[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 22.7.2008

COM(2008) 481 окончателен

СЪОБЩЕНИЕ НА КОМИСИЯТА ДО ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ, СЪВЕТА, ЕВРОПЕЙСКИЯ ИКОНОМИЧЕСКИ И СОЦИАЛЕН КОМИТЕТ И КОМИТЕТА НА РЕГИОНИТЕ

Осмо съобщение за прилагането на членове 4 и 5 от Директива 89/552/ЕИО „Телевизия без граници“, изменена с Директива 97/36/ЕО, за периода 2005—2006 година [SEC(2008) 2310]

1. Въведение

Настоящото съобщение е изготвено съгласно член 4, параграф 3 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 г. относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност[1], изменена от Директива 97/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 г.[2] (Директива „Телевизия без граници“, наричана по-нататък Директивата). Чрез настоящото съобщение Комисията докладва за осми път от приемането на Директивата относно прилагането на членове 4 и 5, сега за периода 2005—2006 г. То се основава на статистическите изложения на държавите-членки относно постигането на съотношенията, посочени в тези членове, от всяка една от телевизионните програми под тяхна юрисдикция и представя становището на Комисията за прилагането на тези разпоредби, включително основни заключения, които могат да се направят от докладите на държавите-членки.

С това отчитане на всеки две години се преследват две цели. Първо, съобщението поставя статистическите изложения на държавите-членки на вниманието на другите държави-членки, Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите. Второ, то цели проверка дали мерките, приети за популяризиране на европейски и независими произведения, се прилагат правилно в държавите-членки.

За пръв път статистическите изложения на десетте държави-членки, които се присъединиха към Европейския съюз на 1 май 2004 г., са представени и оценени за целия референтен период на отчитане (2005—2006 г.)[3]. Освен това, следва да се отбележи, че членове 4 и 5 (и особено първият) се прилагат успешно в променяща се аудиовизуална среда: за пръв път в доклада на една от държавите-членки[4] са изброени канали, предаващи по стандарта за цифрово телевизионно разпръскване за мобилни устройства (DVB-H).

Допълнителна подробна информация може да се намери в деветте съпътстващи документи в работния материал на персонала на Комисията, придружаващ съобщението. Работният материал съдържа и статистически данни, предоставени за референтния период от двете нови държави-членки, които се присъединиха към Европейския съюз на 1 януари 2007 година — България и Румъния[5]. Макар че тези държави-членки не бяха задължени да представят доклади за референтния период, те решиха да предоставят своите статистически изложения доброволно.

2. Становище на Комисията относно прилагането на членове 4 и 5

2.1. Общи забележки

2.1.1. Членове 4 и 5 в контекста на европейския аудиовизуален пейзаж

Европейският аудиовизуален пейзаж непрекъснато се разширява. Всяка година все повече излъчващи оператори и канали навлизат в европейския пазар, в резултат на което раздробеността на аудиторията нараства. Броят на каналите, попадащи в обхвата[6] на членове 4 и 5 в рамките на ЕС, който нарасна от 584 канала през 2003 г. на 765 канала през 2004 г., се увеличи отново на 949 канала през 2005 г. и 1096 канала през 2006 г[7]. Това представлява увеличение с 512 канала или 88 % в броя на обхванатите канали в течение на четири години (2003—2006 г.). Тази тенденция не може да се обясни само с разширяването на ЕС през 2004 г. (което добави 111 нови канала през 2004 г., нараснали на 155 през 2006 г.): дори 15-те стари държави-членки на ЕС отбелязаха значителен ръст с 357 нови канала от 2003 г. насам, което представлява ръст от 61 %[8]. Това отразява непрекъснатия растеж на европейските телевизионни програми и по този начин трайната жизненост на европейската аудиовизуална индустрия[9].

В същото време това развитие свидетелства за нарастващо раздробяване на европейската зрителска аудитория. Делът на „първичните“ канали в зрителската аудитория се сви и намаляващ брой канали са способни да привлекат значителен процент от телевизионната публика. Големите национални пазари, като например тези в Германия, Франция, Италия и Обединеното кралство, са първите, засегнати от това непрекъснато растящо раздробяване[10].

2.1.2. Методи за прилагане и мониторинг от държавите-членки

Държавите-членки се различават значително по методи и интензивност на мониторинг[11]. Те варират от обикновени предварителни оценки и анкетни проучвания до редовно следене на програмите и методи на статистически извадки. В някои държави-членки независими регулаторни органи или правителствени служби са отговорни за събиране и анализ на данните, докато в други случаи тази задача е възложена на частни проучвателни дружества. В доста държави-членки органите за мониторинг разчитат на статистическите изложения, представени от излъчващите оператори, като се ограничават до съпоставяне на представените данни с тези, с които разполагат.

През референтния период повечето държави-членки предоставиха на Комисията изчерпателна информация. След уточнения от компетентните органи Комисията беше в състояние да компилира изисканите данни. Налице е значително подобрение на качеството на отчитане, което е отразено в броя на отчетените канали.

Независимо от това, в докладите на някои държави-членки са изброени доста канали — 10 или повече — за които не са съобщени данни за европейските произведения или за независимите продукции, или и за двете[12]. Комисията отново изтъква, че задължението за докладване съгласно член 4, параграф 3 от Директивата важи за „всяка телевизионна програма, която се излъчва под юрисдикцията на съответната държава-членка“ независимо от нейния режим на излъчване или дял в зрителската аудитория[13]. Отговорност на всяка една държава-членка е да предостави изчерпателен списък и пълни данни за всички канали, обхванати от членове 4 и 5 на Директивата, освен ако не са посочени специфични и обосновани причини за неизпълнение на това.

Държавите-членки все още значително се различават помежду си в прилагането на членове 4 и 5 от Директивата. Например, минималното съотношение (дял) на независимите произведения, изисквано съгласно член 5 от Директивата, може да се отнася или до програмното време на предаване от излъчващите оператори, или до техния бюджет за програми: изборът се предоставя на усмотрението на държавите-членки[14]. Известни отклонения могат да се наблюдават относно понятието за вземано под внимание програмно време на предаване: докато мнозинството от държавите-членки пряко прилагат в националното си законодателство „отрицателното“ определение, съдържащо се в членове 4 и 5, някои от тях са изключили от това определение допълнителни категории или са въвели „положително“ определение за програмното време, като по този начин се затруднява постигането на желаните съотношения. Освен това, много държави-членки са установили по-подробни или по-стриктни правила в това отношение[15].

Тези и други вариации в рамките на позволеното от директивата затрудняват обективното съпоставяне на статистическите изложения на държавите-членки. Въпреки това, представените по-долу констатации позволяват на Комисията да направи надеждни заключения от националните доклади относно действителното прилагане на членове 4 и 5.

2.1.3. Инструменти за анализ и оценка

Съгласно член 4, параграф 3 от Директивата Комисията осигурява прилагането на членове 4 и 5 в съответствие с разпоредбите на Договора. За подпомагане на държавите-членки в изпълнението на тяхното задължение да докладват бяха изготвени насоки[16], дефиниращи определени понятия и изясняващи ключови концепции по прилагането на членове 4 и 5. Освен това бяха определени няколко показателя[17] за предоставяне на матрица за обективен анализ при оценката на докладите, представени от държавите-членки.

Горепосочените съображения формират контекста за становището на Комисията, представено в настоящото съобщение, което посочва по-долу общите тенденции в прилагането на мерките за насърчаване на производството и разпространението на европейски телевизионни програми на нивото на ЕС[18].

2.1.4. Прилагане на член 4

Този раздел съдържа анализ относно спазването на задължението да се излъчват, когато е практически възможно и чрез съответни средства, главно европейски произведения, както е предписано в член 4 от Директивата.

В Европейския съюз средното програмно време, запазено за европейски произведения за всички отчетени канали във всички държави-членки от ЕС-25, беше 63,52 % през 2005 г. и 65,05 % през 2006 г., което представлява увеличение с 1,53 процентни пункта през референтния период. В сравнение с последния отчетен период (65,18 % през 2003 г. и 63,32 % през 2004 г.) средното съотношение (дял) на програмното време, посветено на европейски произведения, е намаляло леко с –0,13 процентни пункта през четирите поредни години (2003—2006 г.). Ако се разгледа период от шест години (66,95 % през 2001 г. и 66,10 % през 2002 г.), средното съотношение е намаляло с –1,90 процентни пункта.

По този начин средносрочната тенденция показва леко намаление в числовите стойности. Важно е, обаче, да се отбележи, че надеждността на такива сравнения е ограничена от редица уговорки. Първо, докладът за периода 2001—2003 г. обхващаше само 15 държави-членки. Последният доклад за периода 2003—2004 г. включваше статистическите изложения на държавите-членки, присъединили се към ЕС през май 2004 г. за ограничен период само от няколко месеца. Средното съотношение на програмното време, посветено от тези държави на европейски произведения през референтния период (2005—2006 г.), беше 64,15 % през 2005 г. и после 67,30 % през 2006 г., докато в периода след присъединяването си (май до декември 2004 г.) те имаха значително по-ниско средно съотношение от 61,77 %. Като се има предвид, че новите държави-членки все още се нуждаят от период на адаптиране към изискванията на Директивата, постигнатото от тях съотношение заслужава акламации. То е значително по-високо от съотношенията, постигнати от ЕС-15 (с 1,05 процентни пункта по-високо отколкото ЕС-15 през 2005 г. и с 3,75 % — през 2006 г.). С други думи сега е потвърдено успешното прилагане на член 4 в тези държави-членки, което вече беше предвещано в последния доклад. Тези оптимистични резултати дават основание за надежда, че възможна стагнация в рамките на ЕС-15 ще бъде компенсирана от положителна тенденция в ЕС-10.

Второ, трябва да се има предвид, че от последния доклад насам средните съотношения на европейските произведения се отчитат за всички канали, а не само за тези с дял от поне 3 % в зрителската аудитория[19]. В резултат на растящото раздробяване на сектора се появиха значителен брой малки нишови канали, които първоначално могат да имат проблеми да показват главно европейски произведения. В заключение трябва да се подчертае, че числовите стойности останаха относително стабилни и усреднено значително над минимума от 50 %, което свидетелства за правилното като цяло прилагане на член 4 в целия ЕС.

При разглеждане на равнището на отделните държави-членки, средният дял в програмното време варира между 47,31 % (Словения) и 81,14 % (Дания) през 2005 г. и между 45,44 % (Швеция) и 81,07 % (Полша) през 2006 г. Тенденцията по отношение на средния дял на европейските произведения в програмното време през референтния период беше положителна в 15 и отрицателна в 10 държави-членки. В средносрочен обхват, като се разглежда предишният референтен период и последващото развитие, резултатите са смесени: тринадесет държави-членки не са отбелязали никакъв напредък в постигането на съотношението от 50 % на европейските произведения, докато дванадесет държави-членки повишиха своето средно съотношение на мнозинство на европейските произведения или за период от четири години (2003—2006 г.) или от началото на отчитането през 2004 г. (за ЕС-10). Този на пръв поглед не съвсем задоволителен резултат се смекчава, обаче, когато се вземе предвид, че за девет държави-членки се наблюдава намаляване на съотношението само с пет процентни пункта или по-малко за четиригодишния период. Само три държави-членки се сблъскаха с трудности в постигането през 2005 или 2006 г.[20] на съотношение над петдесет процента, определено от член 4.

Що се отнася до общия брой на каналите, спазващи изискването на член 4 за основен дял (на европейските произведения в телевизионните програми), средно 68,60 % от всички отчетени канали във всички държави-членки са спазили това изискване през 2005 г. и 72,88 % — през 2006 г. Това представлява увеличение с 4,28 процентни пункта през референтния период и с 4,60 процентни пункта през периода 2003—2006 г. (68,28 % през 2003 г. и 72,80 % през 2004 г.). Като се вземе предвид раздробяването на сектора, придружавано от растящ брой канали за специални интереси и ниши, вече отбелязаното в последния доклад положително развитие се запазва, като числовите стойности за спазване на изискването са стабилизирани на относително високо равнище. По държави-членки, през 2005 г. степента на съответствие, т.е. делът на каналите, спазващи изискването, спрямо всички обхванати канали в съответната държава варира от 30 % (Словения) до 100 % (Латвия, Малта и Словашката република). За 2006 г. тази степен варира между 41 % (Словения и Швеция) и 100 % (Естония, Малта и Словашката република). През референтния период, степента на съответствие остана непроменена в пет и намаля в осем държави-членки.

Горепосочените резултати показват една положителна в общи линии картина, що се отнася до целите на член 4. Като цяло, изискването на член 4 за основен дял (на европейските произведения в телевизионните програми) беше постигнато до голяма степен от държавите-членки, включително новите държави-членки, като средният дял се стабилизира на относително високо равнище над 63 %, т.е. значително над установения от Директивата минимум от 50 %, и делът на спазващите изискването канали непрекъснато нараства. Освен това, както демонстрират данните, доброволно предоставени от Румъния и България[21], интегрирането на тези нови държави-членки в режима на Директивата не би следвало да създаде проблеми, що се отнася до популяризирането на европейски произведения.

2.1.5. Прилагане на член 5

Тази втора част на съобщението разглежда съответствието с минималното изискване по член 5 от Директивата.

В Европейския съюз средният дял на европейските произведения от независими продуценти (независими продукции) в програмното време за всички отчетени канали във всички държави-членки беше 36,44 % през 2005 г. и 37,59 % през 2006 г., което представлява увеличение с 1,15 процентни пункта през референтния период. Това представлява подобрение в сравнение с предишния референтен период (2003—2004 г.), когато имаше само слабо увеличение от 0,11 процентни пункта (31,39 % през 2003 г. и 31,50 % през 2004 г.). При разглеждане за четири години (2003—2006 г.), средният дял следователно се е увеличил с 6,20 процентни пункта. За шест последователни години (2001—2006 г.) може да се наблюдава тенденция на стабилизиране, тъй като след значителен спад с –6,25 процентни пункта през периода 2001—2004 г., процентният дял впоследствие нарасна до равнище (37,59 %), съпоставимо с отбелязаното през 2001 г. (37,75 %). Следователно излъчващите оператори в държавите-членки трябва да бъдат насърчавани да поддържат този подобрен резултат. В същото време трябва да се припомни, че от май 2004 г. насам задължението за докладване важи за по-голяма група от 25 държави-членки. Естествено, излъчващите оператори в 10-те нови държави-членки могат да намират за по-трудно инвестирането в независими продукции, тъй като те все още не притежават голям опит в прилагането на член 5 от Директивата. Действително, средните стойности за 10-те нови държави-членки (30,54 % през 2005 г. и 31,64 % през 2006 г.) са под усреднените процентни дялове, постигнати от ЕС-15 (40,38 % през 2005 г. и 41,55 % през 2006 г.). Като цяло за голямото мнозинство от държавите-членки съотношенията останаха далеч над минимума от 10 %, установен от Директивата: 18 държави-членки бяха в състояние да стабилизират своя резултат по отношение на независимите произведения на доста повече от 25 % — с други думи една четвърт — от общото програмно време, вземано под внимание. Само една нова държава-членка се нуждае да подобри своя резултат, за да постигне минимума от 10 %[22].

Средната стойност за ЕС на степента на съответствие за каналите във всички държави-членки беше 75,92 % през 2005 г. и 79,20 % през 2006 г., което представлява увеличение с 3,28 процентни пункта през референтния период. В сравнение с предишните два референтни периода (90,67 % през 2001 г., 89,13 % през 2002 г., 78,40 % през 2003 г. и 81,92 % през 2004 г.), степента на съответствие нарасна с 0,80 процентни пункта за период от четири години (2003—2006 г.), но спадна с –11,47 процентни пункта за шест последователни години (2001—2006 г.). Това представлява значително, но разбираемо намаление, като се вземе предвид, че числовите стойности сега включват данни за 10-те нови държави-членки. Забележително е обаче, че в рамките на референтния период степента на съответствие се възстанови въпреки относително по-лошите резултати на новите държави-членки и промяната в методиката от последния доклад насам.

Средната степен на съответствие за каналите във всяка една държава-членка варира от 20 % (Кипър и Чешката република) до 100 % в пет държави-членки (Естония, Ирландия, Латвия, Малта и Словашката република) през 2005 г. и от 20 % (Кипър) до 100 % в шест държави-членки (Естония, Ирландия, Латвия, Малта, Словашката република и Финландия) през 2006 г. Средната степен на съответствие се увеличи в 10 държави-членки, остана стабилна в девет и намаля в шест други. В сравнение с резултатите, отбелязани в последния доклад, това потвърждава положителна тенденция в спазването на член 5 от Директивата.

В ЕС на новите европейски произведения от независими продуценти (нови произведения[23]) са се падали средно 68,65 % от всички независими европейски произведения (нови или не) през 2005 г. и 66,75 % през 2006 г., което представлява слабо намаление с –1,90 процентни пункта през референтния период. В сравнение с предишните референтни периоди (61,78 % през 2001 г., 61,96 % през 2002 г., 71,66 % през 2003 г. и 69,09 % през 2004 г.), има намаление с –4,91 процентни пункта за период от четири години (2003—2006 г.), но увеличение с 4,97 процентни пункта за шест години. Това може да е по-малко впечатляващо от развитието между 1999 и 2004 г., когато беше наблюдавано увеличение от почти 30 %, но сочи, че след период на значителен напредък по отношение на новите произведения съотношението се е стабилизирало на много задоволително равнище.

На равнището на отделните държави-членки, средният дял варира между 26,13 % (Естония) и 100 % (Кипър и Словашката република) през 2005 г. и между 24,80 % (Ирландия) и 100 % (Словашката република) през 2006 г. Налице е положителна тенденция за средния дял на новите произведения в 10 държави-членки, липса на изменение в една държава-членка и отрицателно развитие в 15 държави-членки. Също така си заслужава да се отбележи, че делът на програмното време, посветено на нови произведения от независими продуценти, остана над 25 % (25,02 % през 2005 г. и 25,09 % през 2006 г.) от общото програмно време, вземано под внимание. Това потвърждава положителната тенденция във включването на нови произведения, което се увеличи с 2,59 процентни пункта за период от четири години (2003—2006 г.)[24].

Горепосочените резултати говорят, че целите на член 5 от Директивата се постигат безпроблемно на равнището на Общността по отношение на времето за излъчване на независими продукции, включително адекватно съотношение на новите произведения. Данните, представени доброволно от България и Румъния[25], дават основание за надежда, че тези държави ще бъдат в състояние да допринесат за постигане на целите на член 5 през следващия референтен период.

3. Заключение

Съгласно статистическите изложения, предоставени от държавите-членки, излъчването на европейски произведения на равнището на Общността се увеличи през текущия референтен период след спад през последния референтен период. Тенденцията през последните четири години беше относително стабилна, докато за шестте години (2001—2006 г.) имаше леко намаление. Като цяло, обаче, съотношението (делът) на европейските произведения, излъчвани на телевизионните екрани в ЕС, се стабилизира на относително високо ниво над 63 %. Съществуват, обаче, четири фактора, които възпрепятстват една изцяло последователна оценка. Първо, започвайки от последния доклад, цифровите данни сега включват статистическите изложения на десетте държави-членки, които се присъединиха към ЕС през 2004 г. Второ, методът на изчисляване беше променен, като от последния доклад насам в усреднените стойности се включват данните за канали с по-малко от 3 % дял от зрителската аудитория. Трето, растящото раздробяване на сектора поражда икономически натиск и нужда от евтино и лесно достъпно съдържание, като по този начин създава по-трудна среда за инвестиране в и излъчване на европейски произведения. Последно, намаля броят на каналите, за които не са съобщени данни.

Независимо от това, тенденцията на стабилизиране по отношение на излъчването на европейски произведения е неоспорима и това се потвърждава допълнително от положителната тенденция в усреднената стойност за степента на съответствие за обхванатите канали. Тя нарасна с повече от 4 процентни пункта по време на референтния период и се разви положително и през четиригодишния период (2003—2006 г.). В заключение, като цяло положението е задоволително по отношение на излъчването на европейски произведения по телевизионните канали на ЕС, макар че все още има възможност за напредък в определени държави-членки. На европейско равнище делът на европейските произведения в програмите се стабилизира на ниво доста над 60 % и в бъдеще може да се поддържа дял над 65 % или повече. Тази положителна оценка важи също и за 10-те нови държави-членки — които в действителност са с по-добри резултати от „старите“ държави-членки през референтния период — като показаха, че първоначалните им усилия за спазване на член 4 са успешни.

По отношение на прилагането на член 5 от Директивата също може да се наблюдава положителна тенденция: след значителен спад с –6,25 процентни пункта през периода 2001—2004 г., през 2006 г. показателят се стабилизира на ниво, сравнимо с отбелязаното през 2001 г. (37,59 % в сравнение с 37,75 %). Това означава, че средното съотношение се е увеличило доста съществено с 6,20 процентни пункта за четири години въпреки въздействието на факторите, описани по-горе. Забележително е, че голямото мнозинство от държавите-членки бяха в състояние да стабилизират своя резултат по отношение на независимите произведения на ниво доста над 25 % — с други думи една четвърт — от общото програмно време, вземано под внимание.

Много задоволително е и положението относно новите произведения на независими продуценти: въпреки слабо намаление през референтния период и в продължение на четири години, числовите стойности се подобриха за период от шест години. През референтния период на нови произведения бяха посветени над 25 % от общото програмно време, вземано под внимание.

Тези резултати, основаващи се на задълбочен анализ на националните доклади[26] на държавите-членки, демонстрират, че целите на членове 4 и 5 от Директивата са постигнати безпроблемно през текущия референтен период както на нивото на Общността, така и на нивото на отделните държави-членки.

[pic]

[1] ОВ L 298, 17.10.1989 г.

[2] ОВ L 202, 30.7.1997 г.

[3] В последното (седмо) съобщение (COM(2006) 459 окончателен) спазването на член 4 и 5 от тези 10 нови държави-членки беше отчетено само за съответната част от референтния период, а именно от 1 май до 31 декември 2004 г.

[4] Италия представи четири такива канала в своя доклад. Вижте съпътстващ документ 4, работен материал на персонала на Комисията, придружаващ настоящото съобщение, SEC (окончателен) XYZ, (наричан по-нататък „работният материал“ ), стр. 88.

[5] Вижте съпътстващ документ 5, работен материал.

[6] Вижте показател 1, съпътстващ документ 1, работен материал.

[7] Вижте съпътстващ документ 2, диаграма 1, работен материал.

[8] Вижте съпътстващ документ 2, таблица 1, работен материал.

[9] Вижте съпътстващ документ 2, диаграма 1, работен материал.

[10] Вижте съпътстващ документ 4, работен материал.

[11] Пак там.

[12] В доклада на Чешката република са изброени 13 канала, за които не са съобщени данни относно европейските произведения, и 20 канала без данни за независимите продукции за 2005 г. За Италия стойността е 10 канала по отношение и на двете категории за 2006 г. За Франция не са представени данни за 18 канала по отношение на независимите продукции и за 2005 и за 2006 г; Словенският доклад изброява 11 такива канала.

[13] Както е потвърдено в предложените насоки за мониторинг на прилагането на членове 4 и 5 от Директива „Телевизия без граници“ от 11 юни 1999 г., „(…) когато излъчващ оператор излъчва повече от един канал, съотношенията (за европейски и независими произведения) следва, по принцип, да се дават за всеки съответен канал“, налични наhttp://ec.europa.eu/avpolicy/docs/reg/tvwf/eu_works/controle45_en.pdf.

[14] До неотдавна, Франция беше единствената държава-членка, информирала Комисията, че използва втория вариант. Съотношението на независимите произведения се изчислява във Франция въз основа на оборота за цифрови наземни канали и въз основа на програмния бюджет за кабелни и спътникови канали — вижте съпътстващ документ 4, работен материал, стр. 83. Италия последва сега, като замени задължението да запазва най-малко 10 % от времето на излъчване за независими произведения със задължението да инвестира най-малко 10 % от приходите от даден канал в такива произведения — вижте съпътстващ документ 4, работен материал, стр. 97.

[15] Както изрично се позволява от член 3, параграф 1 на Директивата. Редица държави-членки са се възползвали от този вариант, като например задължават някои или всички излъчващи оператори да изпълняват по-високи процентни изисквания от предвидените в Директивата.

[16] Вижте бележка 13 по-горе.

[17] Вижте съпътстващ документ 1, работен материал.

[18] Подробности по прилагането във всяка една държава-членка са представени в съпътстващ документ 4 от работния материал.

[19] Предишната методика на изключване от отчитането на канали с по-малко от 3 % дял от зрителската аудитория може да е имала достойнството да дава по-добре „претеглени“ резултати. Тя беше приета, обаче, понеже по онова време каналите с по-малко от 3 % дял от зрителската аудитория бях считани за маловажни. Това виждане не е повече оправдано поради значителното нарастване на броя на каналите. Въпреки това, с цел да се подчертае относителната важност на „първичните“ канали съпътстващ документ 7 от работния материал показва съотношенията на програмното време, запазено за европейски произведения, за канали с повече от 3 % дял от зрителската аудитория.

[20] През 2006 г. делът на европейските произведения в телевизионните предавания в Литва е бил средно 46,98 %, в Словения — 47,31 % през 2005 г., а в Швеция — 45,44 % през 2006 г.

[21] В България средното програмно време, посветено на европейски произведения, беше 67,65 % през 2005 г. и 72,83 % през 2006 г. Съответните стойности за Румъния бяха 51,08 % за 2005 г. и 57,95 % за 2006 г.

[22] Кипър посвети 9,70 % от програмното време на европейски произведения на независими продуценти през 2005 г. и 6,48 % през 2006 г.

[23] Т.е. произведения, излъчени в рамките на пет години от тяхното създаване.

[24] Вижте диаграма 2, съпътстващ документ 2, работен материал.

[25] В България на независими произведения бяха посветени 17,42 % през 2005 г. и 14,94 % през 2006 г.; За Румъния съответните стойности са 36,22 % и 38,62 %.

[26] Вижте съпътстващ документ 3, работен материал.