[pic] | ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ |

Брюксел, 2.6.2010

COM(2010) 291 окончателен

ДОКЛАД НА КОМИСИЯТА

ГОДИШЕН ДОКЛАД за 2009 г.ОТНОСНО ОТНОШЕНИЯТА МЕЖДУ ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ И НАЦИОНАЛНИТЕ ПАРЛАМЕНТИ

ДОКЛАД НА КОМИСИЯТА

ГОДИШЕН ДОКЛАД за 2009 г.ОТНОСНО ОТНОШЕНИЯТА МЕЖДУ ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ И НАЦИОНАЛНИТЕ ПАРЛАМЕНТИ

1. Въведение

2009 г. бе белязана от важни институционални събития, а именно от избора през юни на нов Европейски парламент, края на мандата на Комисията „Барозу I“ и влизането в сила на 1 декември на Договора от Лисабон. Що се отнася до отношенията между Комисията и националните парламенти, през 2009 г. бе извършена допълнителна консолидация на политическия диалог (втора глава), а броят на становищата и на участващите камари нарасна с устойчиви темпове. Между Комисията и националните парламенти се състояха чести и плодотворни контакти и обмен на всички равнища (трета глава). Освен това и двете страни проведоха интензивна подготовка с оглед на влизането в сила на Договора от Лисабон и прилагането на неговите нови разпоредби относно националните парламенти (четвърта глава).

Докато в предишния годишен доклад[1] бе представен общ преглед на постигнатото в отношенията на Комисията, която бе в края на своя мандат, с националите парламенти, в настоящия доклад се използва възможността и да се посочат основните приоритети и амбиции на новата Комисия по отношение на развитието на отношенията с националните парламенти за настоящия мандат.

2. Политически диалог

2.1. Участие на националите парламенти и фокус на становищата

Различни нива на участие

През 2009 г. националните парламенти изпратиха 250 становища до Комисията в контекста на политическия диалог (в сравнение с 200 през 2008 г.), което потвърди ясната тенденция към нарастване. Така между септември 2006 г. и декември 2009 г. бяха получени общо 618 становища от 35 национални парламента (от общо 40) на 25 държави-членки.

Както и през предишни години, някои камари бяха особено активни, а именно португалската Assembleia da Republica (47 становища), чешкият сенат (27), двете камари на нидерландския парламент заедно (19), шведският Riksdag (18), италианският сенат (17), немският Bundesrat (16), Камарата на лордовете на Обединеното кралство (14), френският сенат (12), датският Folketing (12), австрийският Bundesrat (10) и гръцката Камара на представителите (10). Тези 12 парламента изпратиха около 3/4 от всички становища, получени от националните парламенти през 2009 г. През годината значително нарасна броят на становищата от чешкия и италианския сенат, австрийския Bundesrat и гръцката Камара на представителите в сравнение с 2008 г. Освен това е важно да се отбележи, че през 2009 г. за първи път в политическия диалог се включиха австрийският Nationalrat и малтийската Камара на представителите.

От друга страна 10 камари не изпратиха становища през 2009 г., а 13 камари ограничиха участието си до становища, приети в контекста на проверките за субсидиарност, координирани от Конференцията на комисиите по европейски въпроси (COSAC). От 2006 г. насам пет парламента изобщо не са участвали в този диалог — горната и долната камара в Испания и в Румъния и словенската горна камара (Državni svet ). Въпреки това следва да се подчертае, че в повечето случаи, в които камарите участват в по-малка степен в политическия диалог, те правят това съзнателно, тъй като определят ролята си в областта на европейските въпроси по-скоро посредством контрол върху техните правителства отколкото посредством контрол върху Комисията.

Обхват на становищата на националните парламенти

Изпратените от националните парламенти 250 становища се отнасяха до 139 документа на Комисията. Само по 10 от тези 139 документа бяха изразени становища от 4 или повече парламента (без да се броят трите предложения в рамките на проверките за субсидиарност, координирани от COSAC).

Съобщенията и предложенията, които привлякоха най-голямо внимание сред националните парламенти, бяха тези относно Програмата от Стокхолм[2] (8 становища), Директивата за трансгранично здравно обслужване[3] (7[4] ), Директивата относно правата на потребителите[5] (6), рамковите решения относно трафика на хора[6] (6) и борбата със сексуалното малтретиране на деца[7] (5), зелените книги относно колективната защита на потребителите[8] (5) и мобилността с учебна цел на младите хора[9] (5), Съобщението относно европейския финансов надзор[10] (4), Директивата за минимални стандарти за лица, търсещи убежище[11] (4) и Годишната политическа стратегия за 2010 г.[12] (4).

Около половината от 250-те становища, получени през 2009 г., се отнасяха до законодателни предложения, а останалата половина — до съобщения на Комисията или документи за консултация. 36 становища бяха относно зелени книги. Следва да се отбележи, че в съответствие със своите вътрешни процедури, особено активните шведски и датски парламент продължават да участват в политическия диалог с Комисията само във връзка с незаконодателни документи.

Като цяло мнозинството от становищата бяха съсредоточени върху политически въпроси, като само 13 от тях засягаха документи относно програмни или институционални въпроси. Областите на политика, върху които националните парламенти фокусираха най-често своето внимание, бяха правосъдие, свобода и сигурност (83 становища, в това число становищата, предоставени в контекста на две проверки за субсидиарност на COSAC), здравеопазване и защита на потребителите (38, в това число в контекста на една проверка за субсидиарност на COSAC), транспорт и енергия (22), образование и култура (14), околна среда (12) и предприятия (10).

Публикуване на становищата на Комисията

През май 2009 г. Комисията стартира специална интернет страница в портала „Европа“[13], на която публикува всички становища, получени от националните парламенти в контекста на политическия диалог, както и отговорите на Комисията. В момента на интернет страницата са включени само становищата, получени през 2008 г. и 2009 г., но Комисията ще публикува постепенно становищата, получени от началото на политическия диалог с националните парламенти през септември 2006 г.

2.2. Оценка на становищата на националните парламенти и отговори на Комисията

Мнозинството от становищата бяха като цяло положителни; те приветстваха инициативите и предложенията на Комисията, но в същото време съдържаха конкретни забележки, предложения за изменения и конструктивни критики. В становищата си по-голямата част от националните парламенти разглеждаха съществени политически въпроси и коментираха главно съдържанието на предложенията на Комисията в широк смисъл, като сравнително малка част от становищата съдържаха коментари във връзка с правното основание или принципите на субсидиарност и пропорционалност.

По-малко от 25 от получените през 2009 г. 250 становища съдържаха опасения, свързани със субсидиарността. Те се отнасяха до около 15 законодателни и незаконодателни документа на Комисията. Парламентите с особен интерес към въпроси на субсидиарността бяха френският сенат, австрийският Bundesrat, немският Bundesrat, както и нидерландският, португалският и гръцкият парламент. В някои от становищата, макар и да не се поставя под въпрос зачитането на субсидиарността, съответните парламенти посочиха също недостатъчната според тях обосновка по отношение на съответствието на дадено предложение с принципа на субсидиарността.

Що се отнася до двукамарните системи, е важно да се отбележи, че в някои случаи двете камари не винаги споделяха едно и също мнение по отношение на оценката на съответствието с принципа на субсидиарност. Така например двете камари на нидерландския парламент не бяха на едно и също мнение що се отнася до предложението относно Предупредителна информационна мрежа за критичната инфраструктура (CIWIN)[14] и Директивата относно енергийните характеристики на сградите[15], а двете камари на френския парламент представиха различни позиции относно съответствието с принципа на субсидиарност на предложението относно изпитванията върху животни[16].

Следва също така да се отбележи, че през 2009 г. Комисията получи няколко становища, приети от националните парламенти в контекста на три проверки за субсидиарност, координирани от COSAC: първото бе във връзка с Директивата относно стандартите за качество и безопасност на човешките органи, предназначени за трансплантация[17] от декември 2008 г.; второто се отнасяше до Рамковото решение относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство[18] от юли 2009 г., а третото — във връзка с Регламента относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на решенията и автентичните актове в областта на наследяването[19] от октомври 2009 г. И в трите случая много голямо мнозинство от участващите парламенти потвърдиха съответствието на предложенията с принципа на субсидиарност. По отношение на първия документ само австрийският Bundesrat излезе с отрицателно становище по отношение на субсидиарността; във втория случай съответствието с принципа на субсидиарността бе поставено под въпрос освен от австрийския Bundesrat и от ирландския и малтийския парламент, а други 11 камари счетоха обосновката на Комисията в нейния обяснителен меморандум за не напълно задоволителна. Що се отнася до последното предложение, единствено белгийският сенат бе на мнение, че е нарушен принципът на субсидиарност.

Политическият диалог относно ключови документи

Като се има предвид, че по отношение на мнозинството от документите на Комисията становище не бе получено от повече от 3 камари, представеният тук анализ се фокусира върху най-представителните досиета и се цитират някои конкретни примери, за да се илюстрират определени изводи.

- Програмата от Стокхолм

Съобщението на Комисията „Пространство на свобода, сигурност и правосъдие за гражданите“[20] (Програмата от Стокхолм) особено привлече вниманието на националните парламенти през 2009 г. Комисията получи 8 становища, а няколко становища бяха изпратени директно на Европейския парламент, който проведе съвместна междупарламентарна среща по тази тема през ноември 2009 г. Всички получени становища изразиха подкрепа за съобщението на Комисията. В голяма част от тях бяха приветствани поставянето на индивидуалните права в центъра на следващата многогодишна програма и централното място, отделено на гражданите, в проекта. Измежду индивидуалните права, изтъкнати от няколко камари, най-често бе споменавана необходимостта от защита на правото на личен живот. Бяха изразени някои съмнения относно ефективността на инструментите за повторно установяване на лицата, общата европейска шенгенска виза, създаването на обща система за предоставяне на убежище, предоставянето на законните мигранти на права, сходни с правата на гражданите на ЕС, както и относно предложеното премахване на процедурата на екзекватура . Бе подчертана също необходимостта да се гарантира спазването на принципа на субсидиарност в областта на гражданската защита.

- Директивата относно правата на потребителите

Националните парламенти демонстрираха подобен интерес по отношение на предложението на Комисията за Директива относно правата на потребителите[21], във връзка с което Комисията получи 6 становища, в голяма част от които бяха изразени сериозни опасения. Пет камари бяха на мнение, че предложението нарушава принципа на субсидиарност, тъй като въвеждането на пълна хармонизация в някои сфери на правото за защита на потребителите и на договорното право не би позволило прилагането на националното законодателство, което според тях предоставя по-висока степен на защита на потребителите. Освен това няколко камари заявиха, че според тях предложението се фокусира върху улесняването на трансграничните операции вместо върху защитата на правата на потребителите. Накрая, националните парламенти поставиха под въпрос избора на правно основание и бяха на мнение, че оценката на въздействието не е достатъчна, по-конкретно по отношение на липсата на конкретни статистически данни в подкрепа на предложението и изключването на цифровите стоки и услуги от неговия обхват.

- Директива за трансграничното здравно обслужване

Що се отнася до Директивата за прилагането на правата на пациентите при трансгранично здравно обслужване[22], в 3 от 7-те становища[23] бяха изразени опасения или бяха направени коментари в по-общ смисъл във връзка със субсидиарността. Според няколко камари предложението на Комисията би могло да постави под въпрос способността на държавите-членки да управляват предоставянето на здравно обслужване и да поддържат финансов баланс в своите системи за социална сигурност. Националните парламенти посочиха например, че в оценката на въздействието не се подчертава рискът, пред който държавите-членки биха могли да бъдат изправени поради загубата на контрол върху потоците от пациенти. Те подчертаха също така, че само държавите-членки биха могли да оценят въздействието на предложението върху финансирането и организацията на националните системи за здравно обслужване и призоваха за премахване на разпоредбата, според която Комисията би могла да определи насоки, за да улесни държавите-членки при определянето на стандартите за качество и сигурност на здравното обслужване.

- Европейски финансов надзор

Друга тема, която определено бе в центъра на вниманието на националните парламенти през 2009 г. бе финансовата криза, като четири камари коментираха Съобщението на Комисията относно европейския финансов надзор[24]. Някои от националните парламенти, които изразиха своето мнение относно този документ, подчертаха, че в дългосрочен план с финансовия надзор трябва да се занимава европейски надзорен орган, който притежава правомощия за вземането на обвързващи решения, и че системата, предложена от Комисията, трябва да бъде подложена на преглед след две или три години. Един национален парламент не сподели това мнение и не бе съгласен да приеме намаляване на отговорностите на националните надзорни органи. Вместо това този парламент изрази предпочитание за регулаторна рамка за трансграничната дейност на големите финансови оператори.

- Зелена книга относно колективната защита на потребителите и зелена книга относно мобилността с учебна цел на младите хора

Комисията получи становищата на пет камари относно Зелената книга относно колективната защита на потребителите[25], като в четири от тях се застъпват подобни мнения, като се подчертава, че не е необходим общоевропейски обвързващ регламент по този въпрос и се предлага приемането само на много целево законодателство или дори на „меко законодателство”. Само един национален парламент призова за въвеждането на задължителни механизми за колективна защита (обща система на ЕС). Следва да се отбележи, че след като получи пръв отговор от Комисията, един национален парламент изработи второ становище относно масовите искове, в което макар да продължи да поддържа общите си резерви по отношение на законодателство на ЕС в тази област, оцени положително уверението на Комисията, че евентуална бъдеща инициатива няма да създаде основа за появата на съдебна „индустрия“, каквато съществува в някои държави извън Европа.

Пет камари изразиха мненията си относно Зелената книга относно мобилността с учебна цел на младите хора[26], като в голяма степен подкрепиха инициативата на Комисията и целите на зелената книга. Според националните парламенти трансграничната мобилност не трябва да бъде запазена област само за младите хора с оглед на това, че обучението през целия живот е една от ключовите цели на Комисията. Те подчертаха също така, че европейските програми трябва да бъдат гъвкави по отношение на своята продължителност, време и участващи страни и посочиха, че специално внимание трябва да бъде отделено на подобряването на знанията на младите хора по чужди езици и на признаването на образованието като предпоставка за мобилност. Някои камари насърчиха Комисията да включи в обновената Лисабонска стратегия насърчаването на мобилността в контекста на професионалното обучение.

Отговори на Комисията на становищата на националните парламенти

Отговорите на Комисията на становищата на националните парламенти се подписват от заместник-председателя, който отговаря за отношенията с националните парламенти, след официалното им приемане от Комисията, предшествано от предварителна консултация на всички засегнати кабинети и служби. В отговорите си до националните парламенти Комисията често се стреми да обясни по-добре своите първоначални предложения, като дава подробни примери в подкрепа на дадена позиция в случаите, когато това е възможно. Когато е уместно, отговорите съдържат също така и реакции на конкретните коментари и предложения на националните парламенти, които съдържат индикации за това дали Комисията ще се занимае с тях по-нататък. Очевидно е, че отговорите на Комисията във всички случаи трябва да отразяват и да се съобразяват с институционалния баланс, определен в договорите. Те зависят също така до голяма степен от момента на получаване на дадено становище, а в случаите на законодателни досиета — от етапа на междуинституционалната процедура.

Обикновено отговорите на зелените книги и на други документи за консултация са ограничени по отношение на своя обхват до приключването на консултациите или оценката на резултатите от тези консултации.

3. Контакти и посещения

Както и през предишни години комисарите и техните служби бяха особено активни и ангажирани в своите контакти и обмен с представители на националните парламенти. Освен многобройните двустранни срещи между членове на Комисията и националните парламенти, Комисията бе представена на политическо ниво на всички по-значими междупарламентарни срещи, проведени през 2009 г., а именно на Конференцията на говорителите на парламентите в ЕС в Париж през февруари, на срещите на председателите на COSAC в Прага през февруари и в Стокхолм през юли, на пленарните заседания на COSAC в Прага през май и в Стокхолм през октомври, както и на съвместните парламентарни срещи в Брюксел през февруари и ноември.

Освен това службите на Комисията се срещаха редовно с техните колеги от националните парламенти — в рамките на редовните срещи с постоянните представители на националните парламенти в Брюксел (12 редовни срещи през 2009 г. и полудневен семинар, организиран от Комисията през юни), на конференции и изслушвания, организирани от различни парламенти в съответните столици, или на различни тематични работни семинари, организирани от Европейския парламент за служителите на националните парламенти. Трябва да се отбележи особено първото участие на службите на Комисията от Генералния секретариат в срещата на управителния съвет на Междупарламентарния обмен на информация за ЕС (IPEX) в Копенхаген през месец октомври, както и изказването на Генералния секретар на Комисията на срещата на генералните секретари на парламентите в ЕС в Брюксел през месец декември — няколко дни след влизането в сила на Договора от Лисабон.

В центъра на тези контакти и обмен между Комисията и националните парламенти през 2009 г. бяха влизането в сила и прилагането на Договора от Лисабон, въпросите, свързани с областта правосъдие, свобода и сигурност, както и с икономическата и финансовата криза.

4. Договорът от Лисабон

Договорът от Лисабон, който влезе в сила на 1 декември 2009 г., отбелязва огромен напредък за ролята на националните парламенти на ниво Европейски съюз. За първи път националните парламенти се споменават в основния текст на договора. В член 12 от ДЕС изрично се посочва, че „националните парламенти допринасят активно за доброто функциониране на Съюза“. След това в този член са изброени редица нови права, които подчертават централното значение на националните парламенти в демократичните основи на Съюза.

Сред новите права на националните парламенти без съмнение най-важно място заема тяхната отговорност да следят за „ спазването на принципа на субсидиарност в съответствие с процедурата, предвидена в Протокол [2] “, известен като „контролен механизъм за субсидиарност“ или процедура на „жълт картон“ или на „оранжев картон“. Този механизъм предоставя на законодателя последна възможност за спиране на обикновената законодателна процедура, ако определен брой национални парламенти постави под въпрос принципа на субсидиарност на дадено законодателно предложение.

Що се отнася до прилагането на новите разпоредби в Договора относно националните парламенти, и по-конкретно контролния механизъм за субсидиарност, в края на ноември 2009 г. Комисията установи вътрешни договорености, с които този нов инструмент може ефективно да се прилага от деня на влизането в сила на Договора. Националните парламенти и законодателят бяха информирани за тези процедури в съвместно писмо на председателя и заместник-председателя на Комисията, изпратено на 1 декември до председателите на 40-те камари и председателите на Европейския парламент и Съвета[27]. Комисията определи тези договорености с оглед на многобройните дискусии, проведени между нея и националните парламенти през предходните години на политическо равнище и на равнище служби, и увери, че те вземат предвид всички значими опасения, изразени от националните парламенти. С оглед на опита, който ще бъде натрупан в това отношение през идните месеци, е възможно някои аспекти на тези договорености да имат нужда от адаптиране.

Основното послание в писмото от 1 декември бе, че Комисията счита контролния механизъм за субсидиарност за политически, а не за чисто счетоводен механизъм, вярва, че националните парламенти ще използват този инструмент по отговорен и конструктивен начин и възнамерява да предприеме необходимите мерки за улесняване използването на този нов инструмент като практически инструмент за националните парламенти. Писмото и общият подход на Комисията бяха приети много добре от националните парламенти.

С оглед на служебната роля на Комисията, чийто мандат изтече, в периода 1 ноември 2009 г.—10 февруари 2010 г., в първите два месеца след влизането в сила на новия Договор не бяха приети никакви значими законодателни предложения. Първите предложения, попадащи в обхвата на контролния механизъм за субсидиарност, бяха приети и изпратени на националните парламенти едва в началото на февруари 2010 г.

5. Перспективи

Комисията се ангажира да осигури гладко и ефективно прилагане на разпоредбите на Договора от Лисабон по отношение на националните парламенти и особено на контролния механизъм за субсидиарност. Това ще бъде един от приоритетите на сегашната Комисия при определянето на нейните отношения с националните парламенти.

Паралелно с това и в по-общ смисъл, от ключово значение ще бъде консолидирането на партньорството с националните парламенти чрез разширяване и засилване на политическия диалог при пълното зачитане на институционния баланс на равнище ЕС. Продължаването на този диалог ще позволи на двете страни да започнат по-обширна, по-политическа обмяна на мнения, която не се ограничава само до законодателни предложения и която надхвърля значително въпроса за субсидиарността. Така Комисията ще продължи да разглежда внимателно всички мнения, получени от националните парламенти, с убеждението, че тази конструктивна и ефективна комуникация ще заздрави допълнително връзката между европейските институции и гражданите в Европа.

Комисията разглежда контролния механизъм за субсидиарност и политическия диалог като двете страни на една и съща монета, като контролният механизъм за субсидиарност представлява част от по-широки политически отношения между Комисията и националните парламенти. Националните парламенти приветстваха този подход, като се отчита, че до този момент те имаха тенденция да фокусират своите становища върху съдържанието на документите на Комисията, а не върху аспекти на субсидиарността.

Като засили своето политическо партньорство с националните парламенти, Комисията има за цел да подобри процеса на формулиране на политика по отношение както на законодателните, така и на незаконодателните мерки, да осигури по-активното участие на националните парламенти в европейските въпроси, повечето от които през последните години се превърнаха във вътрешни въпроси, като по този начин доближи Европа до нейните граждани, и накрая — да подобри разбирането на Комисията за националната динамика и процесите в държавите-членки.

Що се отнася до по-доброто формулиране на политиките, е вярно, че не винаги е лесно да се измери конкретното отражение на становищата на националните парламенти върху даден окончателен законодателен акт. Въпреки това е важно да се знае, че всеки път, когато Комисията преговаря по законодателни досиета със законодателите, тя ще може да прави това, като е изцяло запозната със становищата, изразени от националните парламенти. Освен това, когато Комисията взема решение относно позицията, която ще защитава при преговорите си с Европейския парламент и със Съвета, тя ще използва информацията в становищата, изразени от националните парламенти по съответното досие. В голям брой от случаите становищата, изразени от националните парламенти, са отразени в законодателния процес чрез позициите на Парламента или Съвета, което е ясно доказателство за добавената стойност на становищата на националните парламенти. Ако тези становища са изпратени навреме, те могат да играят ролята на предупредителна система, като предоставят обобщение на основните позиции относно предложението на Комисията, които често по-късно намират отражение в законодателния процес. Естествено, ако становищата постъпят на особено късен етап и само от няколко национални парламента, отражението им върху провеждащите се междуинституционални дискусии остава сравнително ограничено.

През последните пет години отношенията на Комисията с националните парламенти претърпяха съществено развитие, като станаха по-близки и по-значими. Тази тенденция ще се запази с Договора от Лисабон. Сега националните парламенти имат по-важна роля на равнище ЕС и следователно могат да се превърнат в ключови участници, чиито позиции ще трябва да бъдат вземани под внимание от институциите на ЕС. По този начин националните парламенти бързо ще се превърнат в неразделна част от процесите на вземане на решения на равнище ЕС.

Въпреки това по отношение и на двете страни е възможен по-нататъшен напредък. Основна цел остава реализирането на потенциала на това политическо партньорство и установяването на още по-конструктивни връзки. Комисията ще наблюдава отблизо правилното прилагане на новите разпоредби на Договора относно националните парламенти и в този смисъл ще обръща особено внимание на спазването на изискванията в протокол 2, свързани със субсидиарността. Освен това Комисията би желала да насърчи онези национални парламенти, които все още не участват в политическия диалог, да вземат активно участие в обмяната на мнения с Комисията. Тя се стреми също да осигури активното участие на националните парламенти в реализирането на „Европа 2020“ и е готова да разгледа възможни методи за сътрудничество във връзка с изпълнението на бюджета на ЕС, и по-конкретно във връзка с борба срещу измамата. И за двете Комисията ще разчита на активната подкрепа на националните парламенти за постигането на своите цели. Освен това Комисията ще разчита в особено голяма степен на редовна и значителна информация от страна на националните парламенти по отношение на въпроси на планирането. В това отношение тя ще има за цел да представи работната програма на Комисията на постоянните представители на националните парламенти в най-кратки срокове след нейното приемане. Комисията се ангажира също да отговори в пълна степен на приноса и заключенията на COSAC.

По отношение на новите разпоредби в Договора във връзка с участието на националните парламенти в политическия мониторинг и оценка на дейностите на Европол и Евроюст, Комисията познава исканията на националните парламенти да бъдат надлежно консултирани от Комисията преди тя да представи предложения за съответните регламенти, включени в работната програма на Комисията за 2010 г. Преди да представи тези нови предложения Комисията внимателно ще оцени прилагането на съществуващите решения относно Евроюст и Европол и ще се консултира с всички участващи страни. Националните парламенти ще бъдат тясно асоциирани в тези подготвителни работи.

Комисията е решена да насърчава и в бъдеще ролята на националните парламенти, като те останат и занапред начело на нейната институционална и политическа програма.

Брой получени становища по държава/камара

Общо |

ПОРТУГАЛИЯ | Assembleia da Republica | 47 |

ЧЕШКА РЕПУБЛИКА | Senát | 27 |

ШВЕЦИЯ | Riksdagen | 18 |

ИТАЛИЯ | Senato della Repubblica | 17 |

ГЕРМАНИЯ | Bundesrat | 16 |

ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО | House of Lords - Камара на лордовете | 14 |

ДАНИЯ | Folketinget | 12 |

ФРАНЦИЯ | Senát | 12 |

ГЪРЦИЯ | Vouli ton Ellnion | 10 |

АВСТРИЯ | Bundesrat | 10 |

ИТАЛИЯ | Camera dei Deputati | 9 |

НИДЕРЛАНДИЯ | Двете камари | 8 |

НИДЕРЛАНДИЯ | Tweede Kamer Staten Generaal | 7 |

ИРЛАНДИЯ | Oireachtas | 6 |

НИДЕРЛАНДИЯ | Eerste Kamer Staten Generaal | 4 |

АВСТРИЯ | Nationalrat | 4 |

ГЕРМАНИЯ | Bundestag | 3 |

ЛАТВИЯ | Saeima | 3 |

ЛИТВА | Seimas | 3 |

ЛЮКСЕМБУРГ | Chambre des Députés | 3 |

УНГАРИЯ | Országgyűlés | 3 |

БЕЛГИЯ | Chambre des Répresentants | 2 |

БЕЛГИЯ | Senát | 2 |

БЪЛГАРИЯ | Narodno Sabranie | 2 |

ФРАНЦИЯ | Assemblée Nationale | 2 |

СЛОВЕНИЯ | Državni zbor | 2 |

ЧЕШКА РЕПУБЛИКА | Poslanecká sněmovna | 1 |

ЕСТОНИЯ | Riigikogu | 1 |

КИПЪР | House of Representatives | 1 |

МАЛТА | House of Representatives | 1 |

ИСПАНИЯ | Congreso de los Diputados | 0 |

ИСПАНИЯ | Senado | 0 |

ПОЛША | Senát | 0 |

ПОЛША | Sejm | 0 |

РУМЪНИЯ | Camera Deputaților | 0 |

РУМЪНИЯ | Senatul | 0 |

ФИНЛАНДИЯ | Eduskunta | 0 |

СЛОВЕНИЯ | Državni svet | 0 |

СЛОВАКИЯ | Národná rada | 0 |

ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО | House of Commons | 0 |

Общо |

ОБЩО | 250 |

Брой получени становища по генерална дирекция през 2009 г.

Отговорна генерална дирекция | ОБЩО |

„Правосъдие, свобода и сигурност“ | 83 |

„Здравеопазване и защита на потребителите“ | 38 |

„Енергетика и транспорт“ | 22 |

„Образование и култура“ | 14 |

„Генерален секретариат“ | 14 |

„Околна среда“ | 12 |

„Предприятия и промишленост“ | 10 |

„Вътрешен пазар и услуги“ | 9 |

„Трудова заетост, социални въпроси и равни възможности“ | 7 |

„Научни изследвания“ | 7 |

„Правна служба“ | 6 |

„Регионална политика“ | 5 |

„Селско стопанство и развитие на селските райони“ | 4 |

„Данъчна политика и митнически съюз“ | 4 |

„Информационно общество и медии“ | 4 |

„Морско дело и рибарство“ | 4 |

„Външни отношения“ | 3 |

„Икономически и финансови въпроси“ | 2 |

„Евростат“ | 1 |

„Разширяване“ | 1 |

„Бюджет“ | 0 |

„Конкуренция“ | 0 |

„Търговия“ | 0 |

„Развитие“ | 0 |

Общо | 250 |

Документи на Комисията, за които бе получен най-голям брой становища през 2009 г.[28]

Документ на Комисията | Наименование | Брой становища |

COM(2009) 262 | Съобщение относно пространство на свобода, сигурност и правосъдие за гражданите | 8 |

COM(2008) 414 | Предложение за директива за прилагането на правата на пациентите при трансгранично здравно обслужване | 7 |

COM(2008) 614 | Предложение за директива относно правата на потребителите | 6 |

COM(2009) 136 | Предложение за Рамково решение относно предотвратяването и борбата с трафика на хора и защитата на жертвите | 6 |

COM(2009) 135 | Предложение за Рамково решение относно борбата със сексуалното малтретиране, сексуалната експлоатация на деца и детската порнография | 5 |

COM(2008) 794 | Зелена книга относно колективната защита на потребителите | 5 |

COM(2009) 329 | Зелена книга относно трансграничната мобилност на младежите | 5 |

COM(2009) 252 | Съобщението на Комисията относно европейския финансов надзор | 4 |

COM(2008) 815 | Предложение за Директива за определяне на минимални стандарти относно приемането на лица, търсещи убежище | 4 |

COM(2009) 73 | Съобщение относно Годишната политическа стратегия за 2010 г. | 4 |

[1] COM(2009) 343.

[2] COM(2009) 262.

[3] COM(2008) 414.

[4] Следва да се отбележи, че 3 от 7-те становища бяха получени в края на 2008 г.

[5] COM(2008) 614.

[6] COM(2009) 136.

[7] COM(2009) 135.

[8] COM(2008) 794.

[9] COM(2009) 329.

[10] COM(2009) 252.

[11] COM(2008) 815.

[12] COM(2009) 73.

[13] http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm

[14] COM(2008) 676.

[15] COM(2008) 780.

[16] COM(2008) 543.

[17] COM(2008) 818.

[18] COM(2009) 338.

[19] COM(2009) 154.

[20] COM(2009) 262.

[21] COM(2008) 614.

[22] COM(2008) 414.

[23] 3 от седемте становища бяха получени в края на 2008 г.

[24] COM(2009) 252.

[25] COM(2008) 794.

[26] COM(2009) 329.

[27] http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm

[28] Не са включени трите предложения, по отношение на които бяха проведени проверки за субсидиарност, координирани от COSAC.