цяло заинтересованите страни приветстваха насоките, изложени в съобщението от 2009 г. Изразени бяха следните основни виждания:

- По отношение на наименованията за произход и географските указания беше изразено противопоставяне на опростяването на схемата чрез сливане на двата инструмента („защитено наименование за произход“ и „защитено географско указание“). Сливането на съществуващите системи (за вино, спиртни напитки, ароматизирани вина и селскостопански продукти и храни) беше оценено положително от повечето заинтересовани страни, с изключение на тези в сектора на виното и спиртните напитки. Комисията бе насърчена да извърши по-нататъшно опростяване, изясняване и рационализиране на системите и да засили международното признаване на наименованията за произход и географските указания.

- По отношение на храните с традиционно специфичен характер заинтересованите страни изразиха почти единодушна подкрепа на продължаването на схемата за ХТСХ, като подчертаха нейния потенциал и значението ѝ за производителите на традиционни продукти, които не отговарят на условията на схемата за географски указания. Някои заинтересовани страни призоваха към опростяване на схемата, по-специално като се прекрати възможността за регистриране на наименования без запазването им, и към рационализирането ѝ. Заинтересованите страни, представляващи производители на продукти, обхванати от наименования за произход и географски указания, предложиха схемата да осигурява пазарна реализация на такива продукти, особено когато те се влагат в рецептури.

- По отношение на пазарните стандарти заинтересованите лица по принцип приветстваха опростяването на тези стандарти, етикетирането с обозначаване на мястото на отглеждане, както и по-нататъшното разработване на незадължителни термини за качество.

- Беше повдигнат въпросът за необходимостта да се отговори на нуждите на дребните производители, за които схемите на Съюза по отношение на наименованията за произход, географските указания и храните с традиционно специфичен характер са твърде обременяващи.

Оценка на въздействието

След съобщението от 2009 г. и основните реакции, изразени във връзка с него, бяха изготвени две оценки на въздействието с оглед проучване на посочените в съобщението варианти. Te oбхващаха наименованията за произход и географските указания, както и храните с традиционно специфичен характер.

По отношение на географските указания анализът показа сериозна обосновка в полза на схемата за географски указания на равнището на Съюза и отхвърли вариантите, представляващи алтернатива на схемата на Eвропейския съюз, поради ниската им ефикасност и ефективност (включително съвместно регулиране и саморегулиране от страна на сектора, непредприемане на действия на равнището на Европейския съюз, закрила чрез международната Лисабонска спогодба[13], замяна със система за уведомяване относно националните географски указания и закрила чрез съществуващата колективна търговска марка на Общността). Оценката на въздействието установи значителни възможности за намаляване на сложността и улесняване на прилагането чрез сливане на схемата за селскостопански продукти и храни със схемите в сектора на алкохолните напитки, като същевременно се гарантира спецификата на всяка система. В оценката на въздействието обаче бе отчетено несъгласието на някои заинтересовани страни с този вариант.

Анализът на данните за цените показа, че приходите на производителите от защитени наименования за произход (ЗНП) и защитени географски указания (ЗГУ) са по-високи от приходите от продукти без означение и че етикетът за ЗНП определя по-висока цена, отколкото етикетът за ЗГУ. Общата стойност на селскостопанските продукти и храните, продавани с означения за ЗНП и ЗГУ, възлиза на 14,2 млрд. EUR (1997 г.) по цени на едро и се оценява на 21 млрд. EUR по потребителски цени. По отношение на търговията на вътрешния пазар 18,4 % oт продуктите със ЗНП и ЗГУ се предлагат на пазара извън държавата-членка на производство.

При оценката на въздействието беше установено също, че сливането на инструментите за защитено наименование за произход (ЗНП) и защитено географско указание (ЗГУ) би намалило ползите от добавената стойност на означението за ЗНП. По отношение на въздействията върху околната среда проучванията показват, че някои продукти със ЗНП и ЗГУ произхождат от нискоинтензивни системи на земеделско производство, свързани с висока екологична стойност. Teзи ЗНП и ЗГУ осигуряват икономическа подкрепа на свързаните с околната среда обществени блага. При избраните за анализ варианти производителите могат да включват свързаните с околната среда условия в случаите, когато това е подходящо.

По отношение на храните с традиционно специфичен характер бяха анализирани три варианта: въвеждане на термина „традиционен“ като незадължителен термин за качество и премахване на настоящата схема, непредприемане на действия от страна на ЕС и опростяване на настоящата схема (като се разрешава регистриране само със запазване на наименованието). Оценката на въздействието показа, че по отношение на защитените наименования премахването на схемата за ХТСХ би довело до загуба на икономическите и социалните ползи от закрилата, прилагана на цялата територия на ЕС, и то беше счетено за неприемливо от заинтересованите страни и от законодателя на ЕС. В допълнение беше установено, че вариантът за закрила на наименованията на цялата територия на единния пазар е действие, което може да се предприеме ефективно само на равнището на Съюза. Настоящата ниска степен на използване на схемата за храни с традиционно специфичен характер (ХТСХ) означаваше, че данните са ограничени. Проучванията на конкретни случаи и анкетите показват положителни икономически и социални въздействия, включително запазване на традиционните форми на производство, възможност за дерогации от хигиенните правила по отношение на традиционните методи, както и добавящи стойност икономически ползи от регистрацията на ХТСХ.

По отношение на незащитените наименования обаче беше установено, че вариантът за премахване ще има слабо икономическо или социално въздействие, тъй като тази функция би могла да бъде поета от национални или регионални схеми и вече е постигната успешно от няколко национални схеми; ето защо аргументите за действия на Съюза в това отношение трудно могат да бъдат обосновани от съображения за субсидиарност.

От социална гледна точка беше установено, че означенията за ЗНП, ЗГУ и ХТСХ допринасят за продължаване на традиционните форми на производство, едновременно в полза на производителите и на потребителите.

Въпреки това оценките на въздействието както за географските указания, така и за храните с традиционно специфичен характер показаха, че тези схеми често пъти не са в състояние да привлекат като участници много дребните производители ; независимо от факта, че дребните производители често се свързват със занаятчийските продукти, с традиционните методи и с местното предлагане на пазара, схемите на Европейския съюз се смятат за обременяващи по отношение на прилагането, налагат скъпо струващ контрол и изискват спазването на дадена спецификация. Затова ще бъдат проведени допълнителни проучвания и анализ, за да се извърши оценка на проблемите, пред които са изправени дребните производители при участието си в схемите за качество на Съюза. Въз основа на резултатите от този анализ Комисията може да предложи подходящи последващи действия.

По отношение на пазарните стандарти , в допълнение към вече извършената работа по оценка на въздействието във връзка със съобщението от 2009 г., по-нататъшната работа по оценка на въздействието ще бъде извършена, при необходимост, във връзка с предложенията относно специфичните стандарти в контекста на делегираните правомощия, за което е осигурена правна рамка в контекста на привеждането на Регламент (ЕО) № 1234/2007 в съответствие с Договора от Лисабон.

Tекстовете на оценките на въздействието се намират на следния уебсайт:

http://ec.europa.eu/ agriculture/quality/policy/backdocuments-links/index_en.htm

ПРАВНИ ЕЛЕМЕНТИ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

Обобщение на предлаганите мерки

Единният регламент за схеми за качество на селскостопанските продукти обединява три допълващи се схеми (наименования за произход и географски указания, храни с традиционно специфичен характер, незадължителни термини за качество) в единна регулаторна структура под надзора на единен комитет по политиката за качество. Отделен регламент обхваща пазарните стандарти.

Наименования за произход и географски указания, с изключение на вината, ароматизираните вина и спиртните напитки.

Предложението запазва и подсилва схемата за селскостопански продукти и храни, но не обединява схемите за географски указания за вината, спиртните напитки или ароматизираните вина. С оглед на сравнително неотдавнашните реформи на законодателството по отношение на вината и спиртните напитки, на този етап схемите следва да останат самостоятелни. Tози въпрос може да бъде преразгледан на по-късен етап. Междувременно правилата по отношение на схемата за селскостопански продукти и храни ще бъдат сближени, където е целесъобразно, с правилата по отношение на вината.

Основните елементи, предназначени да засилят и опростят схемата, са следните:

- признаване на ролите и отговорностите на групите[14], които подават заявки за регистрация на наименования, по отношение на мониторинга, популяризирането и информирането;

- засилване и изясняване на равнището на закрила на регистрираните наименования и на общите символи на Съюза;

- съкратена е процедурата за регистрация на наименования;

- изяснени са съответните роли на държавите-членки и на групите, които подават заявки за регистрация, по отношение на прилагането на закрилата на регистрираните наименования на цялата територия на Европейския съюз, и

- определенията на наименованията за произход и географските указания са приведени в по-тясно съответствие с международната употреба.

Предложението рационализира настоящия процес на регистрация на наименования за произход и географски указания, като съкращава сроковете. Освен това са изяснени някои правни въпроси и терминологията е съгласувана с приетото неотдавна законодателство относно географските указания за вината. Установени са също така минимални общи правила относно официалния контрол за осигуряване на съответствие на продукта със спецификацията и за осигуряване на правилното етикетиране на пазара. Обхватът на регламента е запазен (селскостопански продукти, предназначени за консумация от човека, и някои други продукти), като е добавен черният шоколад.

Храни с традиционно специфичен характер

С предложението се запазва схемата за запазване на наименования на храните с традиционно специфичен характер на цялата територия на Европейския съюз, но се прекратява вариантът за регистриране на наименования без запазването им. Осигуряването на публичност, но не и на закрила за традиционните продукти се постига най-добре на национално (или регионално) равнище, поради което не могат да бъдат обосновани действия на Eвропейския съюз. Обновената схема на Европейския съюз за храни с традиционно специфичен характер е опростена (процесът на регистрация е рационализиран чрез съкращаване на сроковете, процедурите са приведени в съответствие с тези за ЗНП/ЗГУ) и е насочена в няколко направления: критерият за традиционност е удължен на 50 години (спрямо предишния период от 25 години), за да се засили доверието в схемата, схемата е ограничена до готовите ястия и преработените продукти, a определенията и процедурните изисквания са значително опростени с цел по-добро разбиране на схемата.

Незадължителни термини за качество

По отношение на незадължителните термини за качество, чиято обща черта със схемите за качество е, че са незадължителни и помагат на земеделските производители да изтъкнат добавящите стойност характеристики и специфики на продукта на пазара, се предлага тези термини да бъдат включени в настоящия регламент. Незадължителните термини за качество не са изменени по съдържание, но са адаптирани към законодателната рамка на Договора за функционирането на Европейския съюз.

Пазарни стандарти

В резултат на съобщението на Комисията относно политиката за качество на селскостопанските продукти и последвалите дебати става ясно, че пазарните стандарти могат да допринесат за подобряване на икономическите условия за производство и търговия, както и на качеството на тези продукти. В мерките за управление на пазара вече съществува минималното изискване „здрав, в добро състояние и с подходящо пазарно качество“. Разширяването на тези минимални изисквания, така че да обхванат и продуктите, които не са предмет на специфични стандарти, може да бъде полезно за създаване на увереност у потребителите относно основното качество на купуваните от тях продукти.

В предложението се отчита също необходимостта от привеждане в съответствие с Договора за функционирането на Европейския съюз, поради което правомощията за приемане и разработване на стандарти в бъдеще ще бъдат делегирани на Комисията.

Съгласно тази нова рамка ще бъде въведено правно основание за задължително етикетиране с обозначаване на мястото на отглеждане по отношение на всички сектори. Tова дава възможност на Комисията да приема — след съответните оценки на въздействието и за всеки конкретен случай поотделно — делегирани актове относно евентуалното задължително етикетиране с обозначаване на мястото на отглеждане на подходящото географско равнище, за да се задоволят изискванията на потребителите за прозрачност и информация. Един от първите сектори, които ще бъдат разгледани, ще бъде млечният сектор. Същевременно Комисията предвижда в бъдеще да се запази задължителното обозначаване на произхода в секторите, в които то вече съществува.

Правно основание (ако е необходимо, обосновете избора на правно основание)

Член 43, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз.

Принцип на субсидиарност и принцип на пропорционалност

По отношение на субсидиарността схемите за наименования за произход и географски указания , храни с традиционно специфичен характер и незадължителни термини за качество предвиждат закрила или запазване на добавящите стойност наименования и термини на цялата територия на Европейския съюз. В резултат на това неотговарящите на изискванията производители не могат да използват термините. Ако се предоставя закрила от държавите-членки поотделно, термините и наименованията ще имат различни равнища на закрила във всяка държава-членка, което може да въведе потребителите в заблуждение, да затрудни търговията в рамките на Съюза и да създаде предпоставки за неравноправна конкуренция при предлагането на пазара на продукти, идентифицирани чрез наименования и термини за качество. Определянето на такива права на цялата територия на Европейския съюз може да се извърши ефективно и ефикасно само на равнището на Съюза. В стойностно изражение 18 % oт продаваните по схемата за ЗНП и ЗГУ продукти се търгуват извън държавата-членка на произход и разчитат на защитата на интелектуалната собственост, осигурявана от схема, обхващаща целия ЕС. За защитените наименования по схемата за ХТСХ продажбите на вътрешния пазар са значителни за съответните производители. Незадължителните термини за качество се прилагат също така за значителни търговски потоци в рамките на Съюза и различаващите се определения и смисъл биха възпрепятствали функционирането на вътрешния пазар.

Схемите за наименования за произход и географски указания и за храни с традиционно специфичен характер се основават на символи на Съюза, предназначени да предоставят информация относно естеството на всяка схема за качество. С цел да се осигури разпознаване на символите от потребителите в целия Европейски съюз и по този начин да се улесни разбирането на схемата и трансграничната търговия с качествени продукти, е необходимо символите да бъдат установени на равнището на Съюза.

Обработката и анализът на заявките за наименования за произход и географски указания и за храни с традиционно специфичен характер е задача, която не е необходимо да се извършва на равнището на Eвропейския съюз, освен по отношение на някои елементи. Сред тях са оценяването на допустимостта за закрила на наименованията в целия Европейски съюз, опазването на правата на предишните ползватели на наименованията (особено на тези извън държавата-членка, в която се подава заявката) и проверката на заявките за очевидни грешки. Първичният подробен анализ на дадена заявка обаче може да се извърши по-ефикасно и по-ефективно на национално равнище.

Действието на схеми за етикетиране, които са предназначени за идентифициране на продукти, притежаващи известни качества, но с които не се закрилят или запазват наименования в целия Европейски съюз, може да се осъществи най-ефективно от националните органи. По тази причина с предлаганото преразглеждане на схемата за храни с традиционно специфичен характер се прекратява възможността за регистриране на наименования, които не са защитени.

В съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004 относно официалния контрол на фуражите и храните задачата за осъществяване на контрол на всички схеми се извършва на първо място под отговорността на компетентните национални органи. Необходимо е надзорът върху дейностите, извършвани от държавите-членки във връзка с контрола, да се осъществява на равнището на Съюза, за да се запази доверието в схемите, свързани със законодателството в областта на храните в целия Европейски съюз, в съответствие с изложените в същия регламент принципи.

По отношение на пропорционалността схемите за наименования за произход и географски указания и за храни с традиционно специфичен характер налагат спазването на строга продуктова спецификация и ефективен контрол върху производството, което може да е обременяващо за производителите. Това обаче е необходимо и пропорционално, за да се подкрепи доверието в схемата и да се осигури на потребителя ефективна гаранция за съответствие. Без такава гаранция не може да се очаква потребителят да плати справедлива цена за предлаганите качествени продукти. За разлика от тях схемите за незадължителни термини за качество разчитат основно на собствените декларации за съответствие, направени от производителите и подкрепени от обичайните селскостопански проверки, извършвани от държавите-членки въз основа на оценка на риска. Тъй като условията за участие в тези схеми са по-леки, отколкото в схемите за наименования за произход и географски указания и за храни с традиционно специфичен характер, облекчената система на участие и контрол е пропорционална.

Схемите за качество са съществена част от стратегията за развитие на Общата селскостопанска политика, насочена към осигуряване на възможност и насърчаване на земеделските производители от Европейския съюз да развиват експертните си познания в предлагането на пазара на висококачествени продукти с добавящи стойност характеристики и специфики на производството. Поради това е от изключително значение всички земеделски производители да имат достъп до схемите. Следователно както земеделските производители трябва да направят обмислен избор при решението да поемат тежестите и ангажимента да предлагат на пазара качествени продукти съгласно схемите, така и ползите от политиката за селскостопанския сектор и за потребителите могат да бъдат постигнати само ако всеки земеделски производител, който желае, има достъп до схемите. Поради тази причина е пропорционално на целта схемите да бъдат прилагани от всяка държава-членка на цялата ѝ територия.

Избор на инструменти

Предложението за регламент на Европейския парламент и на Съвета oтносно пазарните стандарти се състои в изменение на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета, приведен в съответствие с правилата на ДФЕС.

Регламентът се придружава от успоредно законодателно предложение за схеми за качество на селскостопанските продукти, което заменя съществуващите регламенти (ЕО) № 509/2006 и (ЕО) № 510/2006 на Съвета и включва съществуващите разпоредби относно незадължителните термини за качество, съдържащи се понастоящем в Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти[15] и в Директива 2001/110/EО относно меда[16].

4. ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

Настоящото предложение няма отражение върху бюджета.

5. НЕЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ЕЛЕМЕНТИ: ОПРОСТЯВАНЕ

Предлаганият регламент опростява администрирането на схемите, като обединява различните схеми за качество на селскостопанските продукти и незадължителните термини за качество в един законодателен инструмент. Той осигурява съгласуваност между инструментите и прави схемите по-лесно разбираеми за заинтересованите лица. Предложението изяснява и опростява разпоредбите за държавите-членки, които носят основната отговорност за прилагането и контрола на схемите.

Основните елементи на опростяването са:

- комбиниране, когато това е възможно, на правилата по отношение на процедурите за подаване на заявки и контрола, което подпомага съгласуваността на правилата между отделните схеми и с което се слага край на настоящите различия в процедурите;

- процедурите са съкратени и рационализирани, където е възможно;

- въведени са уточнения, по-специално по отношение на правата върху интелектуалната собственост;

- въведени са по-опростени понятия, които са по-лесно разбираеми за потребителите, най-вече в схемата за храни с традиционно специфичен характер;

- създаден е единен комитет (комитет по политиката за качество) за всички схеми. Той заменя двата действащи понастоящем комитета — комитета за защитени географски указания и защитени наименования за произход и комитета за храни с традиционно специфичен характер.

По отношение на пазарните стандарти предлаганото изменение на Регламент (ЕО) № 1234/2007 ще представлява опростяване на процедурите и ще увеличи прозрачността по отношение на разпоредбите на пазарните стандарти.

2010/0354 (COD)

Предложение за

РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

за изменение на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на пазарните стандарти

ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,

като взеха предвид предложението на Европейската комисия,

като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет[17],

като взеха предвид становището на Комитета на регионите[18],

след предаване на предложението на националните парламенти,

в съответствие с обикновената законодателна процедура,

като имат предвид, че:

1. В съобщението относно политиката за качество на селскостопанските продукти, представено от Комисията на 28 май 2009 г., са изложени стратегическите насоки за подобряване на политиката на Съюза за качество на селскостопанските продукти[19]. Следва да бъдат взети предвид това съобщение и последвалите обсъждания на неговите основни елементи от Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите, както и многобройните мнения, получени в резултат на обществените консултации. По-специално се смята за целесъобразно да се запазят секторните или продуктовите пазарни стандарти, за да се вземат под внимание очакванията на потребителите и да се допринесе за подобряване на икономическите условия за производство и предлагане на селскостопански продукти на пазара, както и на тяхното качество.

2. Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП)[20] запази секторния подход, предвиден от предишните общи организации на пазара по отношение на пазарните стандарти. Пазарните стандарти бяха разработвани поединично, инструмент по инструмент или продукт по продукт. Един по-съгласуван подход ще ги направи по-разбираеми за потребителите и ще помогне на производителите да представят по-лесно характеристиките и спецификите на своите продукти. Поради това е целесъобразно в стандартите да се въведат хоризонтални разпоредби.

3. С Регламент (ЕО) № 1234/2007 се предоставят правомощия на Комисията за изпълнение на някои от разпоредбите относно пазарните стандарти.

4. В резултат от влизането в сила на Договора от Лисабон, е необходимо правомощията, предоставени на Комисията за изпълнение на разпоредбите относно пазарните стандарти, предвидени в Регламент (ЕО) № 1234/2007, да бъдат приведени в съответствие с членове 290 и 291 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).

5. Комисията следва да има правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от ДФЕС, за да допълва или изменя някои несъществени елементи на част II, дял II, глава I, раздел I от Регламент (ЕО) № 1234/2007. Следва да се определят елементите, за които могат да се упражняват посочените правомощия, както и условията, при които се делегират правата.

6. За да се гарантира еднаквото прилагане на пазарните стандарти във всички държави-членки, Комисията следва да бъде оправомощена да приема актове за изпълнение в съответствие с член 291 от ДФЕС. Освен в случаите, в които изрично е предвидено друго, Комисията следва да приема тези актове за изпълнение в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕС) № [xxxx/yyyy] на Европейския парламент и на Съвета относно ... [ да се попълни след приемането на регламента относно реда и условията за контрола, посочен в член 291, параграф 2 от ДФЕС, който в момента е в процес на обсъждане в Европейския парламент и Съвета] .

7. Прилагането на стандартите за предлагане на пазара на селскостопански продукти може да допринесе за подобряване на икономическите условия за производство и предлагане на пазара, както и на качеството на тези продукти. Затова прилагането на тези стандарти е в интерес на производителите, търговците и потребителите.

8. С цел да се гарантира, че всички продукти са здрави, в добро състояние и с подходящо пазарно качество, и без да се засягат приетите в сектора на храните разпоредби, и по-специално общото законодателство в областта на храните, съдържащо се в Регламент (ЕС) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета oт 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните[21] и съдържащите се в него принципи и изисквания, следва да е целесъобразен един основен общ пазарен стандарт, както е предвидено в горепосоченото съобщение на Комисията, за продуктите, които не са обхванати от секторни или продуктови пазарни стандарти. Когато такива продукти съответстват на приложим международен стандарт, според случая, същите продукти следва да се считат за съответстващи на общия пазарен стандарт.

9. За някои сектори и/или продукти определенията, наименованията и/или търговските наименования са важен елемент за определяне на условията на конкуренция. Следователно е целесъобразно да се установят определения, наименования и търговски наименования за посочените сектори и/или продукти, които да се използват единствено за предлагане на пазара в Съюза на продукти, отговарящи на съответните изисквания.

10. В съответствие с Регламент (ЕO) № 1234/2007 приемането на разпоредбите за пазарните стандарти за някои сектори досега е било възложено на Комисията. С оглед на подробния им техническия характер, необходимостта от постоянно подобряване на тяхната ефективност и адаптирането им спрямо развиващите се търговски практики е целесъобразно този подход да се приложи и за всички пазарни стандарти, като същевременно се уточнят критериите, които следва да се вземат предвид при определяне на съответните правила.

11. Следва да се приложат пазарни стандарти, за да може пазарът да бъде снабдяван с продукти със стандартизирано и задоволително качество. Стандартите следва да се отнасят по-специално до определенията, категоризирането, представянето и етикетирането, опаковката, производствения метод, cъхраняването, транспорта, информацията относно производителите, съдържанието на определени вещества, съответните административни документи, складирането, ceртифицирането, предлагането на пазара и сроковете.

12. Като се отчита по-специално интересът на потребителите да получават подходяща и прозрачна информация за продуктите, следва да е възможно определянето на подходящи обозначения за мястото на отглеждане, въз основа на подход за разглеждане на всеки случай поотделно на подходящото географско равнище, като същевременно се отчита спецификата на някои сектори, по-специално по отношение на преработените селскостопански продукти.

13. Целесъобразно е да се определят някои енологични практики и ограничения за производството на вино.

14. При определяне на секторни или продуктови пазарни стандарти Комисията следва да отчита очакванията на потребителите, спецификата на всеки сектор и препоръките на международните органи. За да се съобрази с международните стандарти, по отношение на новите енологични практики Комисията следва по правило да се опре на енологичните практики, препоръчани от Международната организация по лозарство и винарство (OIV).

15. Може да е необходимо приемането на специфични мерки, в частност методи за анализ, с цел да се избегнат злоупотреби във връзка с качеството и автентичността на продуктите, които се предлагат на потребителите. С цел да се гарантира съответствие с пазарните стандарти е необходим контрол и налагане на санкции в случай на неспазване на тези задължения. Държавите-членки ще трябва да поемат отговорността за този контрол.

16. Пазарните стандарти по принцип следва да се прилагат за всички продукти, които се предлагат на пазара в Съюза. Целесъобразно е да се предвидят специални правила за продуктите, внасяни от трети държави, съгласно които специални разпоредби, действащи в определени трети държави, да могат да оправдаят дерогации от пазарните стандарти, ако равностойността им на законодателството на Съюза е гарантирана. Разпоредбите относно вината следва да се прилагат в светлината на споразуменията, сключени съгласно член 218 от ДФЕС.

17. Целесъобразно е да бъдат установени правила за класифициране на винените сортове лози, съгласно които държавите-членки, произвеждащи повече от 50 000 хектолитра годишно, следва да продължат да отговарят за класифицирането на винените сортове лози, от които може да се произвежда вино на тяхна територия. Някои винени сортове лози следва да бъдат изключени.

18. По отношение на мазнините за мазане е целесъобразно да се въведе възможността държавите-членки да запазят или приемат някои национални правила относно нивата на качество.

19. По отношение на лозаро-винарския сектор следва да се разреши на държавите-членки да ограничат или изключат използването на определени енологични практики и да запазят по-строги ограничения за вината, произвеждани на тяхна територия, както и експерименталното използване на неразрешени енологични практики при условия, които следва да бъдат определени.

20. С оглед на гореизложеното Регламент (EО) № 1234/2007 следва да бъде съответно изменен,

ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:

Член 1

Регламент (ЕО) № 1234/2007 се изменя, както следва:

(1)* Вмъква се нов член 4а:

„Член 4а [Приемане на делегирани актове и актове за изпълнение]

При предоставяне на правомощия на Комисията тя действа в съответствие с процедурата, посочена в член 196а, в случаите на делегирани актове, и в съответствие с процедурата, посочена в член 196б, в случаите на актове за изпълнение, освен когато изрично е предвидено друго в настоящия регламент.“

(2) В част II, дял II, глава I, раздел I се вмъкват следните нови членове преди член 113:

„Член 112а Приложно поле

Без да се засягат които и да е други разпоредби, приложими за продуктите, изброени в приложение I, и за етиловия алкохол от земеделски произход, посочен в приложение II, част I, както и разпоредбите, приети във ветеринарния сектор и сектора на храните, за да се гарантира, че продуктите отговарят на хигиенните и здравни стандарти, както и за защита на здравето на животните и човека, настоящият раздел определя правилата относно общия пазарен стандарт и секторните и/или продуктовите пазарни стандарти за продуктите, изброени в приложение I, и за етиловия алкохол от земеделски произход, посочен в част I oт приложение II.“

Член 112б Съответствие с общия пазарен стандарт

1. За целите на настоящия регламент даден продукт съответства на „общия пазарен стандарт“, ако продуктът e здрав, в добро състояние и с подходящо пазарно качество.

2. Когато не са установени пазарните стандарти, посочени в членове 112д, 112е и 112з и в директиви 2000/36/EО*, 2001/112/EО**, 2001/113/EО***, 2001/114/EО****, 2001/110/EО***** и 2001/111/EО******, продуктите, изброени в приложение I към настоящия регламент, които са готови за продажба на дребно като храна за консумация от човека по смисъла на член 3, параграф 7 oт Регламент (EО) № 178/2002 на Eвропейския парламент и на Съвета*******, могат да се предлагат на пазара само ако съответстват на общия пазарен стандарт.

3. Даден продукт се смята за съответстващ на общия пазарен стандарт, когато предназначеният за предлагане на пазара продукт е в съответствие с изискванията на съответния приложим стандарт, приет от която и да е от международните организации, изброени в приложение XIIб.

Член 112в Делегирани правомощия по отношение на общия пазарен стандарт

С цел да се отговори на промените в ситуацията на пазара, като се отчита спецификата на всеки сектор, Комисията може, посредством делегирани актове, да приема, изменя и прави дерогация от изискванията, свързани с общия пазарен стандарт, посочени в член 112б, параграф 1, и правилата относно съответствието, посочени в параграф 3 от същия член.

Член 112г Секторни или продуктови пазарни стандарти

Продуктите, за които са установени секторни или продуктови пазарни стандарти, могат да бъдат предлагани на пазара в Съюза само в съответствие с такъв стандарт.

Член 112д Установяване и съдържание на секторните или продуктовите пазарни стандарти

1. За да се вземат под внимание очакванията на потребителите и да се допринесе за подобряване на икономическите условия за производство и предлагане на селскостопански продукти на пазара, както и на тяхното качество, Комисията може, посредством делегирани актове, да приема посочените в член 112а секторни или продуктови пазарни стандарти на всички етапи от предлагането на пазара, както и дерогации и освобождавания от прилагането на такива стандарти с цел адаптиране към постоянно променящите се пазарни условия и към развиващите се изисквания на потребителите, както и с цел да се отчете развитието на съответните международни стандарти и да се избегне създаването на пречки пред продуктовите иновации.

2. Посочените в параграф 1 пазарни стандарти могат да се отнасят, където е целесъобразно, до изискванията по отношение на:

а) определението, наименованието и/или търговските наименования, различни от посочените в настоящия регламент и списъците на кланични трупове и части от тях, за които се прилага приложение XIIa;

б) критерии за класификация като категоризиране, тегло, оразмеряване, възраст и категория;

в) сортовете растения или породите животни или търговския вид;

г) представянето, търговските наименования, свързаното със задължителните пазарни стандарти етикетиране, опаковането, правилата, които да се прилагат по отношение на пакетиращите центрове, маркирането, пакетирането, годината на реколтата и използването на специфични термини;

д) критерии като външен вид, консистенция, конформация, характеристики на продукта;

е) специфични вещества, използвани при производството, или компоненти или съставки, включително тяхното количествено съдържание, чистота и идентичност;

ж) вида на отглеждане и производствения метод, включително енологичните практики и свързаните с тях административни правила, както и производствения цикъл;

з) купажирането на гроздова мъст и вина, включително определенията за него, смесването и ограниченията за него;

и) метода и температурата на съхраняване;

й) мястото на отглеждане и/или произход;

к) честотата на събиране, доставка, консервиране и обработка.

л) идентификацията или регистрацията на производителя и/или промишлените съоръжения, в които е приготвен или преработен продуктът;

м) съдържанието на вода в проценти;

н) ограниченията по отношение на използването на някои вещества и/или практики;

о) специфичната употреба;

п) търговските документи, придружителните документи и регистрите, които следва да се водят;

р) складирането, транспорта;

с) процедурата по сертифициране;

т) условията, на които се подчиняват пласирането, държането, разпространението и използването на продукти, които не са в съответствие със секторните или продуктовите пазарни стандарти, посочени в параграф 1, и/или с определенията, наименованията и търговските наименования, посочени в член 112е, както и освобождаването от вторичните продукти;

у) сроковете;

ф) уведомленията от държавите-членки, уведомленията от различни предприятия до компетентните органи на държавите-членки и правилата за получаване на статистическа информация за пазарите на различни продукти.

3. Посочените в параграф 1 секторни или продуктови пазарни стандарти се установяват, без да се засягат разпоредбите относно незадължителните термини за качество в Регламент ******** на Европейския парламент и на Съвета [Регламент относно схемите за качество на селскостопанските продукти] и като се взема предвид:

а) специфичността на съответните продукти;

б) необходимостта да се осигурят условия за плавно пласиране на тези продукти на пазара;

в) интересът на потребителите да получават подходяща и прозрачна информация за продуктите, включително за мястото на отглеждане, което следва да се определя въз основа на подход за разглеждане на всеки случай поотделно на подходящото географско равнище;

г) където е целесъобразно — методите, използвани за определяне на техните физически, химически и органолептични характеристики;

д) препоръките за стандарти, приети от международни органи.

Член 112е Определение, наименование и/или търговско наименование за някои сектори и/или продукти

1. Определенията, наименованията и/или търговските наименования, предвидени в приложение XIIa, се прилагат за следните сектори или продукти:

а) маслиново масло и трапезни маслини,

б) вино,

в) говеждо и телешко месо,

г) мляко и млечни продукти, предназначени за консумация от човека,

д) птиче месо,

е) мазнини за мазане, предназначени за консумация от човека.

2. Определение, наименование и/или търговско наименование, предвидено в приложение XIIa, може да се използва в Съюза само за предлагане на пазара на продукт, който отговаря на съответните изисквания, установени в приложение XIIa.

3. С цел адаптиране към развиващите се изисквания на потребителите и за да се отчете техническият напредък и да се избегне създаването на пречки пред продуктовите иновации, Комисията може, посредством делегирани актове, да приема всички необходими изменения, дерогации или освобождавания от определенията и търговските наименования, предвидени в приложение XIIa.

Член 112ж Допустимо отклонение

За да се вземе под внимание спецификата на всеки сектор Комисията може, посредством делегирани актове, да приема допустимо отклонение за всеки стандарт, при надхвърлянето на което цялата партида продукти ще се смята за несъответстваща на стандарта.

Член 112з Eнологични практики

1. Когато Международната организация по лозарството и винарството (OIV) е препоръчала и публикувала методи на анализ за определяне на състава на продуктите и правила, чрез които може да се установи дали продуктите са преминали през обработки, противоречащи на разрешените енологични практики, следва да бъдат приложими споменатите методи и правила.

Когато липсват методи и правила, препоръчани и публикувани от OIV, съответните методи и правила се приемат от Комисията съгласно член 112д, параграф 2, буква ж).

До приемането на такива правила се използват методите и правилата, разрешени от съответната държава-членка.

2. За производство и съхраняване в Съюза на продуктите от лозаро-винарския сектор се използват само енологичните практики, разрешени в съответствие с приложение XIIв и предвидени в член 112д, параграф 2, буква ж) и член 112к, параграфи 2 и 3.

Първата алинея не се прилага за:

а) гроздов сок и концентриран гроздов сок;

б) гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, предназначена за приготвяне на гроздов сок.

Разрешените енологични практики се използват единствено за осигуряване на правилната винификация, правилното съхраняване или правилното пречистване на продукта.

Продуктите от лозаро-винарския сектор се произвеждат в Съюза в съответствие със съответните ограничения, установени в приложение XIIв.

Продуктите от лозаро-винарския сектор, изброени в част II oт приложение XIIa, които са приготвени чрез използване на неразрешени енологични практики на Съюза или, когато това е приложимо, неразрешени национални енологични практики, или които са в нарушение на установените в приложение XIIв ограничения, не могат да бъдат предлагани на пазара в Съюза.

3. Когато дава разрешение за използване на енологични практики за вина съгласно член 112д, параграф 2, буква ж), Комисията:

а) се основава на енологичните практики и методи на анализ, препоръчани и публикувани от OIV, както и на резултатите от експерименталното използване на все още неразрешени енологични практики;

б) взема под внимание въпроса за защитата на човешкото здраве;

в) взема под внимание възможните рискове от въвеждане в заблуда на потребителите поради техните установени очаквания и възприятия, като отчита наличието и възможностите за използване на информационни средства с цел изключване на подобни рискове;

г) следи за запазването на естествените съществени характеристики на виното и за това в състава на съответния продукт да не бъдат извършвани сериозни промени;

д) осигурява приемливо минимално равнище на грижи за околната среда;

е) спазва общите правила относно енологичните практики и ограниченията, установени в приложение XIIв.

Член 112и Винени сортове лози

1. Продуктите, изброени в част II от приложение XIIa и произведени в Съюза, се произвеждат от винени сортове лози, които могат да бъдат класифицирани в съответствие с параграф 2 от настоящия член.

2. При спазване на параграф 3 държавите-членки изготвят класификация на винените сортове лози, които могат да се засаждат, презасаждат или присаждат на тяхна територия за целите на винопроизводството.

Държавите-членки могат да класифицират единствено винените сортове лози, които отговарят на следните условия:

а) сортът принадлежи към вида Vitis vinifera или произхожда от кръстоска на вида Vitis vinifera и други видове от рода Vitis;

б) сортът не е един от следните: Noah, Othello, Isabelle, Jacquez, Clinton и Herbemont.

При заличаване на винен сорт лоза от класификацията по първа алинея изкореняването му се извършва в срок до 15 години от заличаването.

3. Държавите-членки, чието винопроизводство не надвишава 50 000 хектолитра за винарска година, изчислено на база средно производство за петте последни винарски години, се освобождават от посоченото в параграф 2, първа алинея задължение за класификация.

Въпреки това и в посочените в първа алинея държави-членки може да се засаждат, презасаждат и присаждат за целите на винопроизводството само винените сортове лози, които отговарят на изискванията на параграф 2, втора алинея.

4. Чрез дерогация от параграф 2, първа и трета алинея и параграф 3, втора алинея държавите-членки разрешават засаждане, презасаждане или присаждане на следните винени сортове лози за научни изследвания и експериментална дейност:

а) винени сортове лози, които не са класифицирани, когато става въпрос за посочените в параграф 3 държави-членки;

б) винени сортове лози, които не отговарят на изискванията по параграф 2, втора алинея, букви а) и б), когато става въпрос за посочените в параграф 3 държави-членки.

5. Площи, засадени с винени сортове лози за целите на винопроизводството в нарушение на разпоредбите на параграфи 2, 3 и 4, подлежат на изкореняване.

Въпреки това няма задължение за изкореняване на тези площи, когато продукцията е предназначена единствено за консумация в домакинствата на винопроизводителите.

6. Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да проверят спазването от страна на производителите на разпоредбите на параграфи 2—5.

Член 112й Специфична употреба на вината

С изключение на бутилираното вино, за което има доказателства, че бутилирането е извършено преди 1 септември 1971 г., виното, произведено от винени сортове лози, които са включени в изготвените в съответствие с член 112и, параграф 2, първа алинея класификации, но не отговарят на нито една от посочените в част II oт приложение XIIa категории, се използва единствено за консумация в домакинствата на отделните винопроизводители, за производството на винен оцет или за дестилация.

Член 112к Национални правила за някои продукти и/или сектори

1. Независимо от член 112д, параграф 1 държавите-членки могат да приемат или запазят национални правила, които постановяват различни нива на качество за мазнините за мазане. Тези правила трябва да позволяват нивата на качество да бъдат оценявани на основание на критерии, които са свързани, по-специално, с използваните суровини, органолептичните характеристики на продуктите и тяхната физическа и микробиологична стабилност.

Държавите-членки, които използват предвидената в първа алинея възможност, гарантират, че продуктите на други държави-членки, които отговарят на постановените с въпросните национални правила критерии, могат при недискриминационни условия да използват термини, които по силата на същите правила указват съответствието на тези критерии.

2. Държавите-членки могат да ограничат или изключат използването на определени енологични практики и да предвидят по-строги ограничения за вина, които са разрешени съгласно правото на Съюза и които са произведени на тяхна територия, с цел по-добро запазване на основните характеристики на вината със защитено наименование за произход или защитено географско указание и на пенливите вина и ликьорните вина.

Държавите-членки уведомяват Комисията за тези ограничения и изключения, а тя от своя страна съобщава тази информация на останалите държави-членки.

3. Държавите-членки могат да разрешат експерименталното използване на неразрешени енологични практики при условия, определени от Комисията посредством делегирани актове, приети съгласно параграф 4.

4. За да се гарантира правилното и прозрачно прилагане, Комисията може, посредством делегирани актове, да определи условията за прилагане на параграфи 1, 2 и 3, както и условията за държане, разпространение и използване на продуктите, получени чрез посочените в параграф 3 експериментални практики.

Член 112л Пазарни стандарти във връзка с вноса и износа

За да се вземе под внимание спецификата на търговията между Съюза и някои трети държави, както и специалният характер на някои селскостопански продукти, Комисията може, посредством делегирани актове, да определя условията, при които се счита, че вносните продукти осигуряват равностойно ниво на съответствие с изискванията на Съюза по отношение на пазарните стандарти и при които се разрешават мерки за дерогация от член 112г, и да определя правилата, свързани с прилагането на пазарните стандарти по отношение на изнасяните от Съюза продукти.

Член 112м Специални разпоредби за вноса на вино

1. Освен ако не е предвидено друго в споразуменията, сключени съгласно член 218 от ДФЕС, за внасяните в Съюза продукти с кодове по КН 2009 61, 2009 69 и 2204 се прилагат разпоредбите относно наименованията за произход и географските указания и етикетирането на вина, определени в раздел Іа, подраздел I на настоящата глава и в определенията и търговските наименования, посочени в член 112е от настоящия регламент.

2. Освен ако не е предвидено друго в споразуменията, сключени съгласно член 218 от ДФЕС, продуктите, посочени в параграф 1 от настоящия член, се произвеждат в съответствие с енологичните практики, препоръчани и публикувани от OIV или разрешени от Съюза съгласно настоящия регламент и мерките, приети съгласно настоящия регламент.

3. За вноса на продуктите, посочени в параграф 1, е необходимо да бъде представен:

а) сертификат, че са спазени условията по параграфи 1 и 2, изготвен от компетентен орган, включен в списък, който ще бъде оповестен публично от Комисията, в държавата на произход на продукта;

б) доклад за извършен анализ, изготвен от орган или отдел, определен от държавата на произход на продукта, когато продуктът е предназначен за пряка консумация от човека.

Член 112н Национални проверки

Държавите-членки извършват проверки въз основа на анализ на риска, за да проверят дали продуктите отговарят на правилата, установени в настоящия раздел, и при необходимост налагат административни санкции.

Член 112o Изпълнителни правомощия

Комисията може, посредством актове за изпълнение, да приема всички необходими мерки, свързани с настоящия раздел, и по-специално:

а) да определи правила за прилагането на общия пазарен стандарт;

б) да определи правила за прилагането на определенията и търговските наименования, предвидени в приложение XIIa;

в) да състави списъка на продуктите, посочени в чaст III, точка 5, втора алинея от приложение XIIa и в чaст VI, шеста алинея, буква а) от приложение XIIa, въз основа на индикативните списъци на продукти, за които държавите-членки считат, че отговарят на тяхната територия на продуктите, посочени в чaст III, точка 5, втора алинея от приложение XIIa и в чaст VI, шеста алинея, буква а) от приложение XIIa, и които държавите-членки изпращат на Комисията;

г) да определи правила за прилагането на секторните или продуктовите пазарни стандарти, включително подробни правила за вземане на проби и методи на анализ за определяне на състава на продуктите;

д) да определи правила, чрез които може да се установи дали продуктите са преминали през обработки, противоречащи на разрешените енологични практики;

е) да определи правила за извършване на проверките за съответствие със секторните или продуктовите пазарни стандарти;

ж) да определи правила за определяне на равнището на допустимо отклонение;

з) да приеме разпоредби, свързани с органите, отговарящи за извършване на проверките за съответствие, както и със съдържанието, честотата и етапа на предлагане на пазара, за който се прилагат посочените проверки;

и) да приеме необходимите мерки за прилагaне на дерогацията, предвидена в член 112л.

* ОВ L 197, 3.8.2000 г., стр. 19.

** ОВ L 10, 12.1.2002 г., стр. 58.

*** ОВ L 10, 12.1.2002 г., стр. 67.

**** ОВ L 15, 17.1.2002 г., стр. 19.

***** ОВ L 10, 12.1.2002 г., стр. 47.

****** ОВ L 10, 12.1.2002 г., стр. 53.

******* ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1.

********“

(3) Член 113 се заличава.

(4) Член 113а се изменя, както следва:

а) параграф 2 се заменя със следното:

„2. Пазарните стандарти, посочени в параграф 1, и всеки пазарен стандарт, приложим за секторите „Плодове и зеленчуци“ и „Преработени плодове и зеленчуци“, се прилагат на всички етапи на предлагане на пазара, включително вноса и износа, освен ако Комисията не е предвидила друго.“

б) В параграф 4 първото изречение се заменя със следното:

„Без да се засягат специфичните разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията съгласно член 194, по-специално относно последователното прилагане в държавите-членки на проверки на съответствието, държавите-членки по отношение на секторите „Плодове и зеленчуци“ и „Преработени плодове и зеленчуци“ проверяват селективно, на базата на анализ на риска, дали тези продукти са в съответствие с приложимите пазарни стандарти. Тези проверки се осъществяват приоритетно на етапа преди транспортиране от производствените райони, когато продуктите се опаковат или товарят. За продукти от трети държави проверките се осъществяват преди допускането на тези продукти за свободно обращение.“

(5) Членове 113г, 118, 120, 120a—120ж, член 121, параграф 1, букви a), б), в), г), д), е), ж), з), и) и й), член 121, параграфи 2, 3 и 4 и член 158a се заличават.

(6) В част VII, глава І се добавят следните членове 196а и 196б:

„Член 196а Делегирани актове

1. Правомощията за приемане на делегираните актове, посочени в настоящия регламент, се предоставят на Комисията за неопределен период от време. След като приеме делегиран акт, Комисията незабавно уведомява едновременно Европейския парламент и Съвета.

2. Европейският парламент или Съветът могат да оттеглят посочените в параграф 1 делегирани правомощия по всяко време.

Институцията, която е започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощия, полага необходимите усилия да уведоми другата институция и Комисията в разумен срок преди приемането на окончателното решение, като посочи делегираните правомощия, които могат да бъдат оттеглени, и евентуалните основания за оттеглянето.

Решението за оттегляне прекратява делегирането на правомощията, посочени в него. Решението поражда действие незабавно или на по-късна дата, посочена в него. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. Решението се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.

3. Европейският парламент и Съветът могат да възразят срещу делегирания акт в срок от два месеца от датата на уведомяването. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с един месец.

Ако при изтичането на този срок нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.

Делегираният акт може да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не повдигат възражения. Ако Европейският парламент или Съветът формулира възражения срещу делегиран акт, той не влиза в сила. Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.

Член 196б Актове за изпълнение — Комитет

[При приемането на актове за изпълнение съгласно настоящия регламент Комисията се подпомага от комитета, посочен в член 195 oт настоящия регламент, и се прилага процедурата, предвидена в член [5] oт Регламент (ЕС) № [xxxx/yyyy]( да се попълни след приемането на регламента относно реда и условията за контрола, посочен в член 291, параграф 2 от ДФЕС, който в момента е в процес на обсъждане в Европейския парламент и Съвета ).]“

(7) Приложения XIa, XIб, XII, XIII, XIV, XV, XVa, XVб и XVI се заличават при спазване на член 2, параграф 1 oт настоящия регламент.

(8) Вмъкват се нови приложения XIIa, XIIб и XIIв, чийто текст се съдържа в приложение І към настоящия регламент.

Член 2

1. Членове 113a, 113б, 114, 115, 116, член 117, параграфи 1—4 oт Регламент (EО) № 1234/2007, както и част II, втора алинея от приложение XIa, части IV—IX от приложение XIa, част IV, точка 2 от приложение XII, част VI, втора алинея от приложение XIII, раздел А, раздел Б, част I, точки 2 и 3, раздел Б, част IІІ и раздел В от приложение XIV и части II, III, IV и VI от приложение XV към посочения регламент продължават да се прилагат, за целите на прилагане на посочените членове, до дата, която се определя съгласно параграф 2.

2. С цел да се осигури правна сигурност по отношение на прилагането на правилата за предлагане на пазара Комисията определя, посредством делегирани актове, датата, на която разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1234/2007, посочени в параграф 1 oт настоящия член, или части от тях престават да се прилагат за съответния сектор. Посочената дата е датата на прилагане на съответните правила за предлагане на пазара, които се установяват съгласно делегираните актове, предвидени в измененията, въведени с член 1, точка 2 oт настоящия регламент.

Член 3

Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз .

Въпреки това член 112б oт Регламент (ЕО) № 1234/2007, вмъкнат с член 1, точка 2 oт настоящия регламент, се прилага от […./ eдна година след влизането в сила ].

Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.

Съставено в Брюксел на […] година.

За Европейския парламент За Съвета

Председател Председател

ПРИЛОЖЕНИЕ I

„Приложение ХIIа

Определения, наименования и търговски наименования на продуктите, посочени в член 112е

За целите на настоящото приложение търговското наименование е името, под което се продава даден хранителен продукт по смисъла на член 5, параграф 1 от Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета.

ЧАСТ I. МЕСО ОТ ЖИВОТНИ ОТ РОДА НА ЕДРИЯ РОГАТ ДОБИТЪК НА ВЪЗРАСТ 12 МЕСЕЦА ИЛИ ПО-МАЛКО

I. Определение

За целите на настоящата част от приложението „месо“ означава всички кланични трупове, месо с кокал или обезкостено и карантия, дори нарязани, предназначени за консумация от човека, получени от животни от рода на едрия рогат добитък на възраст 12 месеца или по-малко, предлагани в прясно, замразено или дълбоко замразено състояние, дори опаковани или пакетирани.

В кланицата всички животни от рода на едрия рогат добитък на възраст 12 месеца или по-малко се класират от операторите, под надзора на компетентния орган, в една от следните две категории:

A) категория V: животни от рода на едрия рогат добитък на възраст 8 месеца или по-малко

идентификационна буква на категорията: V;

Б) категория Z: животни от рода на едрия рогат добитък на възраст над 8 месеца, но не повече от 12 месеца

идентификационна буква на категорията: Z.

II. Търговски наименования

1. Месото от животни от рода на едрия рогат добитък на възраст 12 месеца или по-малко може да бъде предлагано на пазара в държавите-членки със следното или следните търговски наименования, определени за всяка държава-членка:

A) За месото от животни от рода на едрия рогат добитък на възраст 8 месеца или по-малко (идентификационна буква на категорията V):

Държава, в която се търгува | Търговски наименования, които да се използват |

Белгия | veau, viande de veau/kalfsvlees/Kalbfleisch |

България | месо от малки телета |

Чешка република | Telecí |

Дания | Lyst kalvekød |

Германия | Kalbfleisch |

Естония | Vasikaliha |

Гърция | μοσχάρι γάλακτος |

Испания | Ternera blanca, carne de ternera blanca |

Франция | veau, viande de veau |

Ирландия | Veal |

Италия | vitello, carne di vitello |

Кипър | μοσχάρι γάλακτος |

Латвия | Teļa gaļa |

Литва | Veršiena |

Люксембург | veau, viande de veau/Kalbfleisch |

Унгария | Borjúhús |

Малта | Vitella |

Нидерландия | Kalfsvlees |

Австрия | Kalbfleisch |

Полша | Cielęcina |

Португалия | Vitela |

Румъния | carne de vițel |

Словения | Teletina |

Словакия | Teľacie mäso |

Финландия | vaalea vasikanliha/ljust kalvkött |

Швеция | ljust kalvkött |

Обединено кралство | Veal |

Б) За месото от животни от рода на едрия рогат добитък в категорията на възраст над 8 месеца, но не повече от 12 месеца (идентификационна буква на категорията Z):

Държава, в която се търгува | Търговски наименования, които да се използват |

Белгия | jeune bovin, viande de jeune bovin / jongrundvlees/ Jungrindfleisch |

България | Телешко месо |

Чешка република | hovězí maso z mladého skotu |

Дания | Kalvekød |

Германия | Jungrindfleisch |

Естония | noorloomaliha |

Гърция | νεαρό μοσχάρι |

Испания | Ternera, carne de ternera |

Франция | jeune bovin, viande de jeune bovin |

Ирландия | rosé veal |

Италия | vitellone, carne di vitellone |

Кипър | νεαρό μοσχάρι |

Латвия | jaunlopa gaļa |

Литва | Jautiena |

Люксембург | jeune bovin, viande de jeune bovin/Jungrindfleisch |

Унгария | Növendék marha húsa |

Малта | Vitellun |

Нидерландия | rosé kalfsvlees |

Австрия | Jungrindfleisch |

Полша | młoda wołowina |

Португалия | Vitelão |

Румъния | carne de tineret bovin |

Словения | meso težjih telet |

Словакия | mäso z mladého dobytka |

Финландия | vasikanliha/kalvkött |

Швеция | Kalvkött |

Обединено кралство | Beef |

2. Търговските наименования, посочени в точка 1, могат да бъдат допълнени от посочване на названието или обозначаване на съответните части месо или карантия.

3. Търговските наименования, изброени за категория V в таблицата по буква А от точка 1, и всяко ново име, произлязло от тези търговски наименования, се използват само при условие че са изпълнени изискванията на настоящото приложение.

По-специално, изразите “veau”, “telecí”, “Kalb”, “μοσχάρι”, “ternera”, “kalv”, “veal”, “vitello”, “vitella”, “kalf”, “vitela” и “teletina” не се използват в търговско наименование и не се отбелязват на етикетите на месото от животни от рода на едрия рогат добитък на възраст над 12 месеца.

4. Посочените в параграф 1 условия не се прилагат за месото на животни от рода на едрия рогат добитък, за което преди 29 юни 2007 г. е регистрирано защитено наименование за произход или географско указание съгласно Регламент (ЕО) № 510/2006 **.

ЧАСТ II. ЛОЗАРО-ВИНАРСКИ ПРОДУКТИ

(1) Вино

Виното е продукт, получен изключително в резултат на пълна или частична алкохолна ферментация на смачкано или несмачкано прясно грозде или на гроздова мъст.

Виното:

а) има, след извършване или не на видовете обработка, посочени в част І, раздел Б от приложение XIIв, действително алкохолно съдържание не по-малко от 8,5 об. %, ако е произведено изключително от грозде от лозарски зони А и Б, посочени в допълнението към настоящото приложение, и не по-малко от 9 об. % за останалите лозарски зони;

б) има, чрез дерогация от приложимото иначе минимално действително алкохолно съдържание, когато има защитено наименование за произход или защитено географско указание, след извършване или не на обработките, посочени в част І, раздел Б от приложение XIIв, действително алкохолно съдържание не по-ниско от 4,5 об. %;

в) има общо алкохолно съдържание не повече от 15 об. %. Въпреки това чрез дерогация от това правило:

- горната граница на общото алкохолно съдържание може да достигне до 20 об. % за произведени без каквото и да било обогатяване вина от определени лозарски райони на Съюза, които се определят от Комисията посредством делегирани актове съгласно член 112д, параграф 1,

- горната граница на общото алкохолно съдържание може да превишава 15 об. % за вина със защитено наименование за произход, произведени без обогатяване;

г) има, при спазване на дерогациите, които може да бъдат приети от Комисията посредством делегирани актове съгласно член 112д, параграф 1, общо киселинно съдържание, изразено във винена киселина, не по-ниско от 3,5 грама на литър или 46,6 милиеквивалента на литър.

„Рецина“ е вино, произвеждано единствено на географската територия на Гърция с използване на гроздова мъст, обработена със смола от алепски бор. Използването на смола от алепски бор се позволява само за получаване на вино „Рецина“ при условията, определени от приложимите разпоредби на гръцкото законодателство.

Чрез дерогация от буква б) „Tokaji eszencia“ и „Tokajská esencia“ се считат за вина.

Въпреки това, независимо от разпоредбите на член 112е, параграф 2 държавите-членки могат да разрешат използването на думата „вино“, ако:

- тя се придружава от името на плод под формата на съставно наименование с оглед предлагането на пазара на продукти, получени от ферментацията на плодове, различни от гроздето; или

- тя е част от съставно наименование.

Следва да се избягва всякакво объркване с продукти, съответстващи на посочените в настоящото приложение категории вино.

(2) Младо вино в процес на ферментация

Младото вино в процес на ферментация е продукт, чиято алкохолна ферментация не е приключила и което не е отделено от винените утайки.

(3) Ликьорни вина

Ликьорното вино е продукт:

а) с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 15 об. % и не по-високо от 22 об. %;

б) с общо алкохолно съдържание не по-ниско от 17,5 об. %, с изключение на някои ликьорни вина с наименование за произход или географско указание, фигуриращи в списък, който се изготвя от Комисията посредством делегирани актове съгласно член 112д, параграф 1;

в) който се получава от:

- гроздова мъст в процес на ферментация;

- вино,

- комбинация от горните продукти; или

- гроздова мъст или нейна смес с вино, що се отнася до определени ликьорни вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание, които се определят от Комисията посредством делегирани актове съгласно член 112д, параграф 1;

г) притежаващ първоначално естествено алкохолно съдържание не по-ниско от 12 об. %, с изключение на определени ликьорни вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание, фигуриращи в списък, който се изготвя от Комисията посредством делегирани актове съгласно член 112д, параграф 1;

д) към който е добавен:

i) самостоятелно или в комбинация:

- неутрален алкохол с винен произход, включително алкохол, произведен чрез дестилация на сушено грозде, с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 96 об. %,

- винен дестилат или дестилат от сушено грозде с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 52 об. % и не по-високо от 86 об. %;

ii) както и по целесъобразност заедно с един или няколко от следните продукти:

- концентрирана гроздова мъст,

- комбинация от един от продуктите по буква д), подточка i) и гроздова мъст, посочена в буква в), първо и четвърто тире;

е) към който, чрез дерогация от буква д), по отношение на определени ликьорни вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание, фигуриращи в списък, който се изготвя от Комисията посредством делегирани актове съгласно член 112д, параграф 1, е добавен:

i) някой от посочените в буква д), подточка i) продукти, самостоятелно или в комбинация; или

ii) един или няколко от следните продукти:

- винен алкохол или алкохол от сушено грозде с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 95 об. % и не по-високо от 96 об. %,

- спиртни напитки, получени чрез дестилация от вино или от гроздови джибри, с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 52 об. % и не по-високо от 86 об. %,

- спиртни напитки, получени чрез дестилация от сушено грозде, с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 52 об. % и не по-високо от 94,5 об. %, и

iii) по целесъобразност, един или повече от следните продукти:

- частично ферментирала гроздова мъст, получена от стафидирано грозде,

- концентрирана гроздова мъст, получена чрез директно нагряване, която отговаря, като се изключи тази обработка, на определението за концентрирана гроздова мъст,

- концентрирана гроздова мъст,

- комбинация от един от посочените в буква е), подточка ii) продукти и гроздова мъст, посочена в буква в), първо и четвърто тире.

(4) Пенливи вина

Пенливото вино е продукт:

а) получен чрез първична или вторична алкохолна ферментация:

- от прясно грозде,

- от гроздова мъст, или

- от вино;

б) който при отварянето на съда отделя въглероден диоксид, получен изключително от ферментацията;

в) при който налягането на разтворения въглероден диоксид в затворени съдове и при температура 20 °С не е по-ниско от 3 бара; и

г) при който общото алкохолно съдържание на ферментационните смеси, предназначени за производството му, не е по-ниско от 8,5 об. %.

(5) Качествени пенливи вина

Качественото пенливо вино е продукт:

а) получен чрез първична или вторична алкохолна ферментация:

- от прясно грозде,

- от гроздова мъст, или

- от вино;

б) който при отварянето на съда отделя въглероден диоксид, получен изключително от ферментацията;

в) при който налягането на разтворения въглероден диоксид в затворени съдове и при температура 20 °С не е по-ниско от 3,5 бара; и

г) при който общото алкохолно съдържание на ферментационните смеси, предназначени за производството му, не е по-ниско от 9 об. %.

(6) Качествени ароматизирани пенливи вина

Качествените ароматизирани пенливи вина са качествени пенливи вина:

а) получени единствено чрез използване при направата на ферментационната смес на гроздова мъст или на гроздова мъст в процес на ферментация, получена от определени винени сортове лози от списък, който се съставя от Комисията посредством делегирани актове съгласно член 112д, параграф 1.

Качествените ароматизирани пенливи вина, произвеждани по традиционен метод чрез използване на вина при направата на ферментационната смес, се определят от Комисията посредством делегирани актове съгласно член 112д, параграф 1;

б) при които налягането на разтворения въглероден диоксид в затворени съдове и при температура 20°С не е по-ниско от 3 бара;

в) чието действително алкохолно съдържание не може да бъде по-ниско от 6 об. %; и

г) чието общо алкохолно съдържание не може да бъде по-ниско от 10 об. %.

(7) Пенливо газирано вино

Пенливото газирано вино е продукт, който:

а) е получен от вино без защитено наименование за произход или защитено географско указание;

б) при отварянето на съда отделя въглероден диоксид, резултат изцяло или частично от добавянето на този газ; и

в) е с налягане на разтворения въглероден диоксид в затворени съдове и при температура 20 °С не по-ниско от 3 бара.

(8) Искрящо вино

Искрящото вино е продукт, който:

а) е получен от вино, ако това вино е с общо алкохолно съдържание не по-ниско от 9 об. %;

б) е с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 7 об. %;

в) е с налягане на разтворения ендогенен въглероден диоксид в затворени съдове и при температура 20 °С не по-ниско от 1 бар и не по-високо от 2,5 бара; и

г) се съхранява в съдове с вместимост 60 литра или по-малко.

(9) Искрящо газирано вино

Искрящото газирано вино е продукт, който:

а) е получен от вино;

б) е с действително алкохолно съдържание не по-ниско от 7 об. % и с общо алкохолно съдържание не по-ниско от 9 об. %;

в) е с налягане на разтворения въглероден диоксид, резултат от неговото пълно или частично прибавяне, в затворени съдове и при температура 20 °С, не по-ниско от 1 бар и не по-високо от 2,5 бара; и

г) се съхранява в съдове с вместимост 60 литра или по-малко.

(10) Гроздова мъст

Гроздовата мъст е течен продукт от прясно грозде, получен по естествен начин или с физични средства. Разрешава се действително алкохолно съдържание на гроздовата мъст не по-голямо от 1 об. %.

(11) Частично ферментирала гроздова мъст

Гроздовата мъст в процес на ферментация е продукт, получен от ферментацията на гроздова мъст с действително алкохолно съдържание по-високо от 1 об. %, но по-ниско от три пети от общото алкохолно съдържание по обем.

(12) Частично ферментирала гроздова мъст, получена от стафидирано грозде

Гроздовата мъст в процес на ферментация, получена от стафидирано грозде, е продукт, получен от частичната ферментация на гроздова мъст от стафидирано грозде, чието общо съдържание на захар преди ферментацията е най-малко 272 грама на литър, а естественото и действителното алкохолно съдържание са не по-ниски от 8 об. %. Въпреки това някои вина, които се определят от Комисията посредством делегирани актове съгласно член 112д, параграф 1 и които отговарят на тези изисквания, не се смятат за частично ферментирала гроздова мъст, извлечена от стафидирано грозде.

(13) Концентрирана гроздова мъст

Концентрираната гроздова мъст представлява некарамелизирана гроздова мъст, получена чрез частично дехидратиране на гроздова мъст, извършено по разрешен метод, различен от директно нагряване, така че стойността, указана от рефрактометър, използван съгласно метод, определен в съответствие с член 112з, параграф 1, трета алинея и член 112о, буква г), при температура 20 °С да не бъде по-ниска от 50,9 %.

Разрешава се действително алкохолно съдържание на концентрираната гроздова мъст не по-голямо от 1 об. %.

(14) Ректифицирана концентрирана гроздова мъст

Концентрираната ректифицирана гроздова мъст е течен некарамелизиран продукт, който:

а) е получен чрез частично дехидратиране на гроздова мъст, извършено по разрешен метод, различен от директно нагряване, така че стойността, указана от рефрактометър, използван съгласно метод, определен в съответствие с член 112з, параграф 1, трета алинея и член 112о, буква г), при температура 20 °C да не бъде по-ниска от 61,7 %;

б) е претърпял разрешените обработки по намаляване на киселинното съдържание и отстраняване на другите компоненти освен захарта;

в) има следните характеристики:

- рН не по-високо от 5 до 25 Brix,

- оптична плътност при 425 nm и дебелина 1 cm, не повече от 0,100 при гроздова мъст, концентрирана на 25 Brix,

- съдържание на захароза, недоловимо посредством определения метод за анализ,

- индекс на Фолин—Чикалто, не по-висок от 6,00 при 25 °Brix,

- титруема киселинност, не по-висока от 15 милиеквивалента на килограм общи захари,

- съдържание на серен диоксид, не по-високо от 25 милиграма на килограм общи захари,

- общо съдържание на катиони, не по-голямо от 8 милиеквивалента на килограм общи захари,

- проводимост при 25 °Brix и 20 °С, не по-висока от 120 микросименса на сантиметър,

- съдържание на хидроксиметилфурфурал не повече от 25 милиграма на килограм общи захари,

- наличие на мезоинозитол.

Разрешава се действително алкохолно съдържание на концентрираната ректифицирана гроздова мъст, не по-голямо от 1 об. %.

(15) Вино от стафидирано грозде

Виното от стафидирано грозде е продукт, който:

а) е произведен без обогатяване, от грозде, оставено на слънце или сянка с цел частична дехидратация;

б) има общо алкохолно съдържание най-малко 16 об. % и действително алкохолно съдържание най-малко 9 об. %; и

в) има естествено алкохолно съдържание най-малко 16 об. % (или 272 грама захар на литър).

(16) Вино от презряло грозде

Виното от презряло грозде е продукт, който:

а) е произведен без обогатяване;

б) има естествено алкохолно съдържание над 15 об. %; и

в) има общо алкохолно съдържание не по-ниско от 15 об. % и действително алкохолно съдържание не по-ниско от 12 об. %.

Държавите-членки могат да предвидят период за стареене на този продукт.

(17) Винен оцет

Виненият оцет е оцет, който:

а) е получен изключително чрез оцетно-кисела ферментация на виното; и

б) има общо киселинно съдържание не по-ниско от 60 грама на литър, изразено в оцетна киселина.

ЧАСТ III. МЛЯКО И МЛЕЧНИ ПРОДУКТИ

21. Терминът „мляко“ означава изключително нормалната секреция от млечните жлези, която се получава от доенето на едно или няколко животни, без каквито и да са добавки към този продукт или екстрахиране на вещества от него.

Същевременно терминът „мляко“ може да се използва:

а) за мляко, обработено по начин, който не променя неговия състав, или за мляко, чиято масленост е стандартизирана съгласно част IV от настоящото приложение;

б) в съчетание с дума или думи за означаване на вида, качеството, произхода и/или предназначението на това мляко или за да се опише физическата обработка или промяната в състава, на които млякото е било подложено, при условие че тази промяна се ограничава до добавяне и/или екстракция на естествени млечни съставки.

22. За целите на настоящата част „млечни продукти“ означава продукти, получени изключително от мляко – с разбирането, че могат да се добавят вещества, необходими за тяхното производство, при условие че тези вещества не се използват за замяна, цялостна или частична, на която и да е млечна съставка.

Запазват се изключително за млечни продукти:

а) следните наименования, използвани на всички етапи от предлагането на пазара:

i) суроватка,

ii) сметана,

iii) масло,

iv) мътеница,

v) течно масло,

vi) казеини,

vii) дехидратирани млечни мазнини (AMF),

viii) сирене,

ix) кисело мляко,

x) кефир,

xi) кумис,

xii) вили/фил,

xiii) сметана,

xiv) фил;

б) наименования по смисъла на член 5 от Директива 2000/13/ЕО, използвани действително за млечни продукти.

23. Терминът „мляко“ и наименованията, използвани за млечните продукти, могат да се използват и в съчетание с дума или думи за означаване на съставни продукти, никоя част от които не замества и не е предназначена да замести която и да е млечна съставка, и от които млякото или млечният продукт съставлява съществена част с оглед на количеството или характеристиката на продукта.

24. Произходът на млякото и млечните продукти, които следва да бъдат определени от Комисията, се посочва изрично, в случай че не е от крава.

25. Наименованията, посочени в точки 1, 2 и 3 на настоящата част, не могат да бъдат използвани за никакви други продукти, различни от споменатите в посочената точка.

Тази разпоредба обаче не се прилага за наименованията на продукти, точното естество на които е ясно в резултат на традиционната им употреба и/или когато наименованията са ясно използвани за описване на характерно качество на продукта.

26. По отношение на продукти, различни от описаните в точки 1, 2 и 3 на настоящата част, не може да се използва никакъв етикет, търговски документ, рекламен материал или каквато и да е форма на реклама, така както са определени в член 2 от Директива 2006/114/ЕО на Съвета***, или каквато и да е форма на представяне, които да посочват, подсказват или предполагат, че този продукт е млечен продукт.

Въпреки това по отношение на продукт, който съдържа мляко или млечни продукти, наименованието „мляко“ или наименованията, посочени в точка 2, втора алинея на настоящата част, могат да се използват само за описване на основните суровини и посочване на съставките в съответствие с Директива 2000/13/ЕО.

ЧAСT IV. МЛЯКО, ПРЕДНАЗНАЧЕНО ЗА КОНСУМАЦИЯ ОТ ЧОВЕКА, ПОПАДАЩО ПОД КОД ПО КН 0401

I. Определения

За целите на настоящата част:

а) „мляко“ означава продукт, получен от доенето на една или повече крави;

б) „мляко за пиене“ означава продуктите, посочени в точка III, предназначени за доставка до потребителя без по-нататъшна преработка;

в) „масленост“ означава съотношението на масата на частите млечни мазнини към 100 части мляко в съответното мляко;

г) „съдържание на протеини“ означава съотношението на масата на частите протеини към 100 части мляко от съответното мляко (получено от умножението на общото азотно съдържание на млякото по 6,38, изразено в проценти спрямо масата).

II. Доставка или продажба на крайния потребител

(1) Само мляко, отговарящо на изискванията, определени за мляко за пиене, може да бъде доставяно или продавано без преработка на крайния потребител, както пряко, така и чрез ресторанти, болници, столове или други места за обществено хранене.

(2) Търговските наименования, които следва да се използват за тези продукти, са посочените в точка III на настоящата част. Тези описания се използват само за продуктите, споменати в цитираната точка, без да се засяга тяхното използване в сложни описания.

(3) Държавите-членки приемат мерки за информиране на потребителите относно естеството и състава на продуктите във всички случаи, когато липсата на такава информация може да създаде объркване в съзнанието на потребителя.

III. Мляко за пиене

1. Следните продукти се считат за мляко за пиене:

а) „сурово мляко“: мляко, което не е загрято над 40ºC, нито е подложено на обработка с равностоен ефект;

б) „пълномаслено мляко“: топлинно обработено мляко, което по отношение на маслеността отговаря на едно от следните изисквания:

i) „стандартизирано пълномаслено мляко“: мляко, чиято масленост е най-малко 3,50 % (m/m). Въпреки това държавите-членки могат да предвидят допълнителна категория пълномаслено мляко с масленост 4,00 % или повече (m/m);

ii) „нестандартизирано пълномаслено мляко“: мляко, чиято масленост не е променена от момента на издояване както чрез добавяне, така и чрез отнемане на млечни мазнини или чрез смесване с мляко, чиято естествена масленост е била изменена. Въпреки това маслеността не може да бъде по-малко от 3,50 % (m/m);

в) „полуобезмаслено мляко“: топлинно обработено мляко, чиято масленост е намалена до най-малко 1,50 % (m/m) и най-много 1,80 % (m/m);

г) „обезмаслено мляко“: топлинно обработено мляко, чиято масленост е намалена до не повече от 0,50 % (m/m).

Топлинно обработеното мляко, което не отговаря на изискванията за съдържанието на мазнини, установени в букви б), в) и г) от първа алинея, се счита за мляко за пиене, при условие че съдържанието на мазнини е ясно посочено с точност до десетите, и лесно може да се прочете на опаковката под формата на „… % мазнини“. Такова мляко не се описва като пълномаслено, полуобезмаслено или обезмаслено.

2. Без да се засяга точка 1, буква б), подточка ii), се допускат само следните изменения:

а) изменение на естествената масленост на млякото чрез отнемане или добавка на сметана, или чрез добавка на пълномаслено, полуобезмаслено или обезмаслено мляко, за да се спази маслеността, определена за млякото за пиене;

б) обогатяване на млякото с млечни протеини, минерални соли или витамини;

в) намаляване на съдържанието на лактоза в млякото чрез превръщането ѝ в глюкоза и галактоза.

Измененията на състава на млякото, посочени в букви б) и в), се допускат само ако са указани по неизтриваем начин върху опаковката на продукта, така че да могат да се видят и прочетат лесно. Въпреки това тези обозначения не освобождават от задължението за етикетиране във връзка с питателността на храните, определено с Директива 90/496/ЕИО на Съвета ****. В случай на обогатяване с млечни протеини, съдържанието на протеини на обогатеното мляко трябва да бъде 3,8 % (m/m) или повече.

Въпреки това държавите-членки могат да ограничават или забраняват посочените в букви б) и в) изменения в състава на млякото.

3. Млякото за пиене трябва:

а) да има точка на замръзване, близка до средната точка на замръзване, регистрирана за сурово мляко в района на произход на събраното мляко за пиене;

б) да има маса от най-малко 1028 грама на литър за мляко с масленост 3,5 % (m/m) при температура 20°С или еквивалентно тегло на литър за мляко с различна масленост;

в) да съдържа минимум 2,9 % (m/m) протеини – за мляко с масленост 3,5 % (m/m), или еквивалентна концентрация за мляко с различна масленост.

ЧAСT V. ПРОДУКТИ ОТ СЕКТОРА НА ПТИЧЕТО МЕСО

Настоящата част oт настоящото приложение се прилага по отношение на предлагането на пазара в рамките на Съюза, в рамките на упражняване на професия или търговско занятие, на някои видове птиче месо и начини на представяне на птиче месо, както и във връзка със заготовки и продукти от птиче месо или от карантии от домашни птици, от следните видове:

- Gallus domesticus,

- патици,

- гъски,

- пуйки,

- токачки.

Настоящите разпоредби се прилагат също за птиче месо в саламура, попадащо под код по КН 0210 99 39.

I. Определения

(1) „птиче месо“ означава: птиче месо, подходящо за консумация от човека, което не е подлагано на никаква обработка, освен студена обработка;

(2) „прясно птиче месо“ означава птиче месо, което никога не е втвърдявано в резултат на процеса на охлаждане преди постоянното му съхранение при температура, не по-ниска от – 2 °C и не по-висока от + 4 °C. Държавите-членки обаче могат да предвидят малко по-различни изисквания за температурата през минималния необходим период от време, необходимо за разфасоването и обработката на прясното птиче месо, извършвани в системата на търговията на дребно или в помещения, намиращи се в непосредствена близост до търговските обекти, когато разфасоването и обработката се извършват единствено с цел директно доставяне за потребителите на място;

(3) „замразено птиче месо“ означава птиче месо, което трябва да бъде замразено възможно най-бързо в рамките на обичайните процедури по клане и да се съхранява по всяко време при температура не по-висока от – 12 °C;

(4) „бързо замразено птиче месо“ означава птиче месо, което трябва да се съхранява при температура по всяко време не по-висока от –18°С в рамките на допустимите стойности, както е предвидено в Директива 89/108/ЕИО на Съвета *****.

(5) „заготовка от птиче месо“ означава птиче месо, включително птиче месо, накълцано на парченца, към което са добавени хранителни продукти, подправки и добавки или което е преминало през процеси, които не са довели до изменение на вътрешната структура на мускулните влакна на месото;

(6) „заготовка от прясно птиче месо“ означава заготовка от птиче месо, за която е използвано прясно птиче месо.

Държавите-членки обаче могат да предвидят малко по-различни изисквания по отношение на температурата, които да се прилагат за минималния необходим период от време и само до степента, необходима за улесняване на процесите на разфасоване и обработка във фабриката при производството на заготовки от прясно птиче месо;

(7) „продукт от птиче месо“ означава месен продукт по смисъла на точка 7.1 от приложение I към Регламент (ЕО) № 853/2004 ******, за който е използвано птиче месо.

ЧАСТ VI. МАЗНИНИ ЗА МАЗАНЕ

Продуктите по член 112е могат да се доставят или прехвърлят без преработка на краен потребител, пряко или чрез ресторанти, болници, столове или подобни заведения, само ако отговарят на изискванията, определени в настоящото приложение.

Търговските наименования на посочените продукти са наименованията, определени в настоящата част.

Посочените по-долу търговски наименования са запазени за определените в нея продукти със следните кодове по КН и с тегловно съдържание на мазнини най-малко 10 %, но по-малко от 90 %:

а) млечни мазнини под кодове по КН 0405 и ex2106;

б) мазнини под код по КН ex1517;

в) мазнини, съставени от растителни и/или животински продукти под кодове по КН ex 1517 и ex 2106.

Съдържанието на мазнини, без солта, следва да е най-малко две трети от сухото вещество.

Тези търговски наименования обаче се прилагат само за продукти, които остават твърди при температура 20 C и са подходящи за мазане.

Тези определения не се прилагат за:

а) наименование на продукти, точното естество на които е ясно в резултат на традиционната им употреба и/или когато наименованията са ясно използвани за описване на характерно качество на продукта,

б) концентрирани продукти (масло, маргарин, смеси) със съдържание на мазнини 90 % или повече.

Група мазнини | Търговски наименования | Категории продукти |

Определения | Допълнително описание на категорията с посочване на тегловното съдържание на мазнини в % |

А. Млечни мазнини Продукти под формата на втвърдена мека емулсия, основно от типа вода в масло, извлечена изключително от мляко и/или някои млечни продукти, при които мазнината е основната стойностна съставка. Независимо от това могат да се добавят други вещества, необходими за тяхното производство, при условие че тези вещества не се използват да заменят, изцяло или частично, някоя млечна съставка. | 1. Масло 2. 3/4 масло (*) 3. 1/2 масло (**) 4. Х % млечна паста за намазване | Продукт със съдържание на млечна мазнина не по-малко от 80 %, но по-малко от 90 %, максимално съдържание на вода 16 % и максимално съдържание на немаслено сухо млечно вещество 2 %. Продукт със съдържание на млечна мазнина не по-малко от 60 %, но не повече от 62 %. Продукт със съдържание на млечна мазнина не по-малко от 39 %, но не повече от 41 %. Продукт със следното съдържание на млечна мазнина: - по-малко от 39 %, - повече от 41 %, но по-малко от 60 %, - повече от 62 %, но по-малко от 80 %. |

Б. Мазнини Продукти под формата на втвърдена мека емулсия, основно от типа вода в масло, извлечени от твърди и/или течни растителни и/или животински мазнини, подходящи за консумация от човека, със съдържание на млечна мазнина не повече от 3 % от съдържанието на мазнини. | 1. Маргарин 2. 3/4 маргарин (***) 3. 1/2 маргарин (****) 4. Х % продукт за мазане | Продукт, получен от растителни и/или животински мазнини, със съдържание на мазнини не по-малко от 80 %, но по-малко от 90 %. Продукт, получен от растителни и/или животински мазнини, със съдържание на мазнини не по-малко от 60 %, но не повече от 62 %. Продукт, получен от растителни и/или животински мазнини, със съдържание на мазнини не по-малко от 39 %, но не повече от 41 %. Продукт, получен от растителни и/или животински мазнини, със следното съдържание на мазнини: - по-малко от 39 %, - повече от 41 %, но по-малко от 60 %, - повече от 62 %, но по-малко от 80 %. |

Група мазнини | Търговски наименования | Категории продукти |

Определения | Допълнително описание на категорията с посочване на тегловното съдържание на мазнини в % |

В. Мазнини, съставени от растителни и/или животински продукти Продукти под формата на втвърдена мека емулсия, основно от типа вода в масло, извлечени от твърди и/или течни растителни и/или животински мазнини, подходящи за консумация от човека, със съдържание на млечна мазнина между 10 % и 80 % от съдържанието на мазнини. | 1. Смес 2. 3/4 смес (*****) 3. 1/2 смес (******) 4. Х % смес за мазане | Продукт, получен от смес от растителни и/или животински мазнини, със съдържание на мазнини не по-малко от 80 %, но по-малко от 90 %. Продукт, получен от смес от растителни и/или животински мазнини, със съдържание на мазнини не по-малко от 60 %, но не повече от 62 %. Продукт, получен от смес от растителни и/или животински мазнини, със съдържание на мазнини не по-малко от 39 %, но не повече от 41 %. Продукт, получен от смес от растителни и/или животински мазнини, със следното съдържание на мазнини: - по-малко от 39 %, - повече от 41 %, но по-малко от 60 %, - повече от 62 %, но по-малко от 80 %. |

(*) Отговаря на „smør 60“ на датски език. (**) Отговаря на „smør 40“ на датски език. (***) Отговаря на „margarine 60“ на датски език. (****) Отговаря на „margarine 40“ на датски език. (*****) Отговаря на „blandingsprodukt 60“ на датски език. (******) Отговаря на „blandingsprodukt 40“ на датски език. |

Забележка: Компонентът млечна мазнина на продуктите, изброени в настоящата част, може да бъде променян само чрез физични процеси.

ЧАСТ VII. ОПИСАНИЯ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ НА МАСЛИНОВО МАСЛО И МАСЛИНОВО МАСЛО ОТ МАСЛИНОВО КЮСПЕ

Използването на установените в настоящата част описания и определения за маслиновите масла и за маслиновите масла от маслиново кюспе е задължително по отношение на предлагането на пазара на въпросните продукти в рамките на Съюза и, доколкото те съответстват на задължителните международни правила, в търговията с трети страни.

При търговия на дребно на пазара могат да бъдат предлагани само маслата, посочени в точка 1, букви a) и б), точка 3 и точка 6 на настоящата част.

(1) Необработени маслинови масла „Virgin“

Маслата, получени от плодовете на маслиновото дърво единствено по механичен начин или чрез други физически манипулации при условия, които не водят до изменения в състава на маслото, и не са подлагани на каквато и да било обработка освен измиване, декантиране, центрофугиране или филтриране, с изключение на маслата, получени чрез използване на разтворители или помощни средства с химическо или биохимическо действие, или чрез процес на реестерификация, както и всяка смес с масла от други категории.

Необработените маслинови масла „Virgin“ се класифицират и описват изключително както следва:

а) Маслиново масло „Extra virgin“

Необработено маслиново масло с максимално съдържание на свободни киселини, изразено като олеинова киселина, 0,8 g на 100 g, като останалите характеристики съответстват на установените за тази категория.

б) Маслиново масло „Virgin“

Необработено маслиново масло с максимално съдържание на свободни киселини, изразено като олеинова киселина, 2 g на 100 g, като останалите характеристики съответстват на установените за тази категория.

в) Маслиново масло за осветление

Необработено маслиново масло с максимално съдържание на свободни киселини, изразено като олеинова киселина, надвишаващо 2 g на 100 g, и/или чиито останали характеристики съответстват на установените за тази категория.

(2) Рафинирано маслиново масло

Маслиново масло, получено чрез рафиниране на необработено маслиново масло със съдържание на свободни киселини, изразено като олеинова киселина, непревишаващо 0,3 g на 100 g, като останалите харак