BG    BG BG 
 
BG    BG  ЕВРОПЕЙСКА  КОМИСИЯ  
Брюксел , 16.8.2010 
SEC(2010) 981 окончателен  
  
РАБОТЕН  ДОКУМЕНТ  НА СЛУЖБИТЕ  НА КОМИСИЯТА  
 
 
Придружаващ  документ  към 
 
Предложението  за 
 
ДИРЕКТИВА  НА ЕВРОПЕЙСКИЯ  ПАРЛАМЕНТ  И НА СЪВЕТА  
 
за изменение  на директиви  98/78/ЕО, 2002/87/ ЕО и 2006/48/ ЕО по отношение  на 
допълнителния  надзор  върху  финансовите  предприятия  във финансов  
конгломерат  
COM(2010) 433 
 SEC(2010) 979 
 
BG 2   BG РАБОТЕН  ДОКУМЕНТ  НА СЛУЖБИТЕ  НА КОМИСИЯТА  
 
 
Придружаващ  документ  към 
 
Предложението  за 
 
ДИРЕКТИВА  НА ЕВРОПЕЙСКИЯ  ПАРЛАМЕНТ  И НА СЪВЕТА  
 
за изменение  на директиви  98/78/ЕО, 2002/87/ ЕО и 2006/48/ ЕО по отношение  на 
допълнителния  надзор  върху  финансовите  предприятия  във финансов  
конгломерат  
 
BG 3   BG 1. ИСТОРИЯ  НА ДОСИЕТО  
В началото  на 90-те години  започнаха  да се създават  и развиват  големи  групи  със 
сложна  структура , които  притежават  няколко  лицензи  за извършване  на дейност  
едновременно  в банковия  и в застрахователния  сектор . През  2002 г., след  препоръки  на 
Съвместния  форум  — надзорният  орган  на страните  от Г-10, бе приета  Директивата  
относно  допълнителния  надзор  върху  финансовите  конгломерати  (ДДНФК )1. Целта  на 
директивата  бе да се осигури  допълнителен  надзор  върху  поднадзорните  лица , които  са 
част от финансов  конгломерат , насочвайки  вниманието  към потенциалните  рискове  от 
двойно  отчитане  на капитала  и т.нар. групови  рискове : рисковете  от разпространение  
на финансовите  проблеми  в групите , сложността  на управлението , концентрацията  на 
риска  и конфликтите  на интереси .  
От 2002 г. насам  настъпиха  промени  на пазарите , вследствие  на които  невинаги  е лесно  
да се направи  разграничение  между  дейността  в банковия  и дейността  в 
застрахователния  сектор ; освен  това най-големите  групи  все по-често  извършват  
дейността  си в редица  държави . Както  преразглеждането  на споразумението  от Базел  от 
1988 г., извършено  през  2004 г., и въвеждането  на съответните  договорености  в 
Директивата  за капиталовите  изисквания  (ДКИ )2 през 2006 г., така и приемането  на 
цялостен  набор  от разпоредби  за застрахователните  предприятия  в Директивата  
„Платежоспособност  ІІ“3 оформиха  законодателната  рамка ; все пак по отношение  на 
конгломератите  законодателната  рамка  бе оформена  само  доколкото  предприятията  от 
една  група  извършват  дейност  в един  и същи  сектор  — банковия  или застрахователния . 
Допълващата  законодателна  рамка  съгласно  ДДНФК , с която  се уреждат  проблемите , 
свързани  с допълнителните  усложнения  и рискове  вследствие  на едновременно  
използване  на лицензи  за различни  дейности , все още не е оценена .  
Към края  на 2009 г. в обхвата  на директивата  влизаха  69 европейски  групи  и 6 групи  от 
трети  страни . Около  35 от тях са малки  групи  с малко  лицензи  и извършват  дейност  
предимно  на вътрешния  пазар . Въпреки  че с преразглеждането  се цели  и опростяването  
на надзора  върху  малките  конгломерати , то е насочено  по-скоро  към надзора  върху  
близо  30-те най-големи  финансови  групи  в Европа . Към края  на 2009 г. общият  размер  
на активите  на тези групи  надхвърляше  25 трилиона  евро , което  представлява  
съществен  дял от банковия  пазар  в ЕС, чиито  активи  са на стойност  близо  42 трилиона  
евро , и от застрахователния  пазар  в ЕС, чиито  активи  са на стойност  близо  10 трилиона  
евро . Големите  конгломерати  обикновено  притежават  над 400 лицензи  за извършване  
на дейност  в различни  юрисдикции  и сектори : банковия  сектор , животозастраховането  
и общото  застраховане , управлението  на активи .  
                                                 
1 Директива  2002/87/ ЕО относно  допълнителния  надзор  на кредитните  институции , 
застрахователните  предприятия  и на инвестиционните  посредници  към един  финансов  
конгломерат . 
2 Директива  2006/48/ ЕО относно  предприемането  и осъществяването  на дейност  от кредитните  
институции  и Директива  2006/49/ ЕО относно  капиталовата  адекватност  на инвестиционните  
посредници  и кредитните  институции . 
3 Директива  2009/138/ ЕО относно  започването  и упражняването  на застрахователна  и 
презастрахователна  дейност  (Платежоспособност  II) (преработена ), но до въвеждането  на 
Директивата  „Платежоспособност  ІІ“ ДДНФК  допълва  сега действащите  директиви  за 
застраховането . 
 
BG 4   BG 2. ПРОВЕЖДАНЕ  НА КОНСУЛТАЦИИ  СЪС  ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ  СТРАНИ  
По време  на три от заседанията  на Европейския  комитет  за финансовите  конгломерати  
(ЕКФК )4, както  и по време  на три от заседанията  на работната  си група  по ДДНФК , 
Комисията  обсъди  евентуални  подобрения  на съществуващото  законодателство . За 
преразглеждането  на ДДНФК  бяха  използвани  две предходни  оценки  на 
законодателството  за финансовите  конгломерати , извършени  през  2005 г. от така 
наречената  Съвместна  група  по техническите  проблеми  и през 2008 г. от Временната  
работна  комисия  за финансовите  конгломерати  — предшественик  на Съвместния  
комитет  за финансовите  конгломерати  (СКФК )5 („Препоръката  относно  собствения  
капитал “). През  април  2008 г. ЕКФК  одобри  началото  на необходимото  преразглеждане  
на ДДНФК , както  и лансирането  на допитване  до СКФК . 
От май 2008 г. насам  предприятията  от различните  сектори  вземат  участие  в процеса  на 
преразглеждане  чрез първия  информационен  бюлетин  на ЕКФК  и чрез провеждането  
на обсъждания  с него , като до момента  на четири  пъти  публично  са изразили  мнението  
си. 
След  получаването  на окончателната  препоръка  на СКФК  през октомври  2009 г. от 6 
ноември  2009 г. до 15 януари  2010 г. бе проведена  публична  консултация  по останалите  
въпроси  и обсъжданите  потенциални  алтернативни  политики . Предложенията  на 
службите  на Комисията  до голяма  степен  бяха  изготвени  въз основа  на получените  от 
публичната  консултация6 отговори  от различни  по размер  конгломерати , начело  на 
които  има банка  или застрахователно  дружество . 
3. ФОРМУЛИРАНЕ  НА ПРОБЛЕМА  
3.1. Надзор  на равнище  холдинг  
Надзорът  на равнище  холдинг  се урежда  с комбинацията  от настоящите  разпоредби  на 
ДДНФК , ДКИ  и Директивата  за застрахователните  групи7 (ДЗГ). В тези директиви  се 
говори  съответно  за „смесени  финансови  холдингови  компании “ (СФХК ), „финансови  
холдингови  дружества “ (ФХД ) и „застрахователни  холдинги “ (ЗХ). Надзорните  
средства , които  могат  да се прилагат  спрямо  лицето  начело  на групата , се променят , 
когато  лицето  начело  на групата  престава  да бъде  ФХД  или ЗХ и става  СФХК . Във 
фигури  1 и 28 по-долу  се показва , че определянето  на финансов  конгломерат  може  да 
засегне  по различен  начин  прилагането  на секторния  надзор  на групова  основа  в 
зависимост  от структурата  на групата .  
Фигура  1: ДДНФК  допълва  и отчасти  замества  секторния  надзор , ако дадена  банкова  
или застрахователна  група  стане  конгломерат . Преди  придобиването  им от холдинг , 
                                                 
4 Консултативен  комитет  на финансовите  конгломерати . 
5 Комитетът  по финансовите  конгломерати  на 3-то равнище  в рамките  на т.нар. структура  на 
Ламфалуси . 
6 http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2009/ficod/feedback_document_en.pdf 
7 Директива  98/78/ЕО относно  допълнителен  надзор  върху  застрахователни  предприятия , които  са 
част от застрахователна  група . 
8 С илюстративна  цел във фигури  1 и 2 е използвана  като пример  банкова  група , но същото  важи  и 
за застрахователни  групи , като в този случай  приложимата  директива  ще бъде  ДЗГ вместо  ДКИ . 
 
BG 5   BG банката  или застрахователното  дружество  подлежат  на надзор  на консолидирана  
основа , както  е установено  в ДКИ  и в ДЗГ. След  като бъдат  придобити , надзорът  на 
консолидирана  основа  може  да бъде  прилаган  само  спрямо  банката  или 
застрахователното  дружество  начело  на групата . ДДНФК  допълва  посочения  надзор  на 
консолидирана  основа . 
KÕRGEIMAL 
TASANDIL:
kapitalinõuete 
direktiiv + 
finantskonglo-
meraatide 
direktiivБанка
Банка  A Банка  В Застрахователно  
дружество  XБанка
Банка  A Банка  ВНачело  на 
групата : 
ДДНФК  и ДКИ
 
Фигура  2: ДДНФК  замества  секторния  надзор  на равнището  на групата . Ако СФХК  
замества  ФХД  и/или ЗХ и ако начело  на групата  няма  банка  или застрахователно  
дружество  (т.е. всички  лицензи  са пряка  собственост  на СФХК ), разпоредбите  относно  
секторния  надзор  на групова  основа  не се прилагат .  
ФХД
Банка  A Банка  BСФХК
Банка  A Банка  B   Застрахователно  
дружество  X
ДКИ / директивите  за застраховането  (поотделно )Начело  на групата : 
само  ДДНФК
 
Вследствие  на взаимовръзката , описана  във фигура  2, някои  от средствата  на секторния  
надзор  на групова  основа , които  могат  да бъдат  прилагани  на равнището  на ФХД  или 
на ЗХ, не могат  да бъдат  прилагани  спрямо  цялата  група , ако холдингът  е СФХК . Тези  
средства  са изключването  на индивидуалния  надзор  на дъщерни  предприятия , 
прилагането  на разпоредбите  за оповестяване  (3-ти стълб ) и самооценка  и преглед  от 
страна  на надзорните  органи  (2-ри стълб ) на консолидирана  основа . Това  води  до 
известни  аномалии ; по-специално , група , която  е придобила  лиценз  за извършване  на 
дейност  в другия  сектор  (така че холдингът  става  СФХК ), подлежи  на регулаторен  
режим , който  може  да не е толкова  всеобхватен , колкото  режима , прилаган  преди  
придобиването  на лиценза , въпреки  че групата  е станала  по-голяма  и с по-сложна  
структура , поради  което  може  да представлява  по-висок  риск  за финансовата  система .  
Следователно  дали  надзорните  органи  допускат  или не изключение , когато  определят  
дали  дадена  група  е финансов  конгломерат , зависи  от оценката  дали  прилагането  на 
секторния  надзор  може  да бъде  по-стабилно  от гледна  точка  на осигуряването  на 
 
BG 6   BG предпазливост . Чрез  продължаването  на секторния  надзор  обаче  не може  адекватно  да 
се контролират  допълнителните  пруденциални  рискове , които  произтичат  от 
нарасналия  размер  и сложност  на групата  — рискове , които  биха  били  контролирани  
чрез упражняване  на допълнителния  надзор  по ДДНФК ; това може  да доведе  до 
различия  в регулаторното  третиране  (въз основа  на структурата , а не на рисковия  
профил ) на конгломератите .  
3.2. Координация  между  надзорните  органи  
С ДДНФК  се допълват  ДКИ  и директивите  за застраховането  по отношение  на 
допълнителния  надзор  за лицата  начело  на група . Затова  ДДНФК  съдържа  и 
разпоредби  за координацията  между  различните  органи , упражняващи  надзор  върху  
дадена  група . В ДДНФК  се определя  кои са съответните  компетентни  органи  и се 
изисква  координаторът  (органът , който  упражнява  надзор  върху  лицето  начело  на 
групата ) да се консултира  с тях по определени  въпроси , свързани  с надзора . Сега  
действащите  разпоредби  обаче  оставят  възможност  за различно  тълкуване  по въпроса  
кои са съответните  компетентни  органи . При по-широко  тълкуване  се получава  по-
висок  брой  на органите , с които  трябва  да се консултира  координаторът  на равнището  
на финансовия  конгломерат , а това може  да застраши  ефективната  координация  на 
работата , която  трябва  да извърши  „колегиумът “, състоящ  се от координатора  и 
съответните  компетентни  органи . 
3.3. Определяне  на финансови  конгломерати  
Разпоредбите  за определянето  на финансов  конгломерат  водят  до три допълнителни  
проблема .  
Първо , директивата  не изисква  включване  на дружествата  за управление  на активи  
(ДУА ) в изчисленията  във връзка  с праговете , тъй като от 2002 г. предприятията  за 
колективно  инвестиране  в прехвърлими  ценни  книжа  (ПКИПЦК ) не влизат  в обхвата  на 
секторния  пруденциален  надзор ; директивата  изисква  обаче  включването  на ДУА  в 
обхвата  на допълнителния  надзор . Второ , изчисленията  във връзка  с праговете  може  да 
се основават  на различни  параметри  по отношение  на активите  и капиталовите  
изисквания , но не са ясни  разпоредбите  за изчислението  например  във връзка  с 
различното  счетоводно  третиране  на активите  или във връзка  с различни  части  на 
групата , за които  невинаги  има изискване  за платежоспособност . Трето  и най-важно , 
тъй като праговете  са фиксирани  стойности , те не се основават  на риска  и не 
позволяват  отчитане  на очакваните  групови  рискове . Това  означава , че върху  много  
малките  групи  с малко  лицензи  във всеки  сектор  се упражнява  допълнителен  надзор , 
докато  за най-големите  и най-сложни  групи  технически  може  да бъде  определено , че не 
са конгломерати . В резултат  на това сега действащите  разпоредби  за определянето  на 
конгломератите  може  да застрашат  постигането  на целите  на директивата . 
3.4. Дялови  участия  
Последователното  третиране  на дяловите  участия  при постоянния  допълнителен  надзор  
е затруднено  от липсата  на подходяща  информация  за оценяването  на груповите  
рискове , което  не е толкова  лесно  в случай  на дялови  участия  в котирани  на фондовата  
борса  дружества . Разпоредбите  в областта  на дружественото  право  могат  да забраняват  
миноритарните  акционери  да получават  повече  информация  за съответното  дружество , 
 
BG 7   BG отколкото  другите  акционери . Например , ако конгломератите , начело  на които  има 
банка , не могат  да получават  информация  за рисковете  във връзка  с дяловите  участия  в 
застрахователни  и презастрахователни  предприятия , те не могат  да представят  на 
надзорните  си органи  доказателства , че управлението  и вътрешният  контрол  в тези 
предприятия  са интегрирани  на задоволителното  равнище , което  е необходимо  за 
консолидацията ; в такъв  случай  групата  трябва  да приспадне  тези дялови  участия  от 
капитала  си.  
4. ЦЕЛИ 
Основната  цел на тази инициатива  е да се осигури  по-ефикасен  допълнителен  надзор  
съгласно  ДДНФК  върху  големи  групи  със сложна  структура  в ЕС, като в същото  време  
се запази  конкурентоспособността  на тези групи . Тази  цел може  да бъде  представена  
под формата  на три общи  цели  на политиката :  
– увеличаване  на финансовата  стабилност ; 
– повишаване  на нивото  на защита  на интересите  на кредиторите  и на 
притежателите  на застрахователни  полици ; 
– гарантиране  на международната  конкурентоспособност  на финансовите  групи  от 
ЕС. 
С оглед  на представените  по-горе проблеми  бяха  определени  три набора  от оперативни  
цели  за справяне  с конкретните  причини  за проблемите . Реализирането  на практика  на 
тези оперативни  цели  следва  да допринесе  за постигането  на дългосрочните  конкретни  
цели  на политиката , насочени  към по-ефективен  допълнителен  надзор , по-добро  
управление  на риска  във финансовите  конгломерати , изключване  на възможностите  за 
регулаторен  арбитраж , намаляване  на разходите  за спазване  на изискванията , 
утвърждаване  на условията  на равнопоставеност , сътрудничество  и сближаване  между  
надзорните  органи , както  и внасяне  на правна  яснота . 
5. ВАРИАНТИ  ЗА ДЕЙСТВИЕ  И ТЯХНОТО  ВЪЗДЕЙСТВИЕ  
Като  цяло  бяха  разработени  17 различни  варианта  за действие , а тяхното  въздействие  
бе оценено  и сравнено  с оглед  решаване  на различните  проблеми , определени  в 
анализа . В настоящия  раздел  е описано  очакваното  въздействие  на мерките  във всяка  
област . 
5.1. Допълнителен  надзор  на равнище  холдинг  и координация  на надзора  
С цел уеднаквяване  на правомощията  за надзор  спрямо  лицата  начело  на конгломерат , 
предотвратяване  на загубата  на правомощия  при промяна  на структурата  на групата , 
избягване  на дублирането  на надзора  на равнище  конгломерат  и улесняване  на 
координацията  от страна  на най-подходящите  надзорни  органи  ще бъдат  въведени  
следните  изменения :  
– отмяна  на изключението  за холдингите  начело  на банкова  или застрахователна  
група , които  са определени  като СФХК , така че разпоредбите  и правомощията , 
 
BG 8   BG които  се прилагат  спрямо  предишното  ФХД  или предишния  ЗХ, да не се загубят , 
когато  се промени  определението  на групата  или холдинга  ѝ в резултат  на 
придобиване  на дружество  в другия  сектор ;  
– стесняване  на определението  за „съответни  компетентни  органи “, така че в него  да 
се включват  само  надзорните  органи  на първостепенните  предприятия  майки  в 
рамките  на отделните  сектори  и всички  други  компетентни  органи , за които  
надзорните  органи  на първостепенните  предприятия  майки  смятат , че имат  
отношение  към случая . 
5.2. Определяне  на финансовите  конгломерати  
Що се отнася  до включването  на дружествата  за управление  на активи  в обхвата  на 
допълнителния  надзор  (вж. раздел  3.3), ще бъде  предложено  допълнителният  надзор  
върху  тези дружества  да бъде  постоянен , като се предвиждат  и насоки  по отношение  на 
критериите  за включване . 
Във връзка  с неяснотата  относно  параметрите  и липсата  на свързани  с риска  критерии  
за определянето  на конгломератите  ще бъдат  предложени  технически  стандарти  за 
прилагането  на съществуващата  „възможност  за изключване “ за по-големите  групи , 
предвидена  в член  3, параграф  3 от ДДНФК , заедно  с въвеждането  на вариант  за 
изключване  от обхвата  на допълнителния  надзор  на групите , при които  активите  на 
най-малкия  сектор  са под абсолютния  праг  от 6 милиарда  EUR. 
5.3. Дялови  участия  
По отношение  на проблема  за постоянното  третиране  на дяловите  участия  в рамките  на 
допълнителния  надзор , който  се усложнява  поради  факта , че разпоредби  в областта  на 
дружественото  право  може  да забраняват  достъпа  на притежателя  на миноритарен  дял 
до информация , която  не е достъпна  за другите  акционери , ще бъдат  въведени  
технически  стандарти  за третирането  на дяловите  участия  в различни  случаи . 
5.4. Въздействие  на предпочитаните  варианти  за действие  
От предложените  варианти  за промени  се очаква  да засилят  нормативната  уредба  на 
допълнителния  надзор , което  ще доведе  до стимули  за по-ефективно  управление  на 
риска  и съответно  по-ефективни  практики , които  на свой  ред би трябвало  да спомогнат  
за подобряване  на конкурентоспособността  на финансовите  групи  от ЕС в 
международен  план . Тези  варианти  би трябвало  да допринесат  за ограничаването  на 
рисковете  за финансовата  стабилност  и свързаните  с тях разходи  за обществото . По 
отношение  на отделните  групи  заинтересовани  страни  и стабилността  на цялата  
система  очакваното  въздействие  на вариантите  е следното : 
– Някои  по-малки  финансови  групи  от ЕС с несложна  структура  и не повече  от 
няколко  лиценза  в двата  сектора  може  да бъдат  изключени  от обхвата  на 
допълнителния  надзор  и следователно  биха  си спестили  средствата  за спазване  на 
изискванията . Тази  възможност  може  да бъде  предоставена  на около  десет  по-малки  
финансови  групи  с общи  активи  от близо  69 милиарда  EUR. От друга  страна , 
разходите  за спазване  на изискванията  за редица  големи  конгломерати , начело  на 
които  има банка  и които  имат  стотици  лицензи  и извършват  дейност  в двата  сектора , 
би трябвало  да се увеличат , защото  тези групи  с активи  от 9 трилиона  EUR във 
 
BG 9   BG финансовия  сектор  може  да бъдат  включени  в обхвата  на допълнителния  надзор . 
Повече  разходи  за спазване  на изискванията  ще имат  и онези  финансови  групи , 
които  включват  и дружество  за управление  на активи  и ще бъдат  определени  като 
финансови  конгломерати  вследствие  на предложените  промени  в процедурите  за 
определяне  на конгломератите . Разходите  за спазване  на изискванията  за 
финансовите  групи , които  за първи  път ще бъдат  подложени  на допълнителен  
надзор , би трябвало  да бъдат  несъществени  като относителни  стойности  в сравнение  
с общия  им размер . Освен  това тези разходи  би трябвало  да бъдат  компенсирани  от 
ползите , които  възникват  от по-ефективните  практики  по управление  на риска  
поради  имплицитните  законодателни  стимули  в настоящото  законодателно  
предложение . Друго  положително  въздействие  може  да се очаква  от повишаването  
на прозрачността  и на доверието  на пазарите , до което  би трябвало  да доведе  
определянето  на дадена  група  като конгломерат . Тези  ползи  би трябвало  да доведат  
до повишаване  на международната  конкурентоспособност  на големите  групи  от ЕС, 
на фона  на другите  инициативи  в областта  на допълнителния  надзор , които  се 
предприемат  в другите  основни  международни  юрисдикции . 
– Споменатите  по-горе промени  в процедурите  за определяне  на конгломератите  ще 
направят  обхвата  на допълнителния  надзор  по-целесъобразен  и следователно  би 
трябвало  да доведат  до по-ефективен  надзор  върху  рисковете , на които  са изложени  
финансовите  групи . В съчетание  с рационализиран  надзор  върху  лицата  начело  на 
конгломератите  и с усъвършенствани  средства  на надзорните  органи  за установяване  
на проблемите , свързани  с разпространението  на финансовите  затруднения  в 
групите , с концентрацията , със сложността  на управлението  и с конфликтите  на 
интереси  в предприятията , свързани  с даден  конгломерат  чрез дялови  участия , това 
би трябвало  да допринесе  за повишаване  на финансовата  стабилност . 
– По-ясните  разпоредби  за включването  на дружествата  за управление  на активи  при 
определянето  на конгломератите  и допълнителния  надзор  върху  тях би трябвало  да 
осигурят  по-голяма  равнопоставеност  в тази област . 
– Що се отнася  до клиентите  на засегнатите  финансови  групи , очаква  се въздействието  
да бъде  незначително , предвид  цялостния  нетен  допълнителен  ефект  на настоящото  
предложение  за тези групи . Освен  това клиентите  може  да не са наясно  с разликите  
между  регулаторната  уредба  на банките , застрахователите  и конгломератите ; те 
просто  вярват , че надзорната  уредба  е всеобхватна  и гарантира  предпазливостта  на 
финансовите  предприятия ; затова  настоящите  изменения  имат  за цел специално  да 
направят  тази уредба  по-строга , оправдавайки  по този начин  доверието  на 
клиентите .  
6. МОНИТОРИНГ  И ОЦЕНКА  
Очаква  се предложените  изменения  да влязат  в сила  през 2011 г. Предложените  
изменения  са тясно  свързани  с излязлото  наскоро  предложение  на Комисията  за сборна  
директива  за изменение  на директивите  за финансовите  услуги  с цел да се отчете  
създаването  на новите  европейски  надзорни  органи . Освен  това вероятно  те ще бъдат  
последвани  от по-основен  преглед  на ДДНФК , в резултат  на който  може  да бъдат  
включени  разпоредби  относно  качеството  на капиталовите  буфери  и обхвата  по 
отношение  на лицата , които  не са поднадзорни . Следователно  може  да бъде  
 
BG 10   BG целесъобразно  да се извърши  цялостна  оценка  въз основа  на изцяло  променената  
законодателна  рамка , като за тази цел бъде  определен  краен  срок , който  да е в 
съответствие  с извършването  на оценки  на другите  директиви .