Предложение за РЕГЛАМЕНТ НА СЪВЕТА за създаване на Европейска прокуратура /* COM/2013/0534 final - 2013/0255 (APP) */





ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ 1. КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО Наказателното преследване на престъпления против бюджета на ЕС понастоящем са от изключителната компетентност на държавите членки, без Съюзът да разполага с орган, компетентен в тази област. Макар че тези престъпления могат да доведат до значителни потенциални вреди, те невинаги се разследват и преследват от националните органи, тъй като ресурсите за правоприлагане са ограничени. Поради това в тази област усилията за правоприлагане често са разпокъсани, а трансграничното измерение на тези престъпления обикновено убягва от вниманието на органите. За борбата с трансграничните случаи на измама са необходими тясно координирани и ефикасни разследвания и повдигане и поддържане на обвинения на европейско равнище, но понастоящем степента на обмен на информация и на координация не е достатъчна за осъществяването им, въпреки засилените усилия на органите на Съюза като Евроюст, Европол и Европейската служба за борба с измамите (OLAF). Съществуват многобройни проблеми и ограничения при координацията, сътрудничеството и обмена на информация, дължащи се на разделението на отговорностите между органи, принадлежащи на различни териториални и функционални юрисдикции. Пропуските в съдебните действия за борба с измамите, които се наблюдават ежедневно на различни равнища и между различни органи, са голяма пречка за ефективното разследване и наказателно преследване на престъпленията, засягащи финансовите интереси на Съюза. Евроюст и Европол имат общ мандат за способстване на обмена на информация и за координиране на националните наказателни разследвания и преследвания, но те нямат правомощия да осъществяват сами дейности по разследване и наказателно преследване. Европейската служба за борба с измамите (OLAF) има мандат да разследва измами и незаконни дейности, засягащи ЕС, но нейните правомощия са ограничени до административните разследвания. Действията на националните съдебни органи често са бавни, средният дял на повдигнатите и поддържани обвинения е малък, а постигнатите от различните държави членки в Съюза резултати са като цяло нехомогенни. Въз основа на тези данни предприеманите от държавите членки съдебните действия за борба с измамите не могат понастоящем да се считат за ефективни, равностойни и възпиращи, както се изисква съгласно Договора. Тъй като органите на държавите членки, отговорни за наказателното разследване и повдигането и поддържането на обвинения, понастоящем не са в състояние да осигурят равностойно равнище на защита и правоприлагане, Съюзът не само има правомощието да предприеме действия, но е и длъжен да го направи. От правна гледна точка това се налага от член 325 от Договора, но като се имат предвид специалните разпоредби на Съюза, които се прилагат в тази област, Съюзът е също така в най-добра позиция да защитава собствените си финансови интереси, включително посредством наказателното преследване на престъпления против тези интереси. Член 86 от Договора предоставя необходимото правно основание за такава нова система за наказателно преследване на равнището на Съюза, като нейната цел е да се коригират пропуските на действащия режим на правоприлагане, основаващ се изцяло на усилията на национално равнище, и към тези усилия да се добавят последователност и координация. Целта на настоящото предложение е да се създаде Европейска прокуратура и да се определят нейните правомощия и процедури. То допълва предишно законодателно предложение[1], в което са определени престъпленията и приложимите за тях санкции. Настоящото предложение е част от законодателен пакет и се придружава от предложение за реформа на Евроюст. 2. РЕЗУЛТАТИ ОТ КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО При изготвянето на настоящия регламент Комисията се консултира на няколко пъти с голям брой заинтересовани страни, като доразви по-ранни дискусии, свързани с Европейската прокуратура, които се водят от повече от десетилетие[2]. При подготвителните консултации с оглед представянето на настоящото предложение бяха обхванати основните въпроси, разгледани в регламента, включително различните варианти по отношение на институционалното, правното, организационното и оперативното устройство на една европейска система за разследване и повдигане и поддържане на обвинения за съответните престъпления. В началото на 2012 г. бяха публикувани и разпространени онлайн два въпросника, съответно по един за професионалистите в съдебната система и за широката общественост. Като цяло отговорилите имаха положително отношение към предприемането на нови действия за укрепване на материалната и процесуалната правна уредба за борба с престъпленията, засягащи финансовите интереси на ЕС, и повечето подкрепяха идеята за създаване на Европейска прокуратура. Освен това бяха повдигнати редица подробни предложения, опасения и въпроси, свързани по-специално с отношенията между такава Европейска прокуратура и националните прокуратури, компетентността на Европейския прокурор да ръководи и координира разследвания на национално равнище или с възможните трудности по отношение на хармонизиран европейски процедурен правилник за производствата на Европейската прокуратура. Успоредно с това като част от външното проучване в подкрепа на този доклад беше направено проучване на място в няколко държави членки. В допълнение през 2012 г. и в началото на 2013 г. бяха проведени редица дискусии и срещи на европейско равнище: · Мрежата на прокурорите или еквивалентните институции на равнище върховни съдилища на държавите членки, Будапеща, 25—26 май 2012 г. · Конференция: „Концепция за Европейската прокуратура?“ Люксембург, 13—15 юни 2012 г. На конференцията присъстваха експерти и високопоставени представители на академичните среди, институциите на ЕС и на държавите членки. · Консултативна среща на заместник-председателя Вивиан Рединг с генералните прокурори и ръководителите на прокуратури от държавите членки, 26 юни 2012 г. Срещата даде възможност за открита дискусия по специфични въпроси, свързани със защитата на финансовите интереси на Съюза. · На 18 октомври 2012 г. Комисията организира консултативна среща по въпроси, свързани с възможна реформа на Евроюст, на която с представителите на държавите членки бяха обсъдени и въпроси, отнасящи се до създаването на Европейска прокуратура. Като цяло на срещата беше изказана подкрепа за установяването на тясна връзка между Евроюст и Европейската прокуратура. · Десетата конференция на OLAF на разследващите измами прокурори, провела се в Берлин на 18—19 ноември 2012 г., даде възможност да се проучат начините, по които националните прокурори могат да взаимодействат с Европейската прокуратура, ако тя бъде създадена. · На проведената на 26 ноември 2012 г. неформална консултация с адвокати по наказателни дела (CCBE и ECBA) бяха обсъдени процесуалните гаранции за заподозрените лица и бяха направени полезни препоръки в тази област. · Семинар на ERA (Академия по европейско право) на тема „Към създаването на Европейска прокуратура“, 17 и 18 януари 2013 г. · Среща на експертната група на Комисията за европейска наказателна политика, Брюксел, 23 януари 2013 г. · Допълнителни консултативни срещи с ECBA и CCBE, Брюксел, 9 април 2013 г. Освен това през втората половина на 2012 г. и в началото на 2013 г. бяха проведени многобройни двустранни консултативни срещи с органите на държавите членки. Комисията направи оценка на въздействието на вариантите за политика, като взе предвид, inter alia, външно изследване (Специфичен договор № JUST/2011/JPEN/FW/0030.A4), в което са разгледани различни варианти, свързани със създаването на Европейска прокуратура. Съгласно анализа от оценката на въздействието създаването на Европейска прокуратура като децентрализирана интегрирана служба на Съюза, която разчита на националните съдебни системи, предлага най-голям брой ползи и води до минимални разходи. 3. ПРАВНИ ЕЛЕМЕНТИ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО 3.1. Правно основание Правното основание за предложението е член 86 от Договора. Съгласно първия параграф от посочената разпоредба „[в] борбата с престъпленията, засягащи финансовите интереси на Съюза, Съветът, чрез регламенти, в съответствие със специална законодателна процедура, може да учреди Европейска прокуратура на основата на Евроюст. Съветът действа с единодушие след одобрение от Европейския парламент.“ Във втория параграф на същата разпоредба компетентността на Европейската прокуратура се определя, както следва: „Европейската прокуратура е компетентна да извършва издирване, наказателно преследване и предаване на съдебните органи, при необходимост в сътрудничество с Европол, на извършителите и съучастниците в престъпления, засягащи финансовите интереси на Съюза, както са определени от регламента, предвиден в параграф 1. Тя упражнява пред компетентните юрисдикции на държавите членки функциите на обвинението във връзка с тези престъпления.“ Накрая, в третия параграф на член 86 от Договора се посочва материалният обхват на регламентите, които да бъдат приети съгласно него: „[р]егламентите, посочени в параграф 1, определят статута на Европейската прокуратура, условията за упражняване на функциите ѝ, процедурния правилник, приложим спрямо дейността ѝ, както и правилата, уреждащи допустимостта на доказателствата, и правилата, приложими по отношение на съдебната проверка на процесуалните актове, които тя приема при изпълнението на своите функции.“ 3.2. Субсидиарност и пропорционалност Необходимо е Съюзът да предприеме действие, тъй като предвидените мерки са с присъщ за Съюза мащаб. Те включват ръководство и координация на равнището на Съюза на разследванията и повдигането и поддържането на обвинения за престъпления, засягащи собствените му финансови интереси, като съгласно член 310, параграф 6 и член 325 от ДФЕС тези интереси трябва да бъдат защитавани както от Съюза, така и от държавите членки. В съответствие с принципа на субсидиарност тази цел може да бъде постигната единствено на равнището на Съюза поради нейния мащаб и последици. Както е посочено по-горе, в настоящата ситуация повдигането и поддържането на обвинения за престъпленията против финансовите интереси на Съюза е изключително в ръцете на органите на държавите членки, при което резултатите не са задоволителни и целта за ефективна борба с престъпленията, засягащи финансовите интереси на ЕС, не се постига в достатъчна степен. В съответствие с принципа на пропорционалност настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел. В целия текст на предложението избраните варианти са тези, които са най-малко инвазивни от гледна точка на правния ред и институционалните структури на държавите членки. Основните елементи на предложението, като например изборът на приложимото право за действията по разследване, функцията на делегираните прокурори, децентрализираният характер на Европейската прокуратура и системата за съдебен контрол, са замислени така, че да не надхвърлят необходимото за постигането на основните цели на предложението. Компетентността на Съюза в борбата с измамите и другите престъпления, засягащи финансовите му интереси, е недвусмислено определена в членове 86 и 325 от Договора. Тъй като тази компетентност на Съюза не е акцесорна спрямо компетентността на държавите членки и упражняването ѝ е необходимо за постигането на по-ефективна защита на финансовите интереси на Съюза, предложеният пакет отговаря на изискванията за субсидиарност. 3.3. Обяснение на предложението по глави Основните цели на предложението са: · Да допринесе за укрепването на защитата на финансовите интереси на Съюза и за по-нататъшното развитие на пространството на правосъдие, и да засили доверието на бизнеса и гражданите в ЕС към институциите на Съюза, като същевременно се зачитат основните права, заложени в Хартата на основните права на Европейския съюз. · Да се създаде последователна европейска система за разследване и повдигане и поддържане на обвинения за престъпления, засягащи финансовите интереси на Съюза. · Да се гарантират по-голяма ефикасност и ефективност при разследването и повдигането и поддържането на обвинения за престъпления, засягащи финансовите интереси на Съюза. · Да се увеличи броят на повдигнатите и поддържаните обвинения, което да доведе до повече осъдителни присъди и до събирането на получените чрез измама средства от Съюза. · Да се осигурят тясно сътрудничество и ефективен обмен на информация между европейските и националните компетентни органи. · Да се усили възпиращият ефект за извършването на престъпления, засягащи финансовите интереси на Съюза. 3.3.1. Глава І: Предмет и определения В тази глава се посочва предметът на регламента, с който се създава Европейската прокуратура. Освен това в нея се дават определения на известен брой термини, използвани в текста, като например „финансови интереси на Съюза“. 3.3.2. Глава ІІ: Общи разпоредби В тази глава се уреждат главните особености на Европейската прокуратура, нейният статут и структура като нова служба на Съюза с функции по разследване и повдигане и поддържане на обвинения. Предвидени са специални разпоредби относно назначаването и освобождаването от длъжност на европейския прокурор и на делегираните прокурори. Установени са и основните принципи на функционирането на службата. В раздел 1 (Статут, организация и структура на Европейската прокуратура) се пояснява как е учредена Европейската прокуратура и какви функции са ѝ поверени. В текста се предвижда тя да бъде създадена като нов орган на Съюза с юридическа правосубектност и се определя нейната връзка с Евроюст. Сред основните характеристики на Европейската прокуратура в текста са посочени независимостта и отчетността, които следва да гарантират, че тя е в състояние да упражнява функциите и правомощията си така, че да не се поддава на неправомерно влияние. В текста са описани също и основните характеристики на структурата на Европейската прокуратура. В раздел 2 (Назначаване и освобождаване от длъжност на членовете на Европейската прокуратура) се установяват разпоредбите, приложими за назначаването и освобождаването от длъжност на европейския прокурор, неговите заместници и останалия персонал на прокуратурата. Процедурата по назначаване на европейския прокурор е така установена, че да се гарантират неговата независимост и отчетност спрямо институциите на Съюза, докато процедурата по освобождаването му от длъжност е от компетентността на Съда на Европейския съюз. По отношение на европейските делегирани прокурори, които ще бъдат назначавани и освобождавани от длъжност от европейския прокурор, процедурата гарантира тяхното интегриране в националните системи на прокуратурата. В раздел 3 (Основни принципи) са описани основните правни принципи, от които ще се ръководи Европейската прокуратура при осъществяване на дейността си, включително спазването на Хартата на основните права на Европейския съюз, пропорционалността, приложимостта на националното право с оглед изпълнението на регламента, процесуалния неутралитет, законосъобразността и бързината на разследванията, задължението на държавите членки да способстват за разследванията и повдигането и поддържането на обвинения от Европейската прокуратура. В раздел 4 (Компетентност на Европейската прокуратура) се разясняват престъпленията, които са от материалната компетентност на Европейската прокуратура. Тези престъпления трябва да се определят с оглед на националното право, с което се привежда в изпълнение правото на Съюза (Директива 2013/хх/ЕС). В текста се разграничават две категории престъпления, като първата категория попада автоматично в сферата на компетентност на Европейската прокуратура (член 12), докато за втората (член 13) се изисква Европейската прокуратура да установи своята компетентност, когато са налице връзки с престъпления от първата категория. В раздела е посочено същото така по какъв начин Европейската прокуратура ще упражнява компетентността си по тези престъпления. 3.3.3. Глава ІІІ: Процедурни правила относно разследването, повдигането и поддържането на обвинения и съдебните производства В тази глава са обхванати основните характеристики на разследванията и повдигането и поддържането на обвинения от Европейската прокуратура, включително разпоредби за начина, по който те следва да се контролират от националните съдилища, за решенията, които Европейската прокуратура може да взема след приключване на разследването, за начина на упражняване на функциите по повдигане и поддържане на обвинението и за начина на събиране на доказателства, които да бъдат използвани по време на съдебното производство. В раздел 1 (Провеждане на разследването) се съдържат основните разпоредби, които се прилагат за разследванията на Европейската прокуратура, включително използваните източници на информация, начина на започване и провеждане на разследванията и начина, по който Европейската прокуратура може да получи допълнителна информация от бази данни или данни, събрани по нейно искане. В раздел 2 (Обработване на информацията) е обяснено функционирането на деловодната система. В раздел 3 (Действия по разследване) се посочват видовете и условията на отделните действия по разследване, които Европейската прокуратура ще може да осъществява. Текстът не урежда всяко от тези действия, а изисква да се прилага националното право. В раздел 4 (Завършване на разследването и правомощия на прокурора) се посочват различните видове решения, които Европейската прокуратура може да взема в края на всяко разследване, включително за съставяне на обвинителни актове и за прекратяване на делото. В раздел 5 (Допустимост на доказателствата) се урежда допустимостта на събраните и представените от Европейската прокуратура доказателства в съдилищата. В раздел 6 (Конфискация) се урежда разпореждането с имущество, конфискувано от националните съдилища в резултат на повдигнатото и поддържано от Европейската прокуратура обвинение. 3.3.4. Глава ІV: Процесуални гаранции С разпоредбите на тази глава се предвижда предоставяне на заподозрените лица и на другите лица, засегнати от производство на Европейската прокуратура, на процесуални гаранции, като те трябва да бъдат съобразени със съответните стандарти, включително Хартата на основните права на Европейския съюз. Разпоредбите се позовават на законодателството на Съюза (директивите относно различните процесуални права при наказателните производства) по отношение на някои права, но установяват отделно други права, които все още не са уредени в законодателство на Съюза. В това си качество посочените разпоредби предоставят допълнителна защита в сравнение с националното право, така че заподозрените лица и другите лица да могат да се ползват пряко от защитата на равнището на Съюза. 3.3.5. Глава V: Съдебен контрол Член 86, параграф 3 от Договора позволява на законодателя на Съюза да определи правилата, приложими по отношение на съдебния контрол на процесуалните актове, приети от Европейската прокуратура при изпълнението на нейните функции. Тази възможност отразява специфичното естество на Европейската прокуратура, което се различава от това на останалите органи и агенции на Съюза и изисква специални правила относно съдебния контрол. Член 86, параграф 2 от Договора предвижда, че Европейската прокуратура упражнява функциите си по обвинение пред компетентните юрисдикции на държавите членки. Действията по разследване на Европейската прокуратура са също така тясно свързани с евентуалното повдигане и поддържане на обвинение и ще имат последици в правния ред на държавите членки. Също така в повечето случаи те ще се осъществяват от национални правоприлагащи органи, работещи съгласно указанията на Европейската прокуратура, понякога също след получаване на предварително разрешение от национален съд. Поради това Европейската прокуратура е орган на Съюза, чиято дейност ще бъде от значение най-вече в националния правен ред. Следователно за целите на съдебния контрол на действията ѝ по разследване и повдигане и поддържане на обвинение е целесъобразно Европейската прокуратура да се счита за национален орган. В резултат на това на националните съдилища следва да се възложи да упражняват съдебен контрол върху всички подлежащи на обжалване действия по разследване и повдигане и поддържане на обвинение на Европейската прокуратура, а съдилищата на Съюза не следва да са пряко компетентни по отношение на тях съгласно членове 263, 265 и 268 от Договора, тъй като тези действия не следва да се считат за актове на орган на Съюза за целите на съдебния контрол. Съгласно член 267 от Договора националните съдилища могат, а при определени обстоятелства са и задължени да отправят до Съда на ЕС искания за преюдициални заключения относно тълкуването или валидността на разпоредби от правото на Съюза, които са релевантни за съдебния контрол на действията по разследване и повдигане и поддържане на обвинение на Европейската прокуратура. Това може да включва искания за тълкуване на настоящия регламент. Тъй като за целите на съдебния контрол Европейската прокуратура ще се счита за национален орган, националните съдилища ще могат да отправят до Съда единствено искания за тълкуване на нейните актове. По този начин чрез процедурата за искане на преюдициални заключения ще се гарантира, че настоящият регламент се прилага еднакво навсякъде в Съюза, като същевременно валидността на актовете на Европейската прокуратура може да бъде оспорвана пред националните съдилища в съответствие с националното право. 3.3.6. Глава VІ: Защита на данните Тази глава съдържа разпоредбите, с които се урежда режимът на защита на данните и които в специфичния контекст на Европейската прокуратура конкретизират и допълват законодателството на Съюза, приложимо за обработването на лични данни от органите на ЕС (по-специално Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни). Надзорът върху всички видове обработване на лични данни в контекста на дейностите на Европейската прокуратура е поверен на Европейския надзорен орган по защита на данните (ЕНОЗД). 3.3.7. Глава VІІ: Финансови разпоредби и разпоредби относно персонала Разпоредбите в тази глава уреждат начина, по който Европейската прокуратура се разпорежда със своя бюджет и персонал. Те се основават на приложимото законодателството на Съюза, т.е. по бюджетните въпроси — на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета, а по въпросите относно персонала — на Регламент 31 (ЕИО), както е изменен. 3.3.8. Глава VІІІ: Разпоредби относно отношенията на Европейската прокуратура С тази глава се уреждат отношенията на Европейската прокуратура с институциите на Съюза или с други органи, както и със субекти извън Съюза. Специални разпоредби се прилагат за отношенията на Европейската прокуратура с Евроюст с оглед на специалните връзки, които ги свързват в областта на оперативните дейности, администрацията и управлението. 3.3.9. Глава ІХ: Общи разпоредби Тези разпоредби уреждат институционалните въпроси, породени от създаването на нова служба или агенция на Съюза. Те са най-общо основани на „Общия подход по въпросите на децентрализираните агенции на ЕС“, но отчитат и специфичното (съдебно) естество на Европейската прокуратура. Разпоредбите уреждат въпроси като правния статут и условията за функциониране, езиковия режим, изискванията за прозрачност, правилата за предотвратяването на измами, работата с класифицирана информация, административните разследвания и правилата за отговорност. 3.3.10. Глава Х: Заключителни разпоредби С тези разпоредби се урежда изпълнението на регламента, предвижда се приемането на разпоредби за прилагане и се регламентират преходни разпоредби, административни разпоредби и влизането в сила на регламента. 4. ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА С предложението се цели оптимизиране на разходите от бюджета на ЕС: част от сегашните ресурси на OLAF ще бъдат използвани за учредяването на седалището на Европейската прокуратура, която на свой ред ще разчита на Евроюст за административна подкрепа. Ограничени допълнителни разходи ще има поради местоположението на европейските делегирани прокурори, които ще бъдат разположени в държавите членки и ще бъдат неразделна част от Европейската прокуратура. С оглед на техния двоен статут на прокурори на Съюза и на национални прокурори, те ще получават възнаграждения от бюджета на ЕС и за тях ще се прилагат разпоредбите на Правилника за персонала. Фазата на създаване на Европейската прокуратура вероятно ще продължи няколко години, като постепенно към Европейската прокуратура ще бъде прехвърлян персонал от OLAF. Съответният брой прехвърлени служители и съответстващите бюджетни кредити за финансиране на този персонал ще бъдат заличени от щатното разписание и бюджета на OLAF. Европейската прокуратура ще започне работа на пълни обороти веднага щом бъдат наети всички необходими служители. Пълният брой служители ще бъде достигнат през 2023 г., т.е. общо 235 служители, от които 180 длъжности в щатното разписание и 55 външен персонал. Очакваните разходи през 2023 г. за този брой служители възлизат приблизително на 35 милиона EUR. 2013/0255 (APP) Предложение за РЕГЛАМЕНТ НА СЪВЕТА за създаване на Европейска прокуратура СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 86 от него, като взе предвид предложението на Европейската комисия, след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти, като взе предвид одобрението на Европейския парламент, след консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните, в съответствие със специална законодателна процедура, като има предвид, че: (1) Както Съюзът, така и държавите членки са задължени да защитават финансовите интереси на Съюза от престъпления, като последните водят всяка година до значителни вреди от финансов характер. При все това обаче, понастоящем съответните национални органи не провеждат достатъчно разследвания, нито повдигат и поддържат обвинението достатъчно често по отношение на тези престъпления. (2) Създаването на Европейската прокуратура е предвидено в Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) в контекста на пространството на свобода, сигурност и правосъдие. (3) Договорът изисква изрично Европейската прокуратура да бъде учредена на основата на Евроюст, което означава, че с настоящия регламент трябва да се установят връзки помежду им. (4) Договорът предвижда, че задачата на Европейската прокуратура е да се бори с престъпленията, засягащи финансовите интереси на Съюза. (5) В съответствие с принципа на субсидиарност борбата с престъпленията, засягащи финансовите интереси на Съюза, може да се осъществява по-добре на равнището на Съюза, предвид нейните обхват и последици. В настоящата ситуация повдигането и поддържането на обвинението за престъпленията против финансовите интереси на Съюза е изключително в ръцете на органите на държавите членки, при което поставената цел не се постига в достатъчна степен. Тъй като целите на настоящия регламент, а именно създаването на Европейска прокуратура, не могат да бъдат постигнати от държавите членки, предвид различията при наказателното преследване на извършените престъпления против финансовите интереси на Съюза, и следователно — поради факта, че Европейската прокуратура трябва да разполага с изключителна компетентност да преследва по наказателен ред тези престъпления — могат да бъдат постигнати по-добре на равнището на Съюза, той може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, установен в член 5 от Договора за Европейски съюз. (6) В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в член 5 от Договора за Европейски съюз, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели и гарантира, че въздействието му върху правния ред и институционалните структури на държавите членки е възможно най-малко инвазивно. (7) Задачата на Европейската прокуратура следва да бъде да разследва, да повдига и поддържа обвинението и да предава на съд извършителите на престъпления против финансовите интереси на Съюза. За това са необходими автономни правомощия за разследване и повдигане и поддържане на обвинението, включително възможност за провеждане на разследвания по трансгранични или сложни дела. (8) Организационната структура на Европейската прокуратура следва да позволява също така бързо и ефикасно вземане на решения при провеждане на наказателни разследвания и повдигане и поддържане на обвинението, независимо дали последните засягат една или няколко държави членки. (9) По принцип разследванията на Европейската прокуратура следва да се извършват от европейските делегирани прокурори в държавите членки. По дела, които засягат няколко държави членки, или дела, характеризиращи се с особена сложност, за ефикасното разследване и повдигане и поддържане на обвинението може да бъде необходимо европейският прокурор да упражнява правомощията си и чрез възлагане на задачи на националните правоприлагащи органи. (10) Тъй като на Европейската прокуратура ще бъдат предоставени правомощия да разследва и да повдига и поддържа обвинението, следва да се въведат институционални гаранции, за да се осигурят независимостта на този орган и отчетността му пред институциите на Съюза. (11) Строгата отчетност допълва независимостта и правомощията, които са му предоставени с настоящия регламент. Европейският прокурор носи пълна отговорност за изпълнението на задълженията си като ръководител на Европейската прокуратура и в това си качество носи цялостна институционална отговорност за общите ѝ дейности пред институциите на Съюза. В резултат на това при определени обстоятелства, включително в случай на тежко провинение, всяка от институциите на Съюза може да сезира Съда на Европейския съюз с искане за отстраняването на европейския прокурор от длъжност. Тази отчетност следва да бъде съчетана със стриктен режим за осъществяване на съдебен контрол, при което Европейската прокуратура може да упражнява правомощия по разследване, които включват принуда, само при наличието на предварително дадено разрешение от съда, а съдът, разглеждащ делото по същество, следва да проверява представяните пред него доказателства от гледна точка на спазването на Хартата на основните права на Европейския съюз. (12) За да се гарантира последователност в действията ѝ, и съответно равностойна защита на финансовите интереси на Съюза, организационната структура на Европейската прокуратура следва да позволява координация и ръководене на централно равнище на всички разследвания или повдигане и поддържане на обвинението, които са от нейната компетентност. Следователно Европейската прокуратура следва да има централизирана структура, като решенията в нея се вземат от Европейски прокурор. (13) За да се постигне максимална ефективност и разходите да се сведат до минимум, Европейската прокуратура следва да съблюдава принципа на децентрализиране, съгласно който за извършването на разследвания и повдигането и поддържането на обвинението тя следва да използва по принцип европейските делегирани прокурори, работещи в държавите членки. Европейската прокуратура следва да се осланя на националните органи, включително на полицейските органи, по-специално за изпълнението на принудителните мерки. Съгласно принципа на лоялно сътрудничество всички национални органи и съответните органи на Съюза, включително Европол, Евроюст и OLAF, са длъжни да оказват активно подкрепа за разследванията и повдигането и поддържането на обвинението от страна на Европейската прокуратура, както и да си сътрудничат с нея до възможно най-голяма степен. (14) Оперативните дейности на Европейската прокуратура следва да се извършват съгласно указанията и от името на европейския прокурор от назначените европейски делегирани прокурори или техния национален персонал в държавите членки. Европейският прокурор и неговите заместници следва да разполагат с персонала, необходим за осъществяването на функциите им съгласно настоящия регламент. Европейската прокуратура следва да се смята за неделима. (15) Процедурата по назначаване на европейския прокурор следва да гарантира неговата независимост, а легитимността му следва да произтича от институциите на Съюза. Заместниците на европейския прокурор следва да се назначават по същата процедура. (16) Процедурата по назначаване на европейските делегирани прокурори следва да гарантира участието им като неразделна част от Европейската прокуратура и интегрирането им както на оперативно, така и на функционално равнище в националните правни системи и прокурорски структури. (17) Хартата на основните права на Европейския съюз съставлява общата основа за защитата на правата на заподозрените лица в наказателните производства по време на досъдебната и съдебната фаза на производството. Дейността на Европейската прокуратура следва във всички случаи да се осъществява при пълно зачитане на тези права. (18) Разследванията и повдигането и поддържането на обвинението от Европейската прокуратура следва да се ръководят от принципите на пропорционалност, безпристрастност и справедливост спрямо заподозрения. Това обхваща и задължението да се издирят всички видове доказателства, както оневиняващи, така и оправдаващи заподозрения. (19) Необходимо е да се определят процедурните правила, приложими за дейността на Европейската прокуратура Тъй като установяването на подробни разпоредби относно провеждането на разследванията ѝ и повдигането и поддържането на обвинението би било непропорционално, в настоящия регламент следва да се посочат единствено действията по разследване, които може да е необходимо да ползва Европейската прокуратура, като останалите въпроси, и по-специално разпоредбите във връзка с изпълнението, бъдат оставени на националното право. (20) За да се гарантират правна сигурност и нулева толерантност спрямо престъпленията, засягащи финансовите интереси на Съюза, действията на Европейската прокуратура по разследване и повдигане и поддържане на обвинението следва да се основават на принципа на задължително наказателно преследване, по силата на който тя следва да започва разследване и, ако са изпълнени допълнителните условия, да повдига и поддържа обвинението за всяко престъпление, което е от нейната компетентност. (21) Материалната компетентност на Европейската прокуратура следва да бъде ограничена до престъпленията, засягащи финансовите интереси на Съюза. За всяко разширяване на тази компетентност, така че тя да обхване тежката престъпност с трансгранично измерение, ще е необходимо единодушно решение на Европейския съвет. (22) Престъпленията против финансовите интереси на Съюза често са тясно свързани с други престъпления. В интерес на процесуалната ефективност и с цел да се избегне евентуалното нарушаване на принципа ne bis in idem, компетентността на Европейската прокуратура следва да обхваща и престъпления, които не са дефинирани в националното законодателство специално като престъпления, засягащи финансовите интереси на Съюза, когато фактическият им състав е идентичен и неразривно свързан с фактическия състав на престъпленията, засягащи финансовите интереси на Съюза. В подобни смесени случаи, когато престъплението, засягащо финансовите интереси на Съюза, е водещо, компетентността на Европейската прокуратура следва да се упражнява след провеждане на консултации с компетентните органи на засегнатата държава членка. Водещият характер следва да се установява въз основа на критерии, като например финансовото въздействие на престъпленията за Съюза и за националните бюджети, броят на пострадалите или други обстоятелства, свързани с тежестта на престъпленията или приложимите наказания. (23) Компетентността на Европейската прокуратура по отношение на престъпленията, засягащи финансовите интереси на Съюза, следва да се ползва с приоритет над националните претенции за компетентност, така че тя да може да осигурява последователността и ръководенето на разследванията и на повдигането и поддържането на обвинението на равнището на Съюза. Органите на държавите членки следва да извършват действия във връзка с тези престъпления само по искане на Европейската прокуратура, освен ако е необходимо предприемането на спешни мерки. (24) Тъй като Европейската прокуратура следва да повдига и поддържа обвинението пред националните съдилища, компетентността ѝ следва да се определя в зависимост от наказателното законодателство на държавите членки, в което — чрез въвеждане в националните правни системи на съответното законодателство на Съюза, и по-специално на [Директива 2013/хх/ЕС[3]] — се инкриминират действията или бездействията, засягащи финансовите интереси на Съюза, и се определят приложимите наказания. (25) Европейската прокуратура следва да упражнява правомощията си по възможно най-всеобхватен начин, така че нейните разследвания и повдигането и поддържането на обвинението да могат да обхващат престъпления, извършени извън територията на държавите членки. Следователно упражняването на правомощията ѝ следва да е хармонизирано с разпоредбите на [Директива 2013/xx/ЕС]. (26) Предвид обстоятелството, че Европейската прокуратура има изключителна компетентност по отношение на престъпленията, засягащи финансовите интереси на Съюза, провежданите от нея разследвания на териториите на държавите членки следва да се улесняват от компетентните национални органи и от съответните органи на Съюза, включително Евроюст, Европол и OLAF, от момента на съобщаване за предполагаемо престъпление на Европейската прокуратура до момента, в който тя реши дали да повдигне и поддържа обвинението или да прекрати делото. (27) За да изпълнят изцяло задължението си за уведомяване на Европейската прокуратура за възникнало подозрение за извършено престъпление от нейната компетентност, националните органи на държавите членки, както и всички институции, органи, служби и агенции на Съюза следва да прилагат установените процедури за съобщаване и да разполагат на място с ефикасни механизми за предварителна преценка на получените сигнали. За тази цел институциите, органите, службите и агенциите на Съюза могат да ползват OLAF. (28) За ефективността на разследването и повдигането и поддържането на обвинението за престъпления, засягащи финансовите интереси на Съюза, е от особено значение Европейската прокуратура да може да събира доказателства на цялата територия на Съюза, използвайки пълен набор от действия по разследване, като същевременно взема предвид принципа на пропорционалност и необходимостта от съдебно разрешение за извършването на някои действия по разследване. За целите на разследванията и на повдигането и поддържането на обвинението от Европейската прокуратура тези действия следва да са на нейно разположение във връзка с престъпленията, които ѝ е възложено да преследва. След като бъдат разпоредени от Европейската прокуратура или от компетентния орган на съдебна власт по нейно искане, посочените действия следва да бъдат извършени в съответствие с националното право. Европейската прокуратура следва да разполага освен това с достъп до всички релевантни източници на данни, включително до публичните и частните регистри. (29) Използването на действията по разследване, посочени в настоящия регламент, следва да се извършва съгласно предвидените в него условия, включително необходимостта от получаване на съдебно разрешение за прибягване до определени принудителни действия по разследване. За други действия по разследване съдебното разрешение може да е необходимо, ако това се изисква от националното законодателство на държавата членка, в която трябва да се извършат действията по разследване. Спрямо разпореждането на дейностите от Европейската прокуратура и спрямо разрешаването им от компетентния национален съдебен орган съгласно настоящия регламент следва да се прилагат общите изисквания за пропорционалност и необходимост. (30) Член 86 от Договора изисква от Европейската прокуратура да упражнява функциите на обвинението, което включва вземането на решения относно повдигането на обвинението срещу заподозрения и изборът на юрисдикция. Решението дали да се повдигне обвинението срещу заподозрения следва да се взема от европейския прокурор, за да се следва обща политика на наказателно преследване. Юрисдикцията по делото следва да се избира от европейския прокурор въз основа на съвкупност от прозрачни критерии. (31) Като се има предвид принципа на задължително наказателно преследване, когато са налице солидни доказателства и липсват правни основания, които да възпрепятстват обвинението, разследванията на Европейската прокуратура следва по принцип да водят до повдигане и поддържане на обвинението пред компетентните наказателни съдилища. При липсата на такива доказателства и когато няма голяма вероятност необходимите доказателства да могат да бъдат представени пред съда, делото може да бъде прекратено. Освен това Европейската прокуратура следва да разполага с възможност да прекрати делото и когато става дума за леко престъпление. Когато делото не се прекратява на такова основание, но повдигането и поддържането на обвинението също не са обосновани, Европейската прокуратура следва да разполага с възможност да предложи на заподозрения споразумение за приключване на делото, ако това е в интерес на доброто правораздаване. Разпоредбите относно споразуменията за решаване на делото и разпоредбите относно изчисляването на налаганите глоби следва да бъдат пояснени в административните разпоредби на Европейската прокуратура. Приключването на делото чрез споразумение съгласно настоящия регламент следва да не засяга прилагането на административни мерки от компетентните органи, доколкото тези мерки не се свеждат до наказания, които могат да бъдат приравнени на наказателноправни санкции. (32) Доказателствата, представяни от Европейската прокуратура пред съда, разглеждащ делото по същество, следва да се признават за допустими и съответно да се приема, че отговарят на всички релевантни изисквания за доказателствата, предвидени в националното право на държавата членка по местонахождението на съда, при условие, че съдът приеме, че те зачитат справедливостта на производството и правата на защита на заподозрения съгласно Хартата на основните права на Европейския съюз. Съдът, разглеждащ делото по същество, не може да изключва като недопустими доказателства, представени от Европейската прокуратура, на основание факта, че съгласно приложимия за него национален закон условията и правилата за събиране на този вид доказателства са различни. (33) Настоящият регламент зачита основните права и спазва принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз. С него от Европейската прокуратура се изисква да зачита по-специално правото на справедлив съдебен процес, правата на защита и презумпцията за невиновност, заложени в членове 47 и 48 от Хартата. Член 50 от Хартата, защитаващ правото на всеки да не бъде съден или наказван два пъти за едно и също престъпление (ne bis in idem), гарантира, че повдигането и поддържането на обвинението от Европейската прокуратура няма да доведе до двойно наказание. По този начин дейността на Европейската прокуратура ще се осъществява при пълно спазване на посочените права и регламентът ще се прилага и тълкува в съответствие с тях. (34) Член 82, параграф 2 от Договора позволява на Съюза да установява минимални правила относно правата на лицата в наказателното производство, за да гарантира спазването на правата на защита и справедливото производство. Въпреки голямото количество достижения на правото на Съюза, които са вече въведени, някои от тези права все още не са хармонизирани от правото на Съюза. По отношение на тях настоящият регламент следва да установи разпоредби, които да се прилагат изключително за целите на регламента. (35) Правата на защита, които вече са уредени в съответното законодателство на Съюза, като Директива 2010/64/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство[4], Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 г. относно правото на информация в наказателното производство[5] и [Директива 2013/xx/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от xx xxxx 2013 г. относно правото на достъп до адвокат в наказателните производства и правото на комуникация при задържане] въведени в националното право, следва да се прилагат спрямо дейностите на Европейската прокуратура. Всяко заподозряно лице, спрямо което Европейската прокуратура започва разследване, следва да се ползва от тях. (36) Член 86, параграф 3 от Договора позволява на законодателя на Съюза да определи правилата, приложими по отношение на съдебния контрол на процесуалните актове, приети от Европейската прокуратура при изпълнението на нейните функции. Това правомощие, предоставено на законодателя, отразява специфичното естество на Европейската прокуратура, което се различава от това на останалите органи и агенции на Съюза и изисква специални правила относно съдебния контрол. (37) Член 86, параграф 2 от Договора предвижда, че Европейската прокуратура упражнява функциите си по обвинението пред компетентните юрисдикции на държавите членки. Действията, предприемани от Европейската прокуратура в хода на провежданите от нея разследвания, са тясно свързани с повдигането и поддържането на обвинението, до което разследването може да доведе, и имат последици в правния ред на държавите членки. В повечето случаи те ще се осъществяват от национални правоприлагащи органи, работещи съгласно указанията на Европейската прокуратура, понякога след получаване на предварително разрешение от национален съд. Следователно за целите на съдебния контрол на действията ѝ по разследване и повдигане и поддържане на обвинението е целесъобразно Европейската прокуратура да се счита за национален орган. В резултат на посоченото на националните съдилища следва да се възложи да упражняват съдебен контрол върху всички подлежащи на обжалване действия по разследване и повдигане и поддържане на обвинението на Европейската прокуратура, а Съдът на Европейския съюз не следва да е пряко компетентен по отношение на тях съгласно членове 263, 265 и 268 от Договора, тъй като тези действия не следва да се считат за актове на орган на Съюза за целите на съдебния контрол. (38) Съгласно член 267 от Договора националните съдилища могат, а при определени обстоятелства са и задължени да отправят до Съда на ЕС искания за преюдициални заключения относно тълкуването или валидността на разпоредби от правото на Съюза, включително настоящия регламент, които са релевантни за съдебния контрол на действията по разследване и повдигане и поддържане на обвинението на Европейската прокуратура. Националните съдилища не следва да могат да отправят до Съда на ЕС въпроси относно валидността на актовете на Европейската прокуратура, тъй като те не следва да се считат за актове на орган на Съюза за целите на съдебния контрол. (39) Следва да се поясни също така, че въпросите относно тълкуването на националните правни норми, приложими по силата на настоящия регламент, следва да се разглеждат единствено от националните съдилища. Следователно посочените съдилища не могат да отправят до Съда на ЕС въпроси относно тълкуването на националното право, към което препраща регламентът. (40) Доколкото Договорът налага Европейската прокуратура да бъде учредена на основата на Евроюст, тези две образувания следва органически, оперативно и административно да съществуват съвместно, да си сътрудничат и да се допълват взаимно. (41) Европейската прокуратура следва също така да работи в тясно сътрудничество с другите институции и агенции на Съюза, за да улесни упражняването на функциите си по настоящия регламент и да сключи, доколкото е необходимо, формални договорености относно подробните правила, приложими във връзка с обмена на информация и сътрудничеството. Сътрудничеството с Европол и OLAF следва да бъде от особено значение, както с оглед избягване на ненужно дублиране на извършената работа, така и за да се предостави възможност на Европейската прокуратура да получава релевантната информация, с която те разполагат, и да ползва анализите им по конкретни разследвания. (42) Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни[6] се прилага за обработването на лични данни, извършвано от Европейската прокуратура. Това се отнася за обработването на лични данни, извършвано с оглед изпълнение на целите и функциите на Европейската прокуратура, обработването на лични данни, свързани с членовете на нейния персонал, както и на административни лични данни, съхранявани от нея. Европейският надзорен орган по защита на данните следва да наблюдава обработването на лични данни от Европейската прокуратура. Установените в Регламент (ЕО) № 45/2001 принципи следва да бъдат уточнени и допълнени, доколкото е необходимо, по отношение на обработването от Европейската прокуратура на оперативни лични данни. Когато Европейската прокуратура предава оперативни лични данни на орган на трета държава или на международна организация или Интерпол по силата на международно споразумение, сключено съгласно член 218 от Договора, достатъчните гаранции, предоставени по отношение на защитата на неприкосновеността на личния живот и на основните права и свободи на лицата, следва да гарантират, че разпоредбите за защита на личните данни на настоящия регламент са спазени. (43) [Директива 2013/xx/ЕС относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни] се прилага за обработването на лични данни от компетентните органи на държавите членки за целите на предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления или изпълнението на наказателни санкции. (44) Системата за обработване на данни на Европейската прокуратура следва да се основава на деловодната система на Евроюст, но нейните временни работни досиета следва да се считат за досиета по делата от момента на започване на разследване. (45) Финансовите и бюджетните правила, приложими за Европейската прокуратура и правилата относно нейния персонал следва да отговарят на съответните стандарти на Съюза, приложими за органите, посочени в член 208 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета[7], като обаче се обръща надлежно внимание на факта, че компетентността на Европейската прокуратура да извършва разследвания и да повдига и поддържа обвинението на равнището на Съюза е единствена по рода си. Европейската прокуратура следва да бъде задължена да представя годишен отчет. (46) Общите разпоредби относно прозрачността, които се прилагат за агенциите на Съюза, следва да се прилагат и за Европейската прокуратура, но само по отношение на административните ѝ функции, така че спазването на изискването за поверителност при работата ѝ да не бъде изложено на риск в нито един момент. Аналогично, административните разследвания, провеждани от Европейския омбудсман, следва да съблюдават изискването за поверителност на Европейската прокуратура. (47) В съответствие с член 3 от Протокол (№ 21) относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, тези държави-членки са нотифицирали желанието си да [не] [участват] в приемането и прилагането на настоящия регламент. (48) В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол (№ 22) относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане. (49) На заседанието на равнище държавни или правителствени ръководители, проведено на 13 декември 2003 г. в Брюксел, представителите на държавите членки определиха седалището на Европейската прокуратура, ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ: ГЛАВА І ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ Член 1 Предмет С настоящия регламент се създава Европейска прокуратура и се урежда нейната дейност. Член 2 Определения За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения: а) „лице“ означава всяко физическо или юридическо лице; б) „престъпления, засягащи финансовите интереси на Съюза“ означава престъпните състави, предвидени в Директива 2013/хх/ЕС, съгласно транспонирането в националното законодателство; в) „финансови интереси на Съюза“ означава всички приходи, разходи и активи, включени в, придобити чрез или дължими на бюджета на Съюза и на бюджетите на институциите, органите, службите и агенциите, създадени по силата на Договорите, и бюджетите, управлявани и контролирани от тях; г) „административни лични данни“ означава всички лични данни, обработвани от Европейската прокуратура, с изключение на оперативните лични данни; д) „оперативни лични данни“ означава всички лични данни, обработвани от Европейската прокуратура за целите, посочени в член 37. ГЛАВА ІІ ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ Раздел 1 Статут, организация и структура на Европейската прокуратура Член 3 Учредяване 1. Европейската прокуратура се учредява като орган на Съюза с децентрализирана структура. 2. Европейската прокуратура е юридическо лице. 3. Европейската прокуратура си сътрудничи с Евроюст и получава административна подкрепа от нея в съответствие с член 57. Член 4 Функции 1. Функцията на Европейската прокуратура е да се бори с престъпленията, засягащи финансовите интереси на Съюза. 2. Европейската прокуратура отговаря за провеждането на разследвания, повдигането и поддържането на обвинението и предаването на съд на извършителите и съучастниците в престъпленията по параграф 1. В тази връзка Европейската прокуратура ръководи разследвания, упражнява надзор върху провеждането им и извършва действия по повдигане и поддържане на обвинението, включително приключване на наказателната преписка. 3. Европейската прокуратура упражнява пред компетентните съдилища на държавите членки функциите на обвинението във връзка с престъпленията по параграф 1, включително повдига обвинението и обжалва постановените решения до окончателното приключване на делото. Член 5 Независимост и отчетност 1. Европейската прокуратура е независима. 2. При изпълнение на задълженията си Европейската прокуратура, включително европейският прокурор, неговите заместници и персонал, европейските делегирани прокурори и техният персонал на национално равнище, не могат да искат, нито да приемат указания от никое лице, държава членка или институция, орган, служба или агенция на Съюза. Институциите, органите, службите или агенциите на Съюза и държавите членки зачитат независимостта на Европейската прокуратура и се въздържат от опити да ѝ влияят при изпълнението на нейните функции. 3. Европейският прокурор се отчита пред Европейския парламент, Съвета и Европейската комисия за общите дейности на Европейската прокуратура, по-специално чрез представяне на годишен отчет съгласно член 70. Член 6 Структура и организация на Европейската прокуратура 1. Европейската прокуратура се състои от европейски прокурор, неговите заместници, персоналът, който им помага при осъществяването на възложените им функции съгласно настоящия регламент, и европейски делегирани прокурори, установени в държавите членки. 2. Европейската прокуратура се оглавява от европейския прокурор, който ръководи дейността и организира работата ѝ. Европейският прокурор се подпомага от четирима заместници. 3. Заместниците подпомагат европейския прокурор при изпълнението на всичките му задължения и го заместват в съответствие с разпоредбите, приети съгласно член 72, буква г), когато той отсъства или е възпрепятстван да изпълнява задълженията си. Един от заместниците отговаря за изпълнението на бюджета. 4. Разследванията и повдигането и поддържането на обвинението от страна на Европейската прокуратура се извършват от европейските делегирани прокурори под ръководството и надзора на европейския прокурор. Ако се сметне, че това е в интерес на разследването или на повдигането и поддържането на обвинението, европейският прокурор може да упражни правомощията си и пряко в съответствие с член 18, параграф 5. 5. Във всяка държава членка има поне по един европейски делегиран прокурор, като той е неразделна част от Европейската прокуратура. В работата си европейските делегирани прокурори са подчинени изключително на европейския прокурор и при извършване на възложените им разследвания и действия по повдигане и поддържане на обвинението следват единствено неговите указания, насоки и решения. Когато действат в рамките на мандата си съгласно настоящия регламент, те са напълно независими от националните прокуратури и нямат задължения спрямо тях. 6. Европейските делегирани прокурори могат да изпълняват и функциите си като национални прокурори. При конфликт между възложените им задачи европейските делегирани прокурори уведомяват европейския прокурор, който след консултация с компетентните национални прокурорски органи може да им укаже, в интерес на разследванията и повдигането и поддържането на обвинението от Европейската прокуратура, да изпълняват с приоритет функциите си, произтичащи от настоящия регламент. В такъв случай европейският прокурор информира незабавно за това компетентните национални прокурорски органи. 7. Действията, извършвани от европейския прокурор, европейските делегирани прокурори, членовете на персонала на Европейската прокуратура или всяко друго лице, действащо от нейно име, в изпълнение на техните задължения, се смятат за действия на Европейската прокуратура. Европейският прокурор представлява Европейската прокуратура пред институциите на Съюза, държавите членки и трети страни. 8. Европейският прокурор може да предоставя временно средства и персонал на европейските делегирани прокурори, ако това е необходимо за целите на дадено разследване или за повдигането и поддържането на обвинението. Член 7 Вътрешен процедурен правилник на Европейската прокуратура 1. Вътрешният процедурен правилник на Европейската прокуратура се приема с решение на европейския прокурор, неговите четирима заместници и петима европейски делегирани прокурори, избрани от европейския прокурор на основата на строго равноправна за държавите членки ротационна система, която отразява демографското и географското многообразие на всички държави членки. Решението се взема с обикновено мнозинство, като всеки от членовете има право на един глас. При равно разпределение на гласовете европейският прокурор има решаващ глас. 2. Вътрешният процедурен правилник урежда организацията на дейността на Европейската прокуратура и съдържа общи разпоредби относно разпределението на делата. Раздел 2 Назначаване и освобождаване от длъжност на членовете на Европейската прокуратура Член 8 Назначаване и освобождаване от длъжност на европейския прокурор 1. Европейският прокурор се назначава от Съвета след одобрение на Европейския парламент за срок от осем години, като мандатът му не може да бъде подновяван. Решението на Съвета се взема с обикновено мнозинство. 2. Европейският прокурор се избира измежду личности, чиято независимост е извън съмнение, които отговарят на условията, изисквани за заемане на висока длъжност в съдебната система, и имат съответен опит като прокурори. 3. Подборът се извършва въз основа на открита покана за представяне на кандидатури, която се публикува в Официален вестник на Европейския съюз, след което Комисията изготвя и представя на Европейския парламент и Съвета списък с кандидати. Преди да представи списъка с кандидати Комисията иска мнението на комитет, сформиран от нея и съставен от седем души, избрани измежду бивши членове на Съда на ЕС, членове на върховни национални съдилища, национални прокурорски служби и/или юристи с призната компетентност, един от които се предлага от Европейския парламент, като председателят на Евроюст участва в него като наблюдател. 4. Ако европейският прокурор престане да изпълнява условията, необходими за изпълнението на задълженията му, или ако е признат за виновен в извършването на тежко провинение, той може да бъде освободен от длъжност от Съда на Европейския съюз по искане на Европейския парламент, Съвета или Комисията. Член 9 Назначаване и освобождаване от длъжност на заместниците на европейския прокурор 1. Заместниците на европейския прокурор се назначават съгласно разпоредбата на член 8, параграф 1. 2. Заместниците на европейския прокурор се избират измежду личности, чиято независимост е извън съмнение, които отговарят на условията, изисквани за заемане на висока длъжност в съдебната система, и имат съответен опит като прокурори. 3. Подборът се извършва въз основа на открита покана за представяне на кандидатури, която се публикува в Официален вестник на Европейския съюз, след което Европейската комисия изготвя със съгласието на европейския прокурор списък с кандидати, отразяващ демографския баланс и географското многообразие на държавите членки, и го представя на Европейския парламент и Съвета. 4. Заместниците могат да бъдат освободени от длъжност съгласно разпоредбите на член 8, параграф 4 по инициатива на европейския прокурор. Член 10 Назначаване и освобождаване от длъжност на европейските делегирани прокурори 1. Европейски делегиран прокурор се назначава от европейския прокурор от списък с поне трима кандидати, които отговарят на изискванията по параграф 2, представен от съответната държава членка. Той се назначава за срок от пет години, като мандатът му може да бъде подновяван. 2. Европейският делегиран прокурор трябва да отговаря на условията, изисквани за заемане на висока длъжност в съдебната система, и да има съответен опит като прокурор. Неговата независимост трябва да е извън съмнение. Държавата членка назначава европейския делегиран прокурор за прокурор съгласно националното си законодателство, ако към момента на назначаването му за европейски делегиран прокурор той все още няма такъв статут. 3. Европейският делегиран прокурор може да бъде освободен от длъжност от европейския прокурор, ако престане да отговаря на изискванията по параграф 2 или на критериите за изпълнение на задълженията си, или ако е признат за виновен в извършването на тежко провинение. Докато изпълнява функциите си от името на Европейската прокуратура, европейски делегиран прокурор не може да бъде освободен от длъжността си на национален прокурор от компетентните национални органи без съгласието на европейския прокурор. Раздел 3 Основни принципи Член 11 Основни принципи за дейността на Европейската прокуратура 1. Европейската прокуратура се уверява, че при дейността ѝ се зачитат правата, заложени в Хартата на основните права на Европейския съюз. 2. Действията на Европейската прокуратура се ръководят от принципа на пропорционалност по член 26, параграф 3. 3. Разследванията и повдигането и поддържането на обвинението от Европейската прокуратура се осъществяват съгласно настоящия регламент. Националното право се прилага, доколкото даден въпрос не е уреден с настоящия регламент. Приложимото национално право е правото на държавата членка, в която се провежда разследването или повдигането и поддържането на обвинението. Когато определен въпрос е уреден както в националното право, така и с настоящия регламент, последният се ползва с предимство. 4. Европейската прокуратура има изключителна компетентност да разследва и повдига и поддържа обвинението за престъпления против финансовите интереси на Съюза. 5. Европейската прокуратура провежда разследванията си безпристрастно и издирва всички относими доказателства, както разобличаващите, така и оправдаващите. 6. Европейската прокуратура започва разследванията своевременно и се уверява, че разследванията и действията по повдигане и поддържане на обвинението се извършват бързо. 7. Компетентните органи на държавите членки съдействат активно и подпомагат разследванията и действията по повдигане и поддържане на обвинението на Европейската прокуратура въз основа на искане от нейна страна, като се въздържат от всякакви действия, политика или процедури, които биха могли да забавят или възпрепятстват техния ход. Раздел 4 Компетентност на Европейската прокуратура Член 12 Престъпления от компетентността на Европейската прокуратура От компетентността на Европейската прокуратура са престъпленията, засягащи финансовите интереси на Съюза, предвидени в Директива 2013/хх/ЕС и транспонирани в националното законодателство. Член 13 Акцесорна компетентност 1. Когато престъпленията по член 12 са неразривно свързани с престъпление, различно от посочените в член 12, и съвместното им разследване и повдигане и поддържане на обвинението са в интерес на доброто правораздаване, Европейската прокуратура е компетентна и по отношение на съответното друго престъпление, при условие че престъплението по член 12 е водещо и че съставомерните факти на другото престъпление са идентични. Ако тези условия не са изпълнени, държавата членка, от чиято компетентност са другите престъпления, ще бъде компетентна и за престъпленията по член 12. 2. Европейската прокуратура и националните прокуратури се консултират помежду си, за да определят кой е компетентният орган съгласно параграф 1. Ако е целесъобразно, за улесняване на определянето на тази компетентност, може да се привлече и Евроюст в съответствие с член 57. 3. При несъгласие между Европейската прокуратура и националната прокуратура относно компетентността съгласно параграф 1, решението за акцесорната компетентност се взема от националния съдебен орган, компетентен да решава въпроси, свързани с разпределението на компетентността в областта на прокурорската работа на национално равнище. 4. Определената съгласно настоящия член компетентност не подлежи на преразглеждане. Член 14 Упражняване на компетентността на Европейската прокуратура Европейската прокуратура упражнява изключителната си компетентност по разследване и повдигане и поддържане на обвинението за престъпленията по членове 12 и 13, когато престъплението е извършено изцяло или отчасти: а) на територията на една или няколко държави членки или б) от техен гражданин или член на персонала или на институциите на Съюза. ГЛАВА ІІІ ПРОЦЕДУРНИ ПРАВИЛА ОТНОСНО РАЗСЛЕДВАНЕТО, ПОВДИГАНЕТО И ПОДДЪРЖАНЕТО НА ОБВИНЕНИЕТО И СЪДЕБНИТЕ ПРОИЗВОДСТВА Раздел 1 Провеждане на разследвания Член 15 Източници на информация за разследване 1. Всички национални органи на държавите членки и всички институции, органи, служби и агенции на Съюза уведомяват незабавно Европейската прокуратура за всяко деяние, което може да съставлява престъпление от нейната компетентност. 2. Ако европейските делегирани прокурори узнаят за деяние, което може да съставлява престъпление от компетентността на Европейската прокуратура, те уведомяват незабавно европейския прокурор. 3. Европейската прокуратура може да събира или получава информация от всички лица за деяния, които може да съставляват престъпления от нейната компетентност. 4. Всяка информация, отнесена на вниманието на Европейската прокуратура, се регистрира и проверява от европейския прокурор или европейските делегирани прокурори. Когато вследствие на проверката се вземе решение да не се образува производство по разследване, делото се приключва и причините за това се отбелязват в деловодната система. Европейският прокурор или европейските делегирани прокурори уведомяват за това националния орган или институцията, органа, службата или агенцията на Съюза, предоставили информацията, а по тяхна молба и ако е целесъобразно — и лицата предоставили им информацията. Член 16 Образуване на производство по разследване 1. Европейският прокурор или, от негово име, европейският делегиран прокурор образува производство по разследване с писмено решение, когато са налице разумни основания да се смята, че се извършва или е извършено престъпление от компетентността на Европейската прокуратура. 2. Когато производството по разследване е образувано от европейския прокурор, той разпределя делото на европейски делегиран прокурор, освен ако иска самият той да проведе разследването в съответствие с критериите по член 18, параграф 5. Когато производството по разследване е образувано от европейски делегиран прокурор, той уведомява незабавно европейския прокурор. След получаване на уведомлението европейският прокурор проверява дали самият той или друг европейски делегиран прокурор не са образували вече производство по разследване. В интерес на ефикасното провеждане на разследването европейският прокурор може да разпредели делото на друг европейски делегиран прокурор или да реши самият той да го поеме в съответствие с критериите по член 18, параграф 5. Член 17 Спешни мерки и предаване на делото 1. Когато е необходимо да се предприемат незабавни действия във връзка с престъпление от компетентността на Европейската прокуратура, националните органи вземат необходимите спешни мерки за гарантиране на ефективността на разследването и повдигането и поддържането на обвинението. След това националните органи предават незабавно делото на Европейската прокуратура. В този случай Европейската прокуратура потвърждава, по възможност в рамките на 48 часа от образуването на производство по разследване, взетите от националните органи мерки, дори те да са били предприети и изпълнени съгласно разпоредби, различни от разпоредбите на настоящия регламент. 2. На всеки етап от разследването, ако делото предизвика съмнения относно компетентността ѝ, Европейската прокуратура може да проведе консултации с националните прокурорски органи, за да определи компетентния орган. До вземането на решение относно компетентността Европейската прокуратура предприема всички необходими спешни мерки за гарантиране на ефективността на разследването и повдигането и поддържането на обвинението по делото. Когато се установи, че компетентни са националните органи, съответният национален орган потвърждава, в рамките на 48 часа от образуване на националното производство по разследване, спешните мерки, взети от Европейската прокуратура. 3. Когато в производство по разследване, образувано от Европейската прокуратура, се установи, че разследваното деяние съставлява престъпление, което не е от нейната компетентност, Европейската прокуратура предава незабавно делото на компетентните национални правоприлагащи и съдебни органи. 4. Когато в производство по разследване, образувано от националните органи, се установи в по-късен момент, че деянието съставлява престъпление от компетентността на Европейската прокуратура, националните органи ѝ предават незабавно делото. В този случай Европейската прокуратура потвърждава, по възможност в рамките на 48 часа от образуването на производство по разследване, взетите от националните органи мерки, дори те да са били предприети и изпълнени съгласно разпоредби, различни от разпоредбите на настоящия регламент. Член 18 Провеждане на разследването 1. Определеният за целта европейски делегиран прокурор води разследването от името и съгласно указанията на европейския прокурор. Определеният европейски делегиран прокурор може сам да предприеме действия по разследване или да възложи това на компетентните правоприлагащи органи в държавата членка, където е установен. Посочените органи изпълняват указанията на европейския делегиран прокурор и извършват възложените им действия по разследване. 2. При трансгранични дела, когато е необходимо действия по разследването да се извършат в държава членка, различна от държавата, в която е образувано производството по разследване, европейският делегиран прокурор, който го е образувал или на когото европейският прокурор е възложил делото, работи в тясно сътрудничество с европейския делегиран прокурор в държавата, където трябва да се осъществи действието по разследване. Последният може сам да предприеме действията по разследването или да възложи извършването им на компетентните правоприлагащи органи. 3. По трансгранични дела европейският прокурор може да възлага разследването съвместно на няколко европейски делегирани прокурори и да формира съвместни екипи. Той може да укаже на всеки европейски делегиран прокурор да събере релевантна информация или да предприеме конкретни действия по разследване от негово име. 4. Европейският прокурор осъществява наблюдение върху разследванията, провеждани от европейските делегирани прокурори, и осигурява координацията им. Когато е необходимо, той дава указания на европейските делегирани прокурори. 5. Европейският прокурор може да преразпредели делото на друг европейски делегиран прокурор или сам да води разследването, ако сметне, че това е необходимо в интерес на ефикасното провеждане на разследването или повдигането и поддържането на обвинението, на основание на един или няколко от следните критерии: а) тежест на престъплението; б) особени обстоятелства, свързани с положението на предполагаемия извършител; в) особени обстоятелства, свързани с трансграничния аспект на разследването; г) липса на национални разследващи органи на разположение; или д) по молба на компетентните органи на съответната държава членка. 6. Когато разследването се предприема пряко от европейския прокурор, той уведомява европейския делегиран прокурор в държавата членка, в която трябва да се извършат действията по разследване. Всяко действие по разследването, провеждано от европейския прокурор, се извършва като се поддържа връзка с органите на държавата членка, чиято територия е засегната. Принудителните мерки се прилагат от компетентните национални органи. 7. Разследванията, провеждани от името на Европейската прокуратура, са защитени от разпоредбите относно професионалната тайна съгласно приложимото законодателство на Съюза. Органите, участващи в разследванията на Европейската прокуратура, са длъжни да спазват и професионалната тайна съгласно предвиденото в приложимото национално право. Член 19 Отнемане на привилегии или имунитет 1. Когато разследването на Европейската прокуратура е свързано с лица, които съгласно националното право са защитени с привилегии или имунитет, и привилегията или имунитетът възпрепятстват провеждането на конкретното разследване, Европейската прокуратура отправя мотивирана молба в писмен вид за отнемането на привилегията или имунитета съгласно установените в националното право процедури. 2. Когато разследването на Европейската прокуратура е свързано с лица, които съгласно правото на Съюза, и по-специално Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, са защитени с привилегии или имунитет, и привилегията или имунитетът възпрепятстват провеждането на конкретното разследване, Европейската прокуратура отправя мотивирана молба в писмен вид за отнемането на привилегията или имунитета съгласно установените от правото на Съюза процедури. Раздел 2 Обработване на информацията Член 20 Достъп до информация от страна на Европейската прокуратура От момента на регистриране на делото Европейската прокуратура може да получи всяка релевантна информация, съхранявана в националните бази данни в областта на наказателното разследване и наказателното правоприлагане, както и в други релевантни регистри на органи на публичната власт, или да има достъп до тази информация посредством европейските делегирани прокурори. Член 21 Събиране на информация 1. Когато е необходимо за целите на разследванията ѝ, Европейската прокуратура получава от Евроюст и Европол, при поискване от нейна страна, всяка релевантна информация във връзка с престъпление от нейната компетентност, като може да поиска от Европол да окаже и аналитична подкрепа по конкретно разследване, провеждано от нея. 2. При поискване от Европейската прокуратура институциите, органите, службите и агенциите на Съюза и органите на държавите членки ѝ предоставят необходимото съдействие и информация. Член 22 Деловодна система, индекс и временни работни досиета 1. Европейската прокуратура въвежда деловодна система, съставена от временни работни досиета и от индекс, която съдържа лични данни съгласно посоченото в приложението и информация, която няма личен характер. 2. Деловодната система има следното предназначение: а) да подпомага воденето, свързано с разследванията и повдигането и поддържането на обвинението от Европейската прокуратура, по-специално чрез система от връзки между информацията; б) да улеснява достъпа до информация за текущите разследвания и действия по повдигане и поддържане на обвинението; в) да улеснява контрола за законосъобразност и спазването на разпоредбите на настоящия регламент по отношение на обработването на лични данни. 3. Деловодната система може да се свърже със защитената далекосъобщителна връзка по член 9 от Решение 2008/976/ПВР[8]. 4. Индексът съдържа позовавания на временните работни досиета, обработвани в рамките на работата на Европейската прокуратура, и не може да съдържа други лични данни, освен посочените в точка 1, букви а)—и), к) и м) и в точка 2 от приложението. 5. При изпълнение на задълженията си съгласно настоящия регламент Европейската прокуратура може да обработва във временно работно досие данни по отделните дела, по които работи. Европейската прокуратура предоставя на длъжностното лице по защита на данните по член 41 достъп до временното работно досие. Европейската прокуратура информира длъжностното лице по защита на данните за създаването на всяко ново временно работно досие, което съдържа лични данни. 6. При обработването на лични данни, свързани с конкретно дело, Европейската прокуратура не може да създава друго автоматизирано досие с данни, освен досието в деловодната система или временно работно досие. Член 23 Функциониране на временните работни досиета и на индекса 1. Европейската прокуратура създава временно работно досие за всяко дело, във връзка с което ѝ е предадена информация, доколкото това предаване е съобразено с настоящия регламент или с други приложими правни инструменти. Европейската прокуратура носи отговорност за воденето на временните работни досиета, които е създала. 2. Европейската прокуратура решава във всеки отделен случай дали да запази временното работно досие поверително или да предостави достъп до него или до части от него на членове от своя персонал, когато това е необходимо, за да им се даде възможност да изпълняват задачите си. 3. Европейската прокуратура решава кои данни, свързани с дадено временно работно досие, се въвеждат в индекса. Освен ако европейският прокурор реши друго, регистрираната информация, подлежаща на проверка в съответствие с член 15, параграф 4, не се въвежда в индекса. Член 24 Достъп до деловодната система Европейските делегирани прокурори и техният персонал, доколкото са свързани с деловодната система, могат да имат достъп само до: а) индекса, освен ако този достъп е отказан изрично; б) временните работни досиета, създадени от Европейската прокуратура, свързани с разследвания или действия по повдигане и поддържане на обвинението, провеждани в тяхната държава членка; в) временните работни досиета, създадени от Европейската прокуратура, свързани с разследвания или действия по повдигане и поддържане на обвинението, провеждани в друга държава членка, доколкото те са свързани с разследвания или повдигане и поддържане на обвинението, провеждани в тяхната държава членка. Раздел 3 Действия по разследване Член 25 Компетентност на Европейската прокуратура за провеждане на разследвания 1. За целите на разследванията и действията по повдигане и поддържане на обвинението, осъществявани от Европейската прокуратура, територията на държавите — членки на Съюза, се счита за единно правно пространство, в което Европейската прокуратура може да упражнява правомощията си. 2. Когато Европейската прокуратура реши да упражни правомощията си спрямо престъпление, извършено отчасти или изцяло извън територията на държавите членки от техен гражданин или член на персонала или на институциите на Съюза, тя търси помощ с оглед установяване на сътрудничество със засегнатата трета държава посредством инструментите и процедурите по член 59. Член 26 Действия по разследване 1. При упражняване на правомощията си Европейската прокуратура може да иска или да разпорежда извършването на следните действия по разследване: а) претърсване на всякакви помещения, терени, превозни средства, частни домове, дрехи и всякаква друга лична собственост или компютърни информационни системи; б) събиране на всякакви релевантни предмети или документи, или на съхранени компютърни информационни данни, включително данни за трафика и данни, свързани с банкови сметки, криптирани или декриптирани, в оригинал или друга посочена форма; в) запечатване на помещения и превозни средства и фиксиране на данни, за да се запази целостта им, да се избегне изгубването или опорочаването на доказателствата или да се обезпечи възможността за изземване; г) замразяване на средствата или облагите от престъпление, включително замразяване на активи, ако се очаква те да подлежат на конфискация от съда, разглеждащ делото по същество, и има основания да се смята, че собственикът, владелецът или държателят ще се опитат да осуетят изпълнението на съдебното решение, с което се разпорежда конфискацията; д) прихващане на телекомуникации, включително на електронна поща, към и от заподозряното лице, по всяка телекомуникационна връзка, използвана от това лице; е) осъществяване на наблюдение на телекомуникациите в реално време с разпореждане за моментално предаване на данните за телекомуникационния трафик с цел определяне на местонахождението на заподозряното лице и идентифициране на лицата, които са били в контакт с него в определен момент; ж) наблюдение на финансовите трансакции чрез разпореждане на финансови или кредитни институции да уведомяват Европейската прокуратура в реално време за всяка финансова трансакция, извършена посредством определена сметка, притежавана или контролирана от заподозряното лице, или посредством всяка друга сметка, за която има основания да се смята, че се използва във връзка с престъплението; з) замразяване на бъдещи финансови трансакции чрез разпореждане на финансови или кредитни институции да се въздържат от извършване на всякакви финансови трансакции по определена сметка или сметки, притежавани или контролирани от заподозряното лице; и) предприемане на мерки за наблюдение на места, които не са обществени, чрез разпореждане извършването на тайно видео- и аудионаблюдение на такива места, с изключение на видеонаблюдение на частни домове, и записването на резултатите от него; й) предприемане на тайни разследвания чрез разпореждане на служители да работят тайно или под прикритие; к) призоваване на заподозрени лица и свидетели, когато има разумни основания да се смята, че те биха могли да предоставят информация от полза за разследването; л) провеждане на действия по разпознаване, като се разпореди изготвяне на фотоснимки, визуални записи на лица и записване на биометричните данни на лица; м) изземване на предмети, които са необходими като доказателства; н) влизане в помещения и вземане на проби от вещи; о) извършване на оглед на превозни средства, когато са налице разумни основания да се смята, че се превозват вещи, свързани с разследването; п) предприемане на мерки за проследяване и контролиране на лица, с цел установяване на местонахождението на дадено лице; р) засичане и проследяване на предмет с технически средства, включително контролирани доставки на вещи и контролирани финансови трансакции; с) осъществяване на целенасочено наблюдение на обществени места на заподозрените и на трети лица; т) получаване на достъп до националните или европейските публични регистри и до регистрите, водени от частни лица в обществен интерес; у) провеждане на разпити на заподозрените лица и на свидетели; ф) назначаване на вещи лица по собствена инициатива или по искане на заподозряното лице, когато са необходими специални познания. 2. Държавите членки се уверяват, че действията по параграф 1 могат да бъдат използвани при осъществяваните от Европейската прокуратура разследвания и действия по повдигане и поддържане на обвинението. Тези действия се извършват съобразно условията, предвидени в настоящия член, и условията, установени в националното право. Европейската прокуратура може да разпорежда или да иска извършването на действия по разследване, различни от посочените в параграф 1, само ако те са предвидени от правото на държавата членка, в която трябва да се извърши действието. 3. Извършването на отделните действия по разследване по параграф 1 не може да се разпорежда, ако не са налице разумни основания за това и ако същата цел може да се постигне посредством по-малко инвазивни способи. 4. Държавите членки се уверяват, че за действията по разследване по параграф 1, букви а)—й) е необходимо разрешение от компетентния съдебен орган на държавата членка, в която те следва да бъдат извършени. 5. За действията по разследване по параграф 1, букви к)—ф) е необходимо разрешение от съдебен орган, ако това се изисква от националното право на държавата членка, в която те следва да бъдат извършени. 6. Ако са изпълнени условията по настоящия член, както и приложимите съгласно националното право условия за разрешаване на действието, което се иска, разрешението се дава от компетентния съдебен орган в рамките на 48 часа под формата на мотивирано решение в писмена форма. 7. Европейската прокуратура може да поиска от компетентния съдебен орган арестуването или предварителното задържане под стража на заподозряното лице в съответствие с националното право. Раздел 4 Приключване на разследването и правомощия на прокурора Член 27 Повдигане и поддържане на обвинението пред националните съдилища 1. По отношение на повдигането и поддържането на обвинението и предаването на делото на съда европейският прокурор и европейските делегирани прокурори имат същите правомощия като националните прокурори, и по-специално правомощието да представят обвинението в съда, да участват в събирането на доказателства и да използват наличните правни средства за защита. 2. Когато компетентният европейски делегиран прокурор счете, че разследването е завършено, той изпраща обобщено изложение на делото заедно с проект на обвинителен акт и списък на доказателствата на европейския прокурор с оглед упражняване на контрол. Когато не даде указания за прекратяване на делото съгласно член 28, европейският прокурор указва на европейския делегиран прокурор да внесе делото за разглеждане в компетентния национален съд с обвинителен акт или да върне делото за доразследване. Европейският прокурор може също така да внесе лично делото за разглеждане в компетентния национален съд. 3. В обвинителния акт, внесен в компетентния национален съд, се посочват доказателствата, които ще бъдат представени по време на съдебното производство. 4. След тесни консултации с европейския делегиран прокурор, внасящ делото в съда, и като държи сметка за доброто правораздаване, Европейският прокурор избира юрисдикцията по делото и определя компетентния национален съд, вземайки предвид следните критерии: а) мястото на извършване на престъплението, а ако са налице няколко престъпления — мястото на извършване на повечето престъпления; б) обичайното местопребиваване на обвиняемия; в) местонахождението на доказателствата; г) обичайното местопребиваване на пряко пострадалите от престъплението. 5. Когато е необходимо за целите на обратно събиране на средства, извършване на последващи административни действия или мониторинг, европейският прокурор уведомява за обвинителния акт компетентните национални органи, заинтересованите лица и съответните институции, органи или агенции на Съюза. Член 28 Прекратяване на делото 1. Европейският прокурор прекратява делото, когато наказателното преследване е станало невъзможно на някое от следните основания: а) заподозряното лице е починало; б) разследваното деяние не съставлява престъпление; в) заподозреният се ползва с амнистия или имунитет; г) наказателната отговорност е погасена поради изтичане на предвидената в националното право давност; д) спрямо заподозряното лице за същите факти вече е постановена окончателна оправдателна или осъдителна присъда в Съюза или във връзка с делото е приложен член 29. 2. Европейският прокурор може да прекрати делото на всяко от следните основания: а) престъплението е квалифицирано като леко от националното законодателство, с което се въвежда Директива 2013/ХХ/ЕС относно борбата с измамите, засягащи финансовите интереси на Съюза, по наказателноправен ред; б) липса на относими доказателства. 3. Европейската прокуратура може да предава прекратени от нея дела на OLAF или на компетентните национални административни или съдебни органи с цел обратно събиране на средства, извършване на последващи административни действия или мониторинг. 4. Когато разследването е започнало въз основа на информация, предоставена от пострадалото лице, Европейската прокуратура уведомява това лице за прекратяването на делото. Член 29 Споразумение за решаване на делото 1. Когато делото не е прекратено и това би послужило за целите на доброто правораздаване, Европейската прокуратура може да предложи на заподозрения, след възстановяване на причинените вреди, да заплати еднократна глоба, след чието плащане делото се прекратява окончателно (споразумение). Ако заподозряното лице е съгласно, то плаща еднократната глоба в полза на Съюза. 2. Европейската прокуратура упражнява надзор върху събирането на паричната сума, свързана със споразумението. 3. Когато споразумението за решаване на делото е прието от заподозряното лице и глобата по него е платена, европейският прокурор прекратява окончателно делото и уведомява официално за това компетентните национални правоприлагащи и съдебни органи и информира съответните институции, органи и агенции на Съюза. 4. Прекратяването на делото по параграф 3 не подлежи на контрол по съдебен ред. Раздел 5 ДОПУСТИМОСТ НА ДОКАЗАТЕЛСТВАТА Член 30 Допустимост на доказателствата 1. Доказателствата, представени от Европейската прокуратура пред съда, разглеждащ делото по същество, се допускат по делото, когато съдът счете, че допускането им няма да засегне неблагоприятно справедливостта на производството или правата на защита, залегнали в членове 47 и 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз, без каквото и да било валидиране или сходна правна процедура, дори националното право на държавата членка по местонахождението на съда да предвижда различни правила относно събирането или представянето на такива доказателства. 2. След допускане на доказателствата компетентността на националните съдилища да преценяват свободно доказателствата, представени от Европейската прокуратура по делото, остава незасегната. Раздел 6 Конфискация Член 31 Разпореждане с конфискуваното имущество Когато по искане на Европейската прокуратура компетентният национален съд е постановил с окончателно решение да се конфискува имущество, свързано с или представляващо облага от престъпление, което е от компетентността на Европейската прокуратура, паричната равностойност на имуществото или облагата се прехвърля към бюджета на Съюза до размера, необходим за поправяне на причинените на Съюза вреди. ГЛАВА ІV ПРОЦЕСУАЛНИ ГАРАНЦИИ Член 32 Обхват на правата на заподозрените лица и на обвиняемите, както и на другите замесени лица 1. Дейността на Европейската прокуратура се осъществява при пълно зачитане на правата на заподозрените лица, заложени в Хартата на основните права на Европейския съюз, включително правото на справедлив съдебен процес и правата на защита. 2. Заподозрените лица и обвиняемите по производства, образувани от Европейската прокуратура, разполагат поне със следните процесуални права, уредени в законодателството на Съюза и в националното право на държавата членка: а) правото на устен и писмен превод, предвидено в Директива 2010/64/ЕС на Европейския парламент и на Съвета, б) правото на информация и на достъп до материалите по делото, предвидено в Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета, в) правото на достъп до адвокат и правото на комуникация с трети лица и на уведомяване на трети лица в случай на задържане, предвидено в [Директива 2013/хх/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от хх хххх 2013 г. относно правото на достъп до адвокат в наказателните производства и правото на комуникация при задържане], г) правото да се запази мълчание и правото на презумпция за невиновност, д) правото на правна помощ, е) правото да се представят доказателства, да се назначават вещи лица и да се изслушват свидетели. 3. Заподозрените лица и обвиняемите имат правата по параграф 2 от момента, в който са заподозрени в извършването на престъпление. След като компетентният национален съд потвърди получаването на обвинителния акт, процесуалните права на заподозряното лице и на обвиняемия почиват на приложимия по съответното дело национален режим. 4. Правата, посочени в параграф 2, се прилагат и спрямо всяко лице, което без да е заподозряно или обвиняемо, се изслушва от Европейската прокуратура, ако в хода на обясненията, разпита или изслушването бъде заподозряно в извършването на престъпление. 5. Без да се засягат правата по настоящата глава, заподозрените лица и обвиняемите, както и другите лица, участващи в образуваното от Европейската прокуратура производство, се ползват с всички процесуални права, предоставени им от приложимото национално право. Член 33 Право да се запази мълчание и презумпция за невиновност 1. Заподозряното лице и обвиняемият по производство, образувано от Европейската прокуратура, се ползват в съответствие с националното законодателство от правото да запазят мълчание по време на разпит във връзка с престъпленията, които се подозира, че са извършили, и се уведомяват, че не са задължени да се самоуличават в извършването на престъпление. 2. Заподозряното лице и обвиняемият се ползват с презумпция за невиновност до доказване на вината им съгласно националното право. Член 34 Право на правна помощ Всяко лице, заподозряно или обвинено в извършването на престъпление, попадащо в компетентността на Европейската прокуратура, има право, в съответствие с националното право, да получи от националните органи правно съдействие, което е изцяло или отчасти безплатно, ако лицето не разполага с достатъчно средства да заплати за него. Член 35 Права във връзка с доказването 1. Заподозряното лице и обвиняемият разполагат съгласно националното законодателство с право да представят доказателства на вниманието на Европейската прокуратура. 2. Заподозряното лице и обвиняемият имат съгласно националното законодателство право да искат от Европейската прокуратура да събере всякакви доказателства във връзка с разследването, включително да назначава вещи лица и да изслушва свидетели. ГЛАВА V СЪДЕБЕН КОНТРОЛ Член 36 Съдебен контрол 1. При осъществяването на процесуални действия в изпълнение на функциите си, за целите на съдебния контрол Европейската прокуратура се счита за национален орган. 2. Когато разпоредби от националното законодателство стават приложими по силата на настоящия регламент, те не могат да се считат за разпоредби на правото на Съюза за целите на член 267 от Договора. ГЛАВА VІ ЗАЩИТА НА ДАННИТЕ Член 37 Обработване на лични данни 1. По отношение на лица, които съгласно националното законодателство на съответните държави членки са заподозрени в извършване или участие в престъпление, попадащо в компетентността на Европейската прокуратура, или са осъдени за подобно престъпление, Европейската прокуратура може да обработва чрез автоматизирани средства или в структурирани, ръчно обработвани файлове в съответствие с настоящия регламент само посочените в точка 1 от приложението лични данни и то за следните цели: – наказателни разследвания и действия по повдигане и поддържане на обвинението, предприети съгласно настоящия регламент; – обмен на информация с компетентните органи на държавите членки и с други органи на Съюза в съответствие с настоящия регламент; – сътрудничество с трети държави в съответствие с настоящия регламент. 2. По отношение на лица, които съгласно националното законодателство на съответните държави членки се считат за свидетели или за пострадали по наказателно разследване или повдигане и поддържане на обвинението по един или няколко видове престъпления, попадащи в компетентността на Европейската прокуратура, или на лица, ненавършили 18 години, Европейската прокуратура може да обработва само посочените в точка 2 от приложението лични данни. Обработването на такива лични данни може да се извърши единствено ако това е абсолютно необходимо за целите по параграф 1. 3. В изключителни случаи и за ограничен период, който не може да надвишава времето, необходимо за приключване на делото, във връзка с което се обработват данните, Европейската прокуратура може да обработва и лични данни различни от посочените в параграфи 1 и 2, свързани с обстоятелствата на извършено престъпление, когато данните са пряко свързани с и се съдържат в текущи разследвания, провеждани от Европейската прокуратура, и обработването им е абсолютно необходимо за целите по параграф 1, при условие че обработването на тези конкретни данни се извършва в съответствие с настоящия регламент. Длъжностното лице по защита на данните по член 41 се уведомява незабавно за прибягването до настоящия параграф. 4. Лични данни, обработвани чрез автоматизирани или други средства, които разкриват расов или етнически произход, политически мнения, религиозни или философски убеждения, членство в професионални съюзи, както и данни относно здравето или половия живот, могат да бъдат обработвани от Европейската прокуратура само когато такива данни са абсолютно необходими за нейните разследвания и ако допълват други лични данни, които са вече обработени. Длъжностното лице по защита на данните се уведомява незабавно за прибягването до настоящия параграф. Такива данни не могат да бъдат обработвани в индекса по член 22, параграф 4. Когато такива други данни се отнасят за свидетели или за пострадали по смисъла на параграф 2, решението за обработването им се взема от европейския прокурор. 5. Регламент (ЕО) № 45/2001 се прилага за обработването на лични данни от Европейската прокуратура при осъществяване на дейността ѝ. Настоящият регламент уточнява и допълва Регламент (ЕО) № 45/2001 по отношение на оперативните лични данни. Член 38 Давностни срокове за съхраняването на лични данни 1. Личните данни, обработвани от Европейската прокуратура, не могат да бъдат съхранявани след първата настъпила дата измежду следните: а) датата, на която възможността за търсене на наказателна отговорност е погасена поради изтичане на давността във всички държави членки, засегнати от разследването и действията по повдигане и поддържане на обвинението; б) датата, на която лицето е било оправдано и съдебното решение е станало окончателно; в) три години след датата, на която съдебното решение на последната от държавите членки, засегнати от разследването или действията по повдигане или поддържане на обвинението, е станало окончателно; г) датата, на която Европейската прокуратура е установила, че не е необходимо да продължава разследването или действията по повдигане или поддържане на обвинението. 2. Спазването на сроковете за съхраняване по параграф 1 се проверява постоянно чрез подходящо автоматизирано обработване. Във всички случаи необходимостта от съхраняване на данните се проверява на всеки три години след въвеждането им. Ако данни за лицата, посочени в приложението, се съхраняват за срок, по-дълъг от пет години, Европейският надзорен орган по защита на данните се уведомява за това. 3. Когато един от сроковете за съхраняване на данни по параграф 1 е изтекъл, Европейската прокуратура проверява дали е необходимо данните да се съхраняват по-дълго, за да може да изпълни функциите си, и по изключение може да реши да съхрани съответните данни до извършване на следващата проверка. Основанията за удълженото съхраняване се мотивират и протоколират. Ако не е взето решение за удължаване на срока на съхраняване на личните данни, те се заличават автоматично след три години. 4. Когато в съответствие с параграф 3 данните са били съхранявани след датите, посочени в параграф 1, Евро