BG    BG BG 
 
BG    BG  КОМИСИЯ  НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ  ОБЩНОСТИ  
Брюксел , 23.7.2009 
COM(2009) 378 окончателен  
  
ДОКЛАД  НА КОМИСИЯТА  ДО СЪВЕТА , ЕВРОПЕЙСКИЯ  ПАРЛАМЕНТ , 
ЕВРОПЕЙСКИЯ  ИКОНОМИЧЕСКИ  И СОЦИАЛЕН  КОМИТЕТ  И КОМИТЕТА  
НА РЕГИОНИТЕ  
относно  прилагането  и ефективността  на Директивата  за оценка  на въздействието  
върху  околната  среда  (ОВОС )  
(Директива  85/337/ЕИО , съответно  изменена  с Директива  97/11/EО и 
Директива  2003/35/ ЕО) 
 
BG 2   BG ДОКЛАД  НА КОМИСИЯТА  ДО СЪВЕТА , ЕВРОПЕЙСКИЯ  ПАРЛАМЕНТ , 
ЕВРОПЕЙСКИЯ  ИКОНОМИЧЕСКИ  И СОЦИАЛЕН  КОМИТЕТ  И КОМИТЕТА  
НА РЕГИОНИТЕ  
относно  прилагането  и ефективността  на Директивата  за оценка  на въздействието  
върху  околната  среда  (ОВОС )  
(Директива  85/337/ЕИО , съответно  изменена  с Директива  97/11/EО и 
Директива  2003/35/ ЕО) 
1. ПОЛИТИЧЕСКИ  И ПРАВЕН  КОНТЕКСТ  
Целта  на настоящия  доклад -съобщение  е да бъде  направен  преглед  на 
прилагането  в Европейския  съюз  (ЕС) и на ефективността  на Директива  
85/337/ЕИО  на Съвета1 относно  оценката  на въздействието  на някои  публични  
и частни  проекти  върху  околната  среда  (наричана  тук Директива  за оценка  на 
въздействието  върху  околната  среда  — ОВОС ), съответно  изменена  с 
Директива  97/11/ЕО2 и Директива  2003/35/ ЕО3.  
Директивата  за ОВОС  вече е била  предмет  на подобни  периодични  доклади , 
подготвяни  съгласно  член  11 от нея. Въз основа  на констатациите  на тези 
доклади , през 1997 г. Директивата  за ОВОС  бе изменена . Чрез  въведените  с 
Директива  97/11/ЕО изменения  бе разширен  обхватът , бяха  засилени  
процедурните  етапи  и бяха  включени  промените , договорени  в Конвенцията  на 
ООН /ИКЕ  за оценка  на въздействието  върху  околната  среда  в трансграничен  
контекст  (Конвенцията  от Еспоо ). След  като през юни 1998 г. бе подписана  от 
страна  на Европейската  общност  Орхуската  конвенция  за достъпа  до 
информация , участието  на обществеността  в процеса  на вземането  на решения  
и достъпа  до правосъдие  по въпроси  на околната  среда , необходимо  бе правото  
на Европейската  общност  да бъде  съгласувано  с тази Конвенция . По тази 
причина , Директивата  за ОВОС  бе изменена  с Директива  2003/35/ ЕО, чиято  
цел бе да съгласува  разпоредбите  за участието  на обществеността  с Орхуската  
конвенция .  
Целта  на Директивата  е защита  на околната  среда  и на качеството  на живота , 
като в същото  време  да се осигури  сближаване  на националните  правни  
системи  по отношение  на оценките  на въздействието  върху  околната  среда  на 
публични  и частни  проекти . Тези  оценки  представляват  ключов  инструмент  за 
съобразяване  с екологичните  изисквания , обхващат  широк  кръг  проекти  и 
осигуряват  тяхната  устойчивост  по отношение  на околната  среда . Средствата  
за постигане  на тази цел са формулирани  в член  2, параграф  1 от Директивата , 
където  е посочено , че преди  да бъде  предоставено  разрешение  за 
осъществяването  на даден  проект , ако той попада  в категорията  на някои  
публични  и частни  проекти , които  е възможно  да имат  значителни  въздействия  
                                                 
1 ОВ L 175, 5.7.1985 г., стр. 40 
2 ОВ L 73, 14.3.1997 г., стр. 5 
3 O В L 156, 25.6.2003 г., стр. 17 
 
BG 3   BG върху  околната  среда  — дължащи  се, inter alia , на вида , размера  или 
местоположението  на проектираната  система , за съответния  проект  следва  да 
бъде  изпълнена  процедура  на подаване  на заявка  за разрешение  за 
осъществяване  и изготвяне  на ОВОС . Директивата  хармонизира  принципите  за 
изготвяне  на ОВОС  чрез въвеждането  на минимално  допустими  изисквания , 
по-специално  по отношение  на вида  на проектите , за които  следва  да се изготвя  
ОВОС , основните  задължения  на разработчиците  на проектите , съдържанието  
на оценките  и участието  на компетентните  власти  и на обществеността .  
Понастоящем  всички  държави -членки  (наричани  по-долу  ДЧ) са въвели  
цялостни  регулаторни  рамки . От друга  страна , реалното  и последователно  
прилагане  на Директивата  във всички  ДЧ продължава  да бъде  
предизвикателство . В настоящия  доклад  се прави  оценка  на 20-годишната  
история  на прилагането , в опит  да бъде  посрещнато  това предизвикателство . 
Основните  източници  на информация , използвани  в доклада , са посочени  в 
Приложение  I.  
Настоящият  доклад  идва  в подходящ  момент , за което  говорят  следните  
доводи : 
– след  разширяването  на ЕС през 2004 г. и 2007 г., Директивата  започна  да се 
прилага  в 12 нови  ДЧ;  
– засилват  се екологичните  предизвикателства  в областта  на изменението  на 
климата  и на биоразнообразието ;  
– Съдът  на Европейските  общности  (the European Court of Justice — ECJ) 
издаде  важни  съдебни  решения , изясняващи  някои  от разпоредбите  във 
връзка  с ОВОС ;  
– необходимо  е изграждането  на синергия  между  Директивата  и Конвенцията  
от Еспоо , включително  с Протокола  за стратегическа  екологична  оценка4 
към Конвенцията ;  
– съществува  възможност  Директивата  за ОВОС  да послужи  като инструмент  
за бъдещо  опростяване  на дейността  в тази област5, с цел да бъдат  
установени  припокриванията , пропуските  и възможностите  за намаляване  на 
регулаторните  и административни  тежести , по-специално  във връзка  с 
трансгранични  проекти  (например  тръбопроводи  или електропроводи , 
прокарвани  по морското  дъно ).  
В доклада  са отбелязани  силните  страни  на Директивата  за ОВОС , откроени  са 
основните  области , в които  са необходими  подобрения , и са дадени  съответни  
препоръки . В заключителния  раздел  на доклада  са разгледани  възможните  
видове  подход  за подобряване  на Директивата .  
2. СИЛНИ  СТРАНИ  НА ДИРЕКТИВАТА  ЗА ОВОС  
2.1. Установяване  на задължителен  режим  за ОВОС  във всички  ДЧ 
В общи  линии , ДЧ са транспонирали  и приложили  Директивата  за ОВОС , до 
голяма  степен  в съответствие  с целите  и изискванията  на Директивата . В 
                                                 
4 Този  Протокол  бе одобрен  с Решение  2008/871/ ЕО, OВ L 308, 19.11.2008 г., стр. 33. 
5 COM(09)15 
 
BG 4   BG редица  случаи  ДЧ са въвели  задължения , които  надхвърлят  минимално  
допустимите  изисквания  на Директивата . Такъв  е случаят  по отношение  на 
ключови  етапи  от ОВОС , като например  „преценяване  на необходимостта  от 
ОВОС “ и „определяне  на обхвата  и съдържанието “:  
– „Преценяване  на необходимостта  от ОВОС “ ("Screening") е тази част от 
процедурата  за ОВОС , при която  се определя  дали  е необходимо  
извършването  на ОВОС . В някои  ДЧ, извършването  на ОВОС  е 
задължително  за някои  видове  проекти , посочени  в Приложение  II, или дори  
и за други  категории  проекти  освен  посочените  в Приложение  I и 
Приложение  II.  
– „Определяне  на обхвата  и съдържанието “ ("Scoping") е този етап от 
процедурата  за ОВОС , при който  се определят  съдържанието  и въпросите , 
които  трябва  да бъдат  обхванати  в информацията  за ОВОС , която  трябва  да 
бъде  представена  на съответната  компетентна  институция . Това  
представлява  важна  характерна  черта  на един  адекватен  режим  за ОВОС , 
главно  защото  по този начин  се подобрява  качеството  на ОВОС . Много  ДЧ 
са надхвърлили  минимално  допустимите  изисквания  на Директивата , като са 
въвели  задължително  определяне  на обхвата  и съдържанието , а освен  това са 
предвидили  обществено  обсъждане  при този етап от процедурата .  
2.2. Увеличаване  на участието  на обществеността  в процеса  на вземане  на 
решения   
Срокът  за транспониране  на Директива  2003/35/ ЕО в националните  
законодателства  бе 25 юни 2005 г. Към момента  на изготвянето  на настоящия  
доклад , само  Ирландия  не е транспонирала  изцяло  Директивата ; по този въпрос  
има висящо  дело  в Съда  на европейските  общности  (C-427/07). Общото  
впечатление  е, че опитът  при прилагането  на новите  разпоредби , въведени  с 
Директива  2003/35/ ЕО, засега  е ограничен . Въз основа  на наличната  
информация , в Приложение  2 са дадени  някои  предварителни  бележки  по 
отношение  на прилагането  на тези разпоредби . Цялостните  заключения  ще 
бъдат  направени  в рамките  на провежданата  понастоящем  оценка  на 
съответствието  на националните  мерки  за транспониране . 
Повечето  ДЧ докладваха , че въведените  с Директива  2003/35/ ЕО промени  
водят  до увеличаване  на участието  на обществеността  в процеса  на вземане  на 
решения . Също  така, присъединилите  се през 2004 г. и 2007 г. ДЧ докладваха , 
че Директивата  за ОВОС  пряко  е допринесла  за укрепване  на демократичното  
развитие , чрез подобряване  на участието  на обществеността  и на прозрачността  
на вземането  на решения . 
2.3. Изясняване  от страна  на Съда  на Европейските  общности  на разпоредби  
на Директивата  за ОВОС  
Съдът  на европейските  общности  изтъкна , че тъй като Директивата  има широк  
обхват  и цели , възможностите  за свобода  на действие  от страна  на ДЧ са 
ограничени . Повечето  от решенията  на Съда  на Европейските  общности  във 
връзка  с Директивата  се отнасят  до „преценяването  на необходимостта  от 
ОВОС “ и вземането  на решение  дали  да се извършва  или да не се извършва  
 
BG 5   BG ОВОС . Също  така, Съдът  на Европейските  общности  даде  тълкувания  на някои  
от категориите  проекти  и на концепцията  за „разрешение  за осъществяване “ 
("development consent") , а също  се занима  и с въпроса  за разрешенията  за 
узаконяване  на вече изпълнени  проекти  (retention permissions).  Основните  
постановки  от наскоро  издадените  съдебни  решения  са обобщени  в 
Приложение  3.  
2.4. Цялостни  ползи  от Директивата  за ОВОС  
Бяха  установени  две важни  ползи . Първо , ОВОС  осигуряват  вземане  под 
внимание  на екологичните  съображения  във възможно  най-ранен  стадий  на 
процеса  на вземане  на решение . Второ , чрез участието  на обществеността , 
процедурата  за ОВОС  осигурява  по-голяма  прозрачност  при вземането  на 
решения  в областта  на околната  среда  и по този начин  — по-добро  приемане  на 
решенията  в обществото . При все че повечето  ползи  от ОВОС  не могат  да 
бъдат  изразени  в парично  изражение , широко  е разпространено  убеждението , 
което  се потвърждава  и от наличните  проучвания , че ползите  от дадена  ОВОС  
надхвърлят  разходите  за нейното  провеждане6.  
Освен  това, опитът  на Европейската  комисия  от оценяването  на проекти , 
съфинансирани  в рамките  на регионалната  политика  на ЕС, по-специално  
големите  такива  проекти , показва , че ОВОС  допринасят  за подобряване  на 
проектирането  и на процеса  на вземане  на решения  (включващ  участие  на 
институциите  в областта  на околната  среда  и на обществеността ) и водят  до по-
добро  отразяване  на екологични  съображения . 
И накрая , прилагането  на Директивата  създаде  специфична  национална  
динамика . Често  ДЧ надхвърляха  минимално  допустимите  изисквания  на 
Директивата  и отиваха  по-далеч , чрез въвеждане  на по-строги  разпоредби  (въз 
основа  на член  176 от Договора  за ЕО), целящи  осигуряването  на по-добра  
защита  на околната  среда  и повече  прозрачност . Също  така, редица  ДЧ 
разработиха  свои  собствени  указания  за добра  практика  и за специфични  
категории  проекти  и свързани  с тях въпроси . Този  национален  опит  може  да 
бъде  разпространен  в целия  ЕС. 
Следователно , може  да бъде  направен  изводът , че основната  цел на 
Директивата  за ОВОС  е постигната  и че съществува  необходимото  ускорение , 
за да бъдат  повишени  минимално  допустимите  изисквания  на Директивата  и да 
бъде  тя подобрена . 
3. ИНДИКАТИВНО  ПОСОЧВАНЕ  НА ОБЛАСТИТЕ , В КОИТО  СА НЕОБХОДИМИ  
ПОДОБРЕНИЯ  НА ДИРЕКТИВАТА  ЗА ОВОС  
Директивата  за ОВОС  еволюира  в течение  на 20-годишния  период  на нейното  
прилагане . В същото  време , законодателството  на ЕС нарасна  по обем  и бяха  
                                                 
6 Разходите  за ОВОС  като дял от проектните  разходи  са обикновено  в интервала  от 0,1 % (при 
големи  проекти ) до 1,0 % (при малки  проекти ). Чрез  тези разходи  се осигурява  първоначалната  
подготовка  на ОВОС , но, разбира  се, в тях не са отчетени  други  видове  разходи  (например  за 
последващи  изменения , докладване , закъснения ).  
 
BG 6   BG разработени  нови  политики . Наред  с осигуряване  на реалното  прилагане  на 
директивата  за ОВОС  в целия  ЕС, необходимо  е също  да бъдат  
идентифицирани  областите , в които  има нужда  от подобрения , като например  
пропуските  при прилагането , припокриването  с други  правни  разпоредби  и 
несъответствията  с други  политики  на ЕС, както  и да бъдат  направени  
препоръки  — в случаите , при които  това е уместно .  
3.1. Съображения  във връзка  с процедурата  за „преценяване  на 
необходимостта  от ОВОС “ 
Директивата  за ОВОС  предостави  на ДЧ широки  възможности  да определят , 
чрез преглед  на всеки  отделен  случай  и/или национални  прагове  или критерии , 
дали  за проектите , посочени  в Приложение  II, се налага  извършването  на 
ОВОС . При определянето  на тези прагове  или критерии , ДЧ трябва  да вземат  
под внимание  критериите  за подбор  на проекти , формулирани  в 
Приложение  III. Така  описаната  разпоредба , която  се основава  на принципа  на 
субсидиарността , доведе  до голямо  разнообразие  във видовете  и равнищата  на 
праговете  или критериите , формулирани  от ДЧ.  
Опитът  от прилагането  на тази разпоредба  и съдебната  практика  показват , че 
при формулирането  на праговете  ДЧ често  са надхвърляли  границите  на 
разрешеното , било  като са вземали  под внимание  само  част от посочените  в 
Приложение  III критерии , или като са освобождавали  предварително  някои  
проекти  от задължението  за ОВОС . Освен  това, въпреки  наблюдаваната  
тенденция  за увеличение , броят  на проведените  ОВОС  в различни  ДЧ варира  в 
широки  граници  (от под 100 до 5 000 броя ), дори  и когато  сравнението  се 
отнася  за близки  по размер  ДЧ. Количеството  на ОВОС  пряко  зависи  от 
стойностите  на праговете . Освен  това, все още има редица  случаи , при които  не 
се отчитат  кумулативните  ефекти , а продължават  да съществуват  и проблеми  
във връзка  с елиминирането  на практиката  на „раздробяване “ ("salami-
slicing")7, особено  при големите  инвестиционни  проекти . Тези  практики  
представляват  опасност  за легитимността  на Директивата  и биха  могли  да 
подкопаят  усилията  за установяване  на общи  стандарти  за преценка  на 
необходимостта  от ОВОС . Следователно , механизмът  за преценка  на 
необходимостта  от ОВОС  следва  да бъде  опростен  и изяснен  (например  
посредством  комитология ) — чрез по-подробно  формулиране  на критериите  за 
подбор  в Приложение  III и чрез установяване  на еднакви  в рамките  на 
Общността  прагове , критерии  или механизми  за предизвикване  на ОВОС . 
Следва  да бъде  разгледана  възможността  за даване  на съгласие  въз основа  на 
опростена  процедура  за предварителна  оценка . 
3.2. Съображения  относно  качеството  на ОВОС   
Формулираните  в Директивата  за ОВОС  изисквания  са главно  с процедурен  
характер ; в нея не са установени  задължителни  стандарти  по отношение  на 
                                                 
7 Практика  на разделяне  на проектите  на 2 или повече  самостоятелни  части , така че за всеки  
отделен  елемент  да не е необходимо  извършване  на ОВОС  и по този начин  да не се оценява  и 
съответният  проект  като цяло ; или съответно  практиката  да се получи  разрешение  за проект , 
който  е под прага  (и по тази причина  за него  не е необходима  ОВОС ), а впоследствие  проектът  
да бъде  разширен  или съответната  големина  да надхвърли  праговите  стойности . 
 
BG 7   BG околната  среда . Компетентните  органи  са длъжни  да вземат  под внимание  
резултатите  от обсъжданията  и събраната  информация  и да предоставят  
специфична  информация  в края  на процедурата  за даване  на разрешение  за 
осъществяване  (членове  8 и 9), но те не са задължени  да правят  специфични  
изводи  от констатациите  на ОВОС . Осигуряването  на контрол  на качеството  на 
дадена  ОВОС  до голяма  степен  е оставено  като задължение  на националните  
компетентни  органи . Но от друга  страна , възможността  за вземане  на правилни  
решения  зависи  от качеството  на информацията , използвана  в документацията  
за ОВОС , както  и от качеството  на процедурата  на ОВОС . Следователно , 
качеството  има решаващо  значение  за ефективността  на Директивата .  
3.2.1. Качество  на информацията , използвана  в документацията  за ОВОС  
Много  ДЧ изтъкнаха , че недостатъчното  качество  на информацията , 
използвана  в документацията  за ОВОС , представлява  проблем . Съществуват  
големи  различия  в качеството  на документацията  за ОВОС , не само  между  
отделните  ДЧ, но и вътре  в самите  ДЧ.  
Има няколко  начина  за осигуряване  на подходящ  качествен  контрол  на 
документацията  за ОВОС  (която  често  се представя  във вид на доклад ): чрез 
подходящо  кредитиране  на консултантите , които  изпълняват  работите  по 
ОВОС ; чрез изготвяне  на докладите  от независими  консултанти ; чрез външни  
независими  прегледи  или експертна  помощ ; чрез указания  по конкретни  
въпроси , които  да се вземат  под внимание  при определени  видове  проекти ; 
чрез актуализиране  на данните ; чрез задължително  „преценяване  на 
необходимостта  от ОВОС “; чрез въвеждане  на комитология  за актуализиране  
на Приложение  IV (относно  информацията , която  следва  да се предоставя  от 
разработчика  на проекта ). 
3.2.2. Качество  на процеса  на ОВОС   
Опитът  при прилагането  показва , че във връзка  с процедурите  за ОВОС  често  
биват  повдигани  някои  въпроси .  
По отношение  на алтернативите , в Директивата  има изискване , че в 
информацията  в документацията  за ОВОС  следва  да се съдържа  „кратко  
описание  на основните  алтернативи , проучени  от разработчика  и да се 
посочат  главните  причини  за неговия  избор “. Някои  ДЧ са въвели  правно  
задължение  за разглеждане  на конкретни  алтернативи , а други  не са. 
Компетентните  органи  и обществеността  също  могат  да допринесат  за избора  
на алтернативни  варианти , които  да бъдат  разгледани . Оценката  на 
алтернативите  в рамките  на процедурите  за ОВОС  е обикновено  труден  въпрос . 
Вероятно  би било  добре  да се уточни  какво  се изисква  съгласно  разпоредбите  
на Директивата , например  въвеждане  на задължителна  оценка  на алтернативни  
варианти  или определяне  на набор  от алтернативи  (например  алтернативата  
„без изменения “), които  следва  да бъдат  проучвани .  
Друга  причина  за загриженост  е липсата  на разпоредби  в Директивата  относно  
разумни  срокове  или по-скоро  за фиксирани  срокове  за даване  на разрешение  
за осъществяване , относно  срокът  на валидност  на ОВОС  и относно  
мониторинга  на значимите  въздействия  върху  околната  среда  в резултат  от 
 
BG 8   BG изпълнението  на проектите . Тези  пропуски  следва  да бъдат  запълнени  чрез 
въвеждането  на съответни  разпоредби  в Директивата . 
3.3. Липса  на хармонизирана  практика  за участието  на обществеността  
Въпреки  че участието  на обществеността  в процеса  на вземане  на решения  
нараства , все още липсва  стандартна  практика , която  да се прилага  навсякъде  в 
ЕС. Тази  констатация  се потвърждава  от следните  съображения : 
– На обществеността  следва  да бъдат  предоставяни  ранни  и реални  
възможности  за участие  в процеса  на вземане  на решения  относно  околната  
среда . Липсва  обща  постановка  кога трябва  да започне  общественото  
обсъждане . В редица  ДЧ общественото  обсъждане  започва  на много  ранен  
етап (при преценката  на необходимостта  от ОВОС  или определянето  на 
обхвата  и съдържанието  на ОВОС ). В повечето  случаи , обаче , първото  
обсъждане  с обществеността  се провежда  относно  информацията , събрана  
съгласно  член  5, което  съответства  на формулираното  в Директивата  
минимално  допустимо  изискване .  
– Съгласно  Директивата  за ОВОС , сроковете  за провеждане  на реално  
обществено  обсъждане  следва  да са разумни , тъй като кратките  срокове  
представляват  препятствие  в това отношение . Тези  срокове , обаче , варират  в 
широк  интервал8.  
– Подробната  правна  уредба  относно  информирането  на обществеността  и 
обществените  обсъждания  се определя  от ДЧ. Следва  обаче  да се отбележи , 
че ако тази уредба  е ограничителна , обществените  обсъждания  не са 
пълноценни  (например  в случаите , когато  документацията  за ОВОС  е на 
разположение  за справки  само  в офисите  на компетентните  органи ).  
– По отношение  на достъпа  на заинтересованата  общественост  до процедура  
за преразглеждане , критериите  в отделните  ДЧ значително  се различават  
помежду  си, като в някои  ДЧ цената  на процедурите  се възприема  като 
основно  препятствие  спрямо  достъпа  до правосъдие . 
Тези  пропуски  могат  да бъдат  преодолени  чрез изискване  за ранно  обществено  
обсъждане  в етапа  на преценка  на необходимостта  от ОВОС  или на 
определянето  на обхвата  на ОВОС  (включително  чрез участието  на 
заинтересовани  лица ) и чрез установяване  на минимално  допустими  срокове . 
Също  така, могат  да бъдат  разработени  указания  относно  най-добрите  
практики  за осигуряване  на обществен  достъп  до документацията  за ОВОС .  
3.4. Трудности  относно  трансграничните  процедури  за ОВОС   
Директивата  за ОВОС  дава на ДЧ голяма  свобода  при вземането  на решение  
кога и как други  ДЧ да участват  в процедурите  за ОВОС  на проекти  с 
трансгранично  въздействие . 
                                                 
8 В етапа  на преценяване  на необходимостта  от ОВОС , интервала  на сроковете  достига  до 45 дни; 
в етапите  на определянето  на обхвата  на ОВОС  и обсъждане  на документацията , сроковете  са 
между  10 и 60 дни.  
 
BG 9   BG Много  ДЧ посочиха , че трансграничните  процедури  за ОВОС  пораждат  
трудности , дължащи  се главно  на различията  между  съответните  национални  
процедури , като например  различията  между  етапите  в процеса  на предлагане  
на проекти , различните  срокове  и езиковата  бариера .  
По отношение  на проектите , изпълнявани  в райони , намиращи  се под 
юрисдикцията  на повече  от една  ДЧ (например  в морски  басейни ), съществуват  
големи  рискове  за дублирания , несъответствия , тежести  (например  
административни ) и потенциални  конфликти . Освен  това, при многостранните  
проекти  съществува  риск , че техните  въздействия  няма  да бъдат  цялостно  
оценени .  
Необходима  е усъвършенствана  формална  и неформална  уредба  относно  
обсъжданията  със съседни  страни  на трансграничните  въздействия . Това  може  
да се постигне  чрез разработването  на указания  или чрез засилване  на 
разпоредбите  на Директивата  (например  определяне  на минимално  допустими  
срокове  за трансгранично  обсъждане , координирани  или евентуално  съвместни  
процедури  за ОВОС  на многостранни  проекти ; проучване  на възможностите  за 
провеждане  на единна  процедура  за ОВОС ).  
Също  така, след  като Протоколът  за стратегическа  екологична  оценка  към 
Конвенцията  от Еспоо  вече е одобрен  от Съвета , би могло  Директивата  за 
ОВОС  да бъде  преразгледана , с цел да се осигури  по-добро  прилагане  на 
изискванията  на този Протокол .  
3.5. По-добра  координация  между  Директивата  за ОВОС  и други  директиви  и 
политики  на ЕС  
В много  случаи  проектите , които  попадат  в обхвата  на Директивата  за ОВОС , 
са предмет  също  на разпоредбите  и на други  директиви  и политики  на ЕС в 
областта  на околната  среда . Въпреки  риска  от припокриване  на изискванията  за 
оценки , не са докладвани  съществени  проблеми  във връзка  с координацията  
между  Директивата  за ОВОС  и други  директиви  и политики ; общо  взето , 
координацията  протича  гладко . От друга  страна , необходимо  е да се обмислят  
възможностите  за подобряване  на синергията  между  Директивата  за ОВОС  и 
законодателството  и политиката  в други  конкретни  сектори  от областта  на 
околната  среда , като качеството  на въздуха , шума , управлението  на отпадъците  
и водите , защитата  на морската  околна  среда , защитата  на почвата , 
превенцията  на бедствия  (включително  контролиране  на риска  от големи  
аварии ), изменението  на климата  и биоразнообразието . Съществуват , 
например , конкретни  въпроси , които  се нуждаят  от подробна  оценка  за 
осигуряване  на по-добра  координация .  
3.5.1. ОВОС  и стратегическата  екологична  оценка  (СЕО ) 
Директива  2001/42/ ЕО9 (за стратегическата  екологична  оценка  — СЕО ) се 
прилага  по посока  „нагоре “ — по отношение  на някои  публични  планове  и 
програми , а Директивата  за ОВОС  се прилага  по посока  „надолу “ — за някои  
                                                 
9 O В L 197, 21.7.2001 г., стр. 30. 
 
BG 10   BG публични  и частни  проекти . Тези  2 директиви  имат  различен  предмет  и се 
различават  по своето  естество . Между  тях съществуват  следните  основни  
различия : целите  на СЕО  се отнасят  до устойчивото  развитие , докато  целите  на 
ОВОС  са чисто  екологични ; Директивата  за СЕО  съдържа  изискване  за 
обсъждане  с компетентните  институции  още на етапа  на преценяване  на 
необходимостта  от оценка ; също  така, Директивата  за СЕО  съдържа  изискване  
за оценяване  на разумни  алтернативи  и има изрична  разпоредба  за използване  
на информация  и от други  източници ; освен  това, в Директивата  за СЕО  са 
включени  изисквания  за мониторинг  и контрол  на качеството . 
На теория , не следва  да се очаква  припокриване . Въпреки  това бяха  установени  
няколко  области  на потенциално  припокриване10 при прилагането  на двете  
директиви . По-специално , разграничението  между  определенията  за план , 
програма  или проект  не винаги  е ясно , ето защо  би могло  да възникне  
съмнение  дали  оценяваното  начинание  отговаря  на критериите , изискващи  
оценка  по Директивата  за ОВОС , Директивата  за СЕО , или и по двете . В това 
отношение , определенията  на някои  категории  проекти , които  често  са 
свързани  със земеползването , са неясни  и биха  могли  да предизвикват  
объркване  във връзка  с Директивата  за СЕО . 
ДЧ са избрали  различни  видове  подход  за преодоляване  на потенциалната  
неефективност , дължаща  се на припокриване  на процедурите . От страна  на 
много  ДЧ, обаче , е изразено  мнение , че те нямат  достатъчен  опит  за правилно  
идентифициране  и оценяване  на въпроси  във връзка  с припокриването . Ето 
защо , много  малко  ДЧ препоръчаха  консолидиране  на двете  разглеждани  
директиви . Редица  ДЧ изтъкнаха , че всяка  от процедурите  следва  да бъде  
запазена  и разграничена , тъй като това са допълващи  се процедури , насочени  
към различни  етапи  и процеси ; също  така, ДЧ поискаха  да бъдат  разработени  
указания .  
Като  се има предвид  специфичността  на двата  процеса  и ограниченият  опит  
при прилагането  на СЕО , понастоящем  не би могло  да се препоръчва  
обединяване  на разглежданите  две директиви . На настоящия  етап по-добра  
координация  може  да се постигне  чрез преодоляване  на различията  в 
разпоредбите  на двете  директиви  и изясняване  на определенията  за 
категориите  проекти , при които  е възможно  припокриване . Това  може  да бъде  
направено  в контекста  на преразглеждане  на Директивата  за ОВОС . 
3.5.2. ОВОС  и комплексното  предотвратяване  и контрол  на замърсяването  (КПКЗ )  
Много  малко  ДЧ използваха  възможността  да установят  единна  процедура  за 
проектите , които  попадат  в обхвата  на Директивата  за ОВОС  и на 
Директива  2008/1/ЕО11 (отнасяща  се за комплексното  предотвратяване  и 
контрол  на замърсяването  — КПКЗ ); в някои  ДЧ е възможно  да бъде  
                                                 
10 Например , в случаите  когато  големи  проекти  се състоят  от подпроекти ; при проекти , които  са 
свързани  с промени  в плановете  за земеползване ; при планове  и програми , които  съдържат  
обвързващи  критерии  за последващо  разрешаване  на проекти ; и във връзка  с йерархичното  
свързване  на СЕО  и ОВОС  (свързването  на общи  екологични  постановки  с конкретни  анализи  — 
tiering). 
11 OВ L 24, 29.1.2008 г., стр. 7. 
 
BG 11   BG приложена  единна  процедура  по искане  на разработчика  на проекта ; ДЧ са 
осигурили  солидни  форми  на координиране  (например  чрез изискване  
документацията  за ОВОС  да се съдържа  като част от заявките  по процедурата  
за КПКЗ ; изискване  за наличие  на положително  решение  по ОВОС , за да може  
да бъде  дадено  комплексно  разрешително  (по КПКЗ ); изискване  за използване  
на едни  и същи  данни ; обща  процедура  за участие  на обществеността ).  
В общи  линии , не са докладвани  конкретни  проблеми  по отношение  на 
координацията . За някои  видове  дейности , обаче , формулираните  в 
Директивата  за КПКЗ  прагове  се отличават  от стойностите , използвани  за 
целите  на ОВОС ; това може  да породи  известно  объркване . Следователно , 
следва  да се разгледат  възможностите  за хармонизиране  (например  
посредством  комитология ) на праговите  стойности  и критериите , използвани  за 
определяне  кои проекти  попадат  в обхвата  на тези директиви  и за 
рационализиране  на разпоредбите  за информационните  изисквания  (като бъде  
отчетено  и текущото  преразглеждане  на Директивата  за КПКЗ ). 
3.5.3. ОВОС  и биоразнообразието  
ДЧ са установили  наличието  както  на формални , така и на неформални  връзки  
на Директивата  за ОВОС  с Директивите  за местообитанията12 и за птиците13 
(и по-специално , с член  6, параграфи  3 и 414 от Директивата  за 
местообитанията ). Въпреки  че не са докладвани  съществени  проблеми , опитът  
на Европейската  комисия  във връзка  с прилагането  на тези директиви  показва , 
че изискванията  от член  6, параграфи  3 и 4, не се отчитат  пълноценно  в 
контекста  на процедурите  за ОВОС . Освен  това, процедурите  за ОВОС  са 
насочени  по-скоро  към отчитане  на въздействието  върху  обекти  от 
Натура  2000, а има тенденция  за пренебрегване  на разпоредбите  за защита  на 
биологичните  видове .  
В Директивата  за ОВОС  няма  изрично  позоваване  на концепцията  за 
биоразнообразието  (по този въпрос  в нея са споменати  само  флората  и 
фауната ). В своите  отговори  много  ДЧ посочиха , че в разпоредбите  на 
Директивата  за ОВОС  вече достатъчно  е обърнато  внимание  по същество  на 
Плана  за действие  за биоразнообразие15 (BAP) и че техните  национални  
системи  за ОВОС  действат  ефективно  за предотвратяване  на загубата  на 
биоразнообразие . От друга  страна , обаче , вероятността  ЕС да успее  да изпълни  
своята  цел — до 2010 г. да спре  загубата  на биоразнообразие  — изглежда  
съвсем  малка16; за тази цел ще бъдат  необходими  интензивни  усилия . В този 
смисъл , би могло  въпросите  във връзка  с биоразнообразието  да бъдат  изрично  
отразени  в текста  на Директивата  за ОВОС . Освен  това, би могло  да бъде  
установена  и обща  процедура  за оценка  на проекти , попадащи  в обхвата  на 
                                                 
12 Директива  92/43/ЕИО  за опазване  на естествените  местообитания  и на дивата  флора  и фауна , ОВ 
L 206, 22.7.1992 г., стр. 7. 
13 Директива  79/409/ЕИО  относно  опазването  на дивите  птици , ОВ L 103, 25.4.1979 г., стр. 1. 
14 В този член  са формулирани  предпазни  мерки  — процедурни  и по същество  — срещу  всеки  план  
или проект , който  би могъл  да има значително  въздействие  върху  обект , включен  в Натура  2000. 
15 COM(06)216. 
16 COM(08)864. 
 
BG 12   BG Директивата  за ОВОС  и на член  6, параграфи  3 и 4 от Директивата  за 
местообитанията .  
3.5.4. ОВОС  и изменението  на климата  
Въпросите  във връзка  с изменението  на климата  не са пряко  засегнати  в 
Директивата  за ОВОС . Повечето  ДЧ признават , че въпросите  във връзка  с 
изменението  на климата  не се идентифицират  и оценяват  адекватно  в процеса  
на ОВОС . Всякакви  прегледи  на въздействията  върху  изменението  на климата  
често  се ограничават  само  до емисиите  на CO 2 и на други  парникови  газове  от 
промишлеността  и увеличенията  на тези емисии  от транспорта , в рамките  на 
проучванията  на чистотата  на въздуха , или като непреки  въздействия . В много  
случаи  ОВОС  не отиват  по-далеч  от оценяване  на съществуващите  емисии  и 
осигуряване  на спазването  на изискванията  за чистотата  на атмосферния  
въздух . Също  така, може  да се каже , че въздействията  върху  глобалния  климат , 
кумулативните  ефекти  от изпълнението  на допълнителен  проект  и 
приспособяването  към измененията  на климата  не се разглеждат  достатъчно  в 
ОВОС . 
Необходимо  е по горепосочените  въпроси  да бъдат  взети  мерки . 
Идентифицирани  бяха  различни  категории  проекти , при които  съображенията  
във връзка  с изменението  на климата  следва  да бъдат  изрично  отразявани  в 
ОВОС . Такива  са главно  проектите  със значителни  потенциални  емисии  на 
CO 2, като например  проектите  от областта  на енергетиката  и на транспортната  
инфраструктура , но това се отнася  също  и за проектите , при които  енергийната  
ефективност  е ключов  въпрос . Като  вариант  за актуализиране  на Приложение  I 
и Приложение  II би могло  да се използва  въвеждането  на комитология .  
Освен  това, ДЧ поискаха  да бъдат  разработени  оценъчни  инструменти  
(например  за целите  на включването  на въпросите  по изменението  на климата  в 
процеса  на ОВОС ). До 2011 г. Европейската  комисия  ще разработи  указания , 
чрез които  да се осигури  отчитането  в Директивата  за ОВОС  на въздействията  
върху  климата .17 
4. ЗАКЛЮЧЕНИЕ  
Настоящият  доклад  потвърждава , че в общи  линии  целите  на Директивата  за 
ОВОС  са постигнати . Принципите  на оценяването  на въздействията  върху  
околната  среда  са интегрирани  в националните  системи  за ОВОС . Всички  ДЧ 
са въвели  цялостни  регулаторни  рамки  и прилагат  ОВОС  по начин , който  до 
голяма  степен  е в съответствие  с изискванията  на Директивата ; в редица  случаи  
ДЧ са въвели  задължения , които  надхвърлят  минимално  допустимите  
изисквания  на Директивата . В резултат  на това, в процеса  на вземане  на 
решения  се вземат  под внимание  екологични  съображения , а самият  процес  е 
станал  по-прозрачен .  
От друга  страна , разработването  на ОВОС  представлява  процес , който  
еволюира . Наред  с осигуряването  на реално  прилагане  на Директивата  за 
                                                 
17 COM(09)147. 
 
BG 13   BG ОВОС  в разширения  ЕС, необходимо  е също  да бъде  осигурено  адаптиране  на 
Директивата  към Общностния  и международния  политически  и правен  
контекст . В настоящия  доклад  са посочени  областите , в които  са необходими  
подобрения  (например , при преценяването  на необходимостта  от ОВОС , 
участието  на обществеността , качеството  за ОВОС , процедурите  при 
трансгранични  ОВОС , координацията  между  Директивата  за ОВОС  и други  
директиви  и политики  в областта  на околната  среда , като тези в областта  на 
изменението  на климата  и на биоразнообразието ), а също  така в доклада  се 
съдържат  и препоръки  за възможни  действия .  
Тези  констатации  имат  отношение  към евентуално  опростяване  на 
Директивата . Европейската  комисия  ще разгледа  като варианти  всички  методи  
за опростяване  (кодифициране , кодифициране  в съчетание  с въвеждане  на 
комитология , преработване , обединяване , използване  на регламент ). Целта  на 
всяка  една  инициатива  за опростяване  ще е да бъде  подобрена  защитата  на 
околната  среда , да се увеличи  степента  на хармонизация  и да се опростят  
съществуващите  процедури . Независимо  какъв  подход  ще бъде  избран , 
Европейската  комисия  ще осигури , че всяка  значителна  промяна  ще бъде  
подложена  на обсъждане  с всички  заинтересовани  страни  и ще премине  през 
изискваща  се по законодателството  оценка  на въздействието  върху  околната  
среда . 
 
BG 14   BG ПРИЛОЖЕНИЕ  1: Основни  източници  на информация , използвани  при 
изготвянето  на доклада : 
– Отговорите  на държавите -членки  на въпросника  на Европейската  комисия  
относно  прилагането  и ефективността  на Директивата  за ОВОС  (изпратени  
през 2007 г. и 2008 г.). 
– Проучването , поръчано  от Европейската  комисия  относно  прилагането  и 
ефективността  на Директивата  за ОВОС  (2009 г.). 
– Констатациите  на предишни  доклади  относно  прилагането  и ефективността  
на Директивата  за ОВОС . 
– Следните  проучвания  по разглежданата  тематика , поръчани  от Европейската  
комисия : „The Relationship between the EIA and the SEA Directives“ (2005 г.); 
„Costs and benefits of the EIA Directive“ (2006 г.); „Inventory of EU Member 
States' measures on access to justice in environmental matters“ (2007 г.); 
„Evaluation of EU legislation - Dir ective 85/337/EEC (E nvironmental Impact 
Assessment, EIA) and associated amendments“ (2007 г.).  
– Опита  на Европейската  комисия  при прилагането  на Директивата  за ОВОС  
(включително  информация  от оплаквания  и петиции , както  и съдебна  
практика ). 
 
BG 15   BG ПРИЛОЖЕНИЕ  2: Предварителни  бележки  по прилагането  на новите  разпоредби , 
въведени  с Директива  2003/35/ ЕО  
Определенията  на „общественост “ и „заинтересована  общественост “ (член 1, 
параграф  2): изглежда , че всички  държави -членки  (ДЧ) прилагат  широкообхватно  
определение  на термина  „общественост “, като дават  възможност  на всички  физически  
и юридически  лица  да участват  в процеса  на вземане  на решения . По отношение  на 
определението  на термина  „заинтересована  общественост “, картината  е по-
разнообразна . Повечето  ДЧ са включили  определение  на този термин  в своето  
национално  законодателство . Някои  ДЧ не правят  разграничение  между  
„общественост “ и „заинтересована  общественост “; засега  не е ясно  дали  липсата  на 
специфично  определение  би могло  да представлява  проблем . 
Възможността  на държавите -членки  да решават , за всеки  отделен  случай , дали  да 
освобождават  от изготвянето  на ОВОС  проекти , които  служат  за целите  на 
националната  отбрана  (член 1, параграф  4): повечето  от ДЧ са включили  съответните  
разпоредби  в своята  правна  уредба . От друга  страна , информацията , с която  разполага  
Европейската  комисия  показва , че тази възможност  се използва  в много  редки  случаи .  
По-силните  разпоредби  относно  обществените  обсъждания  (член 6, параграфи  2 и 3): 
в общи  линии , обществеността  има приемлив  достъп  до процеса  на вземане  на 
решения . Въпреки  че за оценяването  на реалната  степен  на прилагане  на тези 
разпоредби  е необходимо  по-подробно  проучване , няколко  положителни  
характеристики  се открояват : редица  ДЧ изискват  обществено  обсъждане  в етапа  на 
определяне  на обхвата  на ОВОС , а някои  ДЧ също  изискват  обществено  обсъждане  и 
още в етапа  на преценяване  на необходимостта  от ОВОС . 
Промените  или разширенията  на проекти , попадащи  в обхвата  на Приложение  I и 
Приложение  II: всички  ДЧ докладват , че са приели  национални  мерки  за постигане  на 
съответствие  с промените , въведени  с Директива  2003/35/ ЕО. 
Включването  в информацията  за крайното  решение  на информация  за процеса  на 
участие  на обществеността  (член 9, параграф  1) и разпоредбите  за достъп  на 
обществеността  до процедура  за преразглеждане  (член 10а): на настоящия  етап не е 
възможно  да се направят  заключения  относно  прилагането  на тези разпоредби . От 
друга  страна , Европейската  комисия  вече е установила  проблеми  при транспонирането  
в някои  ДЧ и е инициирала  процедури  за нарушение  съгласно  член  226 от 
Договора  за ЕО. 
 
BG 16   BG ПРИЛОЖЕНИЕ  3: Основни  констатации  от неотдавнашни  съдебни  решения  на 
Съда  на Европейските  общности  (ECJ)  
Съдът  на Европейските  общности  (ECJ) е изтъкнал , че Директивата  за ОВОС  има както  
широк  обхват , така и широко  предназначение18 и цели  да гарантира , че свободата  на 
действие  на държавите -членки  (ДЧ) няма  да подкопае  основната  цел на Директивата , 
която  е, че никой  проект , който  би могъл  да има значително  въздействие  върху  
околната  среда , по смисъла  на Директивата , не следва  да бъде  освободен  от оценяване , 
освен  ако за съответния  проект  може  да се предположи , въз основа  на цялостна  
преценка  на необходимостта  от ОВОС , че не е вероятно  той да има такова  въздействие . 
Механизъм  за преценяване  на необходимостта  от ОВОС  (вземане  на решение  дали  
да се извършва  или не ОВОС )  
При установяването  на критерии  или прагове  за категории  проекти , посочени  в 
Приложение  II, ДЧ са длъжни  да вземат  под внимание  всички  съответни  критерии  за 
подбор , посочени  в Приложение  III. Ако дадена  ДЧ установи  прагове  и/или критерии , 
отчитащи  само  размера  на проектите , без да вземе  под внимание  всички  посочени  в 
Приложение  III критерии , това би представлявало  превишаване  на нейната  свобода  на 
действие  съгласно  Директивата19.  
Всяко  решение , с което  националният  компетентен  орган  преценява , че 
характеристиките  на даден  проект  не водят  до изискване  той да бъде  подложен  на 
оценка  на въздействието  му върху  околната  среда , трябва  да бъде  придружено  от 
цялата  информация , даваща  възможност  да се провери , че това решение  се основава  на 
адекватна  преценка  на необходимостта  от ОВОС , направена  в съответствие  с 
изискванията  на Директива  85/337.20  
Тълкуване  на някои  категории  проекти , посочени  в Приложение  I и 
Приложение  II 
Директивата  за ОВОС  следва  да се тълкува  като изискваща  провеждането  на ОВОС  за 
проекти  за реконструкция  и подобрение  на градски  пътища  (проекти , обхванати  от 
Приложение  I, точка  7, букви  б) и в), или от Приложение  II, точка  10, буква  д) и точка  
13, за които  е вероятно , поради  тяхното  естество , размер  или местоположение  и, ако 
това има значение , поради  взаимодействието  им с други  проекти , да имат  значими  
въздействия  върху  околната  среда .21  
Разпоредбите  на точка  12 от Приложение  ІІ, разглеждани  във връзка  с разпоредбите  на 
точка  7 от Приложение  І към Директива  85/337 в тяхната  първоначална  редакция , се 
отнасят  и за работите  по изменение  на инфраструктурата  на съществуващи  летища , без 
да има удължение  на пистата , доколкото  поради  своето  естество , значение  и 
характеристики  работите  могат  да се считат  за изменение  на самото  летище . Това , по–
                                                 
18 Например , в дело  C-121/03. 
19 Дело  C-66/06, §§62-63. 
20 Дело  C-87/02, §49. 
21 Дело  C-142/07. 
 
BG 17   BG специално , се отнася  за работи , предназначени  значително  да увеличат  дейностите  и 
трафика  на летището .22  
Всяка  национална  разпоредба , изискваща  извършване  на ОВОС  само  за тези проекти  
за урбанистично  развитие  (Приложение  II, точка  10, буква  б), които  са разположени  
извън  градските  райони , стеснява  обхвата  на Директивата .23 Отхвърля  се основанието , 
че проект , който  е предназначен  да бъде  изпълнен  върху  изцяло  трансформиран  терен  
не би имал  значими  въздействия  върху  околната  среда . При определянето  дали  
даденият  вид проект  има значими  въздействия , ДЧ следва  да вземат  под внимание  
неговото  естество , размер  и местоположение , както  и всички  посочени  в Приложение  
III критерии  за преценяване  на необходимостта  от ОВОС .  
Разрешение  за осъществяване   
Дадено  споразумение  между  публични  власти  и частно  предприятие  не представлява  
проект  по смисъла  на Директивата  за ОВОС ; „от компетенцията  на националния  съд е 
да определи , въз основа  на приложимото  национално  законодателство , дали  такова  
споразумение  представлява  разрешение  за осъществяване  по смисъла  на член 1, 
параграф  2. В този  контекст , следва  да се провери  дали  това  разрешение  е част  от 
процедура , включваща  няколко  етапа , която  се състои  от основно  решение  и от 
решения  за изпълнение , и дали  следва  да се отчете  кумулативният  ефект  на няколко  
проекта , на чието  въздействие  върху  околната  среда  трябва  да бъде  направена  
комплексна  оценка .“24 
В случаите , при които  националното  законодателство  предвижда  процедура  с повече  от 
един  етап, включваща  един  етап, който  е свързан  с основното  решение , друг  етап — с 
решение  за изпълнение , което  не може  да излезе  извън  параметрите  на основното  
решение , въздействията , които  проектът  би могъл  да има върху  околната  среда , трябва  
да бъдат  установени  и оценени  в тази част от процедурата , която  е свързана  с 
основното  решение . Само  в случай , че тези въздействия  не могат  да бъдат  установени  
преди  процедурата , свързана  с решението  за изпълнение , оценката  следва  да се 
извърши  по време  на тази следваща  процедура .25 Също  така, ОВОС  следва  да бъде  
извършена  по време  на следващ  етап, в случай  че по време  на този следващ  етап, при 
вече предоставено  разрешение , обхващащо  повече  от един  етап, се изясни , че е 
вероятно  проектът  да има значителни  въздействия  върху  околната  среда .  
Разрешения  за узаконяване  на вече  изпълнени  проекти  и „узаконявания  след  
изпълнението “ на незаконни  дейности   
При все, че правото  на ЕО не може  да попречи  на даването  в някои  случаи  на 
позволение , по приложимите  национални  норми , за узаконяване  на дейности  или 
действия , които  са незаконни  от гледна  точка  на правото  на ЕО, „подобна  възможност  
трябва  да бъде  поставена  в зависимост  от условието  тя да не предоставя  на 
заинтересованите  лица  повод  да заобикалят  или да не прилагат  нормите  на 
Общността , и трябва  да остане  изключение .“26  
                                                 
22 Дело  C-2/07. 
23 Дело  C-332/04. 
24 Дело  C-2/07. 
25 Дело  C-201/02, §52; Дело  C-508/03; Дело  C-290/03. 
26 Дело  C-215/06, §§57-61. 
 
BG 18   BG Административни  такси  
Само  по себе си, събирането  на административни  такси  за участие  на обществеността  в 
процеса  на обсъждане  не е несъвместимо  с предназначението  на Директивата  за 
ОВОС27. „Обаче , не може  да бъде  определян  такъв  размер  на дадена  
административна  такса , който  да възпрепятства  цялостното  реално  действие  на 
Директивата , в съответствие  с преследваната  от нея цел.“ Такъв  би бил случаят , ако 
поради  нейния  размер , дадена  такса  може  да попречи  на упражняването  на правото  на 
участие , посочено  в член  6 от Директивата .  
                                                 
27 Дело  C-216/05, §§37-38 и 42-44. Това  съдебно  решение  се отнася  до Директивата  в нейния  вид 
преди  измененията , въведени  с Директива  2003/35/ ЕО.