P6_TA(2007)0051

Общи насоки за икономическата политика за 2007 г.

Резолюция на Европейския парламент относно положението на европейската икономика: подготвителен доклад относно общите насоки за икономическата политика за 2007 г. (2006/2272(INI))

Европейският парламент,

- като взе предвид интегрираните насоки на Комисията за растеж и заетост (2005—2008 г.) (COM(2005)0141) (интегрираните насоки),

- като взе предвид Решение 2005/600/ЕО на Съвета от 12 юли 2005 г. относно насоки за политиките по заетостта на държавите-членки [1],

- като взе предвид икономическите прогнози на Комисията [2],

- като взе предвид Прегледа на икономиката на ЕС през 2006 г. на Комисията от 22 ноември 2006 г., "Динамика на приспособяването в евро зоната — Опит и предизвикателства",

- като взе предвид докладите на държавите-членки от есента на 2006 г. в рамките на Лисабонската стратегия относно прилагане на техните национални програми за реформи [3],

- като взе предвид годишния доклад на Комисията за постигнатия напредък от 12 декември 2006 г. относно Лисабонската стратегия, озаглавен "Прилагане на обновената Лисабонска стратегия за растежа и заетостта — година на резултати",

- като взе предвид съобщението на Комисията до Съвета и Европейския парламент "Дългосрочната устойчивост на публичните финанси на ЕС" (COM(2006)0574),

- като взе предвид съобщението на Комисията "Демографското бъдеще на Европа — превръщане на предизвикателството във възможност" (COM"(2006)0571),

- като взе предвид съобщението на Комисията до Съвета, Европейския парламент, Европейския икономически и социален комитет, Комитета на регионите и Европейската централна банка "Годишен отчет за еврозоната" (COM"(2006)0392),

- като взе предвид своята резолюция от 26 май 2005 г. относно препоръката на Комисията относно общите насоки за икономическите политики на държавите-членки и Общността в рамките на интегрираните насоки за растеж и работни места (2005—2008 г.) [4],

- като взе предвид Документа за ключовите въпроси на Председателството на Съвета от 7 февруари 2006 г. за Съвета ЕКОФИН с оглед Европейския съвет, който ще се проведе през пролетта на 2007 г.,

- като взе предвид заключенията на Председателството от Европейския съвет в Лисабон от 23- 24 март 2000 г., Европейския съвет в Гьотеборг от 15- 16 юни 2001 г. и Европейския съвет в Брюксел от 22- 23 март 2005 г.,

- като взе предвид член 99, параграф 2 от Договора за ЕО,

- като взе предвид член 45 от своя правилник,

- като взе предвид доклада на Комисията по икономически и парични въпроси (A6-0012/2007),

A. като има предвид, че Интегрираните насоки са централен инструмент на политиката на ЕС в областта на икономиката и заетостта в рамките на един средносрочен период от три години; като има предвид, че този инструмент, въз основа на редакцията от 2005 г. и предстоящото му преразглеждане следва да бъде внимателно оценен и доразвит с оглед подобряване на прилагането му;

Б. като има предвид, че Интегрираните насоки, реформираният Пакт за стабилност и растеж, както и финансовата рамка за периода 2007—2013 г., заедно ще допринесат за постигане на по-голяма съгласуваност в процеса на определяне на политики и за подобряване на икономическото управление на Европейския съюз;

В. като има предвид, че Интегрираните насоки не бива да се възприемат единствено като преименуване на същестуващите политики, а следва да се превърнат в истински интегриран пакет от политики, който обхваща и обединява макро- и микроикономическите измерения и измеренията на трудовата заетост;

Г. като има предвид, че Интегрираните насоки са съществен елемент на Лисабонската стратегия и като неин основен инструмент за прилагане следва, с помощта на уравновесен подход, основаващ се на комбинация от политики, да преследват реформи, които черпят вдъхновение една от друга, в областта на икономиката, заетостта, околната среда и социалното осигуряване;

Д. като има предвид, че икономическият растеж не е самоцел, а необходимо условие и в тази си роля е част от интегриран подход за осигуряване на благосъстояние и жизнен стандарт на гражданите; като има предвид, че стремежът за постигане на устойчив растеж , основаващ се на икономическа политика, социалноосигурителна политика и политика за заетостта, околната среда и бюджета, трябва да съответства на отговорността му спрямо бъдещите поколения,

Възползване от възходящата тенденция в областта на икономиката и заетостта в Европейския съюз

1. Отбелязва, че след шест години на недостатъчен икономически растеж, стагнация или дори рецесия в много държави-членки европейската икономика понастоящем постига по-добър темп на растежа, който надвишава темпа от предходните години, т.е. темп на растежа за 2006 г. от 2,8% от БВП в Европейския съюз и 2,6% в еврозоната, който ръст обаче спада през 2007 г. до 2,4% в Европейския съюз и 2,1 % в еврозоната; повдига въпроса относно това доколко е възможно растежът в Европа да има цикличен характер и подчертава необходимостта от насърчаване на потенциала на Европа за растеж, така че да може да се създава заетост;

2. Отбелязва наличието на големи различия между темповете на растеж в държавите-членки и изразява загриженост за относително ниския темп на растеж в редица от големите държави-членки, което най-вече може да се отдаде на стагнацията във вътрешното търсене; отбелязва в тази връзка по-високия от средните стойности темп на растеж в скандинавските страни, който се съпътства от значително намаляване на безработицата в последно време;

3. Подчертава подобрението в публичните финанси с намаляване на средния бюджетен дефицит до 2% от БВП през 2006 г.; очаква последващи подобрения на качеството на публичните финанси, които не отразяват единствено циклични фактори;

4. Отбелязва положително развитие на пазара на труда с удвояване на годишния темп на растежа на производителността на труда от 0,6 % до 1,2 % и намаляване на безработицата до 8% както в Европейския съюз, така и в еврозоната през 2006 г., и предвидена безработица от 7,3 % в Европейския съюз и 7,4 % в еврозоната до 2008 г., нарастване на заетостта с около 1,4 %, представляващо 2,9 милиона нови работни места през 2006 г., с възможност за нови 7 милиона нови работни места през периода от 2007 до 2008 г., което би означавало нарастване на нивото на заетост от 63,7 % през 2005 г. на 65,5 % през 2008 г.; отбелязва, все пак, че равнищата на безработица, особено сред жените, са все още високи и са далеч от постигането на лисабонските цели; призовава, следователно, за полагане на допълнителни усилия за постигане на ефективен и приобщаващ европейски пазар на труда, който съчетава гъвкавост и сигурност и е в състояние да постигне значително по-висок процент на участие; подчертава в тази насока, че необходимите реформи следва да се разработват и прилагат в сътрудничество със социалните партньори;

5. Изразява загриженост за постоянно високото ниво на бедност в Европейския съюз, което след намаляване от 17 % на 15 % през средата на 90-те години на XX век наскоро отново е нараснало на 17 % през 2005 г.; в тази връзка счита за неприемливо, че в разширения Европейски съюз около 80 милиона души днес имат разполагаем доход, който е под 60 % от националния изравнен среден доход;

6. Отбелязва, че през 2006 г. ЕС е разширил водещата си роля на най-голям световен износител, като износът му е нараснал с 8%, но подчертава, че износният излишък възлиза на едва 0,3% процентни пункта от настоящия растеж на БВП в еврозоната и изтъква рисковия фактор, свързан с високия обменен курс евро/долар; обръща внимание на факта, че сегашният икономически подем се основава предимно на съживяването на вътрешното търсене и това е до голяма степен резултат от краткосрочни инвестиции; отбелязва, че основният проблем, пред който е била изправена европейската икономика през последните десет години, е недостатъчното вътрешно търсене, което може да се отдаде на липсата на доверие, породена от безработица; изразява загриженост докога може да се постига продължителен растеж на инвестициите и потреблението, наред с устойчиво подобряване на положението в сферата на заетостта, така че предимно цикличното нарастване да се превърне в структурна възходяща тенденция;

7. Счита, че европейската икономика е укрепнала благодарение на основните постижения на икономическия и паричен съюз (ИПС) и единния вътрешен пазар; призовава за пълно завършване на изграждането на единния вътрешен пазар, особено в областта на финансовите услуги и в енергийния сектор, чрез бързо и пълно прилагане на директивите за електроенергия и газ; съответно подчертава значението на инвестициите в инфраструктурата , необходими за постигане на тази цел; очаква по-нататъшни икономически стимули от един европейски пазар на услуги, който ще гарантира недискриминационен достъп за доставчиците на услуги и защита на законодателството в областта на трудовата заетост и социалното осигуряване на държавата, в която се предоставят услугите; настоятелно приканва държавите-членки, с оглед на последните разширявания, да поддържат отворен и свободен пазар на труда, който подкрепя икономическия растеж;

8. Посочва, че по-постоянно увеличаване на потенциала за икономически растеж в Европейския съюз в рамките на Лисабонската стратегия налага продължаващо прилагане на уравновесени реформи, включително на мерки, целящи укрепване на новаторството, технологичния напредък и натрупването на човешки капитал чрез премахване на оставащите пречки, възпрепятстващи функционирането на вътрешния пазар, и чрез създаване на по-благоприятна среда за развиване на стопанска дейност в държавите-членки на ЕС;

9. На фона на очаквания спад на растежа в Съединените щати и оттам — в световната търговия, на фона на потенциални външни сътресения, като например рязка промяна в световния дисбаланс със сериозни последици върху обменните курсове и финансовите пазари, както и възможно по-нататъшно повишаване на цената на петрола, обръща внимание на необходимостта да се подкрепи и засили икономическият напредък чрез икономическа политика, която подобрява ефективността на пазарите на стоки, услуги, труд и капитал и която насърчава растежа и е еднакво насочена както към износа, така и към вътрешното търсене;

10. Изразява загриженост за обменния курс на евровалутата, който може да увреди конкурентоспособността на Европа спрямо Съединените щати; очаква Европейската централна банка да наблюдава измененията отблизо и да предприема подходящи мерки, за да се защитят икономическите интереси на Европа в международната финансова система;

Поощряване на държавите-членки за постигане на резултати, които да служат за мерило

11. Отбелязва, че действителният икономически растеж в Европейския съюз се характеризира със стари и нови различия, като най-ниските темпове на растеж са в Португалия (1,2% от БВП) и Италия (1,7 %), а високи темпове на растеж сред държавите-членки на ЕС-15 имат Испания (3,8 %), Гърция (3,8 %) и особено Швеция (4 %), Финландия (4,9 %) и Люксембург (5,5 %); отбелязва, че сред новите държави-членки особено високи темпове на растеж отбелязват Словакия (6,7 %), Литва (7,8 %), Естония (10,5 %) и Латвия (11 %); подчертава, че тези различия отразяват също важни структурни различия, различни вътрешни икономически политики и демографски структури, както и асиметрични влияния на общите политики, които онагледяват потенциалните рискове за вътрешното сближаване на Европейския съюз; поради това подчертава необходимостта от политики, които да засилват икономическото сближаване и по този начин да укрепват вътрешния пазар и паричния съюз;

12. Изтъква, че от гледна точка на усилията за модернизиране и икономическите показатели най-голям успех постигат държавите-членки, които съчетават прогресивни и добре балансирани структурни реформи с по-високо от средното равнище на инвестиции в транспорт, информационни технологии, изследователска и развойна дейност, както и в новаторство, образование, обучение през целия живот и детски заведения, и обновяването на надеждни социални мрежи; отбелязва, че до голяма степен същите тези държави-членки имат високоефективна и прозрачна администрация, новаторска предприемаческа среда, бюджетни излишъци, равнища на дълга, които са по-ниски от средните, и висококачествени обществени разходи, като в същото време проявяват признаци, че техническият напредък допринася за националния ръст, който е почти два пъти по-висок от средната стойност за ЕС; стига до заключението, че тези политики на държави-членки, които се стремят да постигнат високи равнища на трудова заетост, включително заетостта при жените и по-възрастните работещи, ще дадат възможност на Европейския съюз да се изправи с по-голяма увереност пред настоящите и бъдещи предизвикателства като застаряването на населението и засилващата се конкуренция в резултат на глобализацията;

13. Подчертава в тази връзка, че държавите-членки, които постигат най-голям успех по отношение на своите стратегии за икономическо и социално обновяване, могат да се възприемат като модели за подражание по отношение на успешното прилагане на Лисабонската стратегия, и насърчава другите държави-членки да се ръководят от тях, макар и мерките за прилагане на Лисабонската стратегия да трябва да се приспособяват към положението в съответната държава-членка и да трябва да продължават да бъдат нейна отговорност;

14. Отбелязва, че по отношение на националните програми за реформи на държавите-членки, в общи линии, има признаци на по-високо хармонизиране, както и на нов ангажимент към пряка политика за постигане на договорените в Европа цели; въпреки това подчертава, че държавите-членки имат различни изходни позиции и показват значителни различия по отношение на съдържанието, темпа и интензивността на реформите в различните области; счита, че реформите отговарят само до определена степен на настоящото икономическо положение и състоянието на заетостта, и че в много случаи такива ключови задачи като новаторство, заетост, енергийни доставки, устойчива околна среда и по-добро законотворчество все още не се включват достатъчно в една интегрирана програма за реформи; изразява съжаление, че дори в сферите на повишаване на равнищата на заетост и политиката за активна трудова заетост напредъкът и усилията за реформи се движат по-бавно, отколкото в други сфери; все пак приветства усилията за повишаване на отговорността на национално и регионално ниво ("ownership") и привличането на националните парламенти и социалните партньори, и призовава за по-нататъшно разширяване на подобни усилия;

Укрепване на потенциала — разширяване на успехите: какво още трябва да се направи

15. Призовава държавите-членки да извлекат полза от новото икономическо положение и произтичащото от това поле за маневри с цел да се насърчи по-устойчива форма на икономически растеж, която да е по-тясно свързана с постигането на качествени цели; подчертава, че постигането на здрава и стабилна макроикономическа среда изисква подобряване на качеството на публичните финанси с още по-консолидирани бюджети, както и интелигентна политика за частни и публични инвестиции, която да води до изграждането на напредничава инфраструктура и да отваря утрешните пазари днес;

16. Подчертава, че за да се извлече цялостна полза от потенциала на вътрешния пазар и да се засили позицията на Европа на световния пазар, трябва да се ограничат настоящите протекционистки и антиконкурентни тенденции;

17. Отбелязва значението на малките и средни предприятия (МСП) при създаването на заетост; съответно подчертава необходимостта от създаване на по-благоприятен климат за тях чрез по-благоприятен данъчен режим, намаляване на нормативните и административни тежести, повишен достъп до финансиране, подобряване на тяхното положение във връзка със стопанските разходи от гледна точка на енергия, транспорт, съобщения и услуги, подобрен достъп до информационни и комуникационни технологии и повишени инвестиции в изследвания и развитие и новаторство;

18. Подчертава значението за европейската икономика на отличната конкурентоспособност, както и необходимостта да се поддържа потенциал за търсене, и очаква участниците във формулирането на икономическата политика да положат допълнителни усилия за постигане на дългосрочен темп на растежа в условията на икономическа стабилност и устойчиво развитие, също така посредством ефективно координиране на икономическите политики;

19. В този контекст подчертава значението на образованието, особено висшето образование, за укрепване на потенциала за бъдещ растеж и за повишаване на равнищата на умения, мобилност и приспособимост на европейските граждани; призовава държавите-членки да увеличат усилията си за повишаване на привлекателността, достъпността и конкурентоспособността на европейските образователни системи;

20. Припомня, че постигането на целите от Лисабон изисква достатъчно финансови средства чрез бюджета на Общността; в тази връзка изразява съжаление за недостатъчната наличност на финансови средства за постигане на споменатите цели;

21. Счита, че един едновременен и съгласуван подход от страна на държавите-членки за разходи за засилване на растежа, стимулиране на частните инвестиции и съвместните инициативи в областта на частното и общественото сътрудничество може да отприщи съществени синергии, да подобри способността на Европа да посреща съществуващите предизвикателства в областта на науката и изследванията, транспорта и съобщенията, енергетиката и устойчивостта на околната среда и ще подкрепи ефективното разпределение на ресурси в цяла Европа; в тази връзка отбелязва значението на една съгласувана фискална рамка, включваща режим за корпоративно данъчно облагане, която да е благоприятна за МСП и да е насочена към създаването на трудова заетост; счита, че държавите-членки следва да подобрят ефикасността на режима на данъчни и социални вноски, за да се улесни създаването на работни места, особено за определени социални групи, като например жени, дългосрочно безработни и по-възрастни хора; счита, че конкурентните режими за данъчно облагане следва да насърчават създаването на нови стопански предприятия, без да се застрашава капацитетът за национално финансиране, и следва да пренесат тежестта от данъчно облагане на труда към екологично данъчно облагане, включително фискални стимули за подкрепяне на изследователската и развойна дейност и използването на възобновяеми ресурси;

22. Отново призовава, с оглед на предстоящото преразглеждане на Финансовата перспектива, за допълнително приспособяване на бюджета на ЕС въз основа на лисабонските цели и за подкрепяне по този начин на пълното прилагане на Лисабонската стратегия като цяло;

23. Признава, че е постигнат голям напредък в пренасочването на вниманието от държавни помощи към хоризонтални цели; насърчава държавите-членки да продължават тази тенденция и да съгласуват в още по-голяма степен държавните помощи с целите от Лисабон като трудова заетост, иновации и устойчивост;

24. Подчертава необходимостта конкурентоспособността на европейските икономики в бъдеще да се насочва още повече към интелигентен и устойчив икономически процес, който да върви ръка за ръка с по-ефективно използване на ресурсите; в тази връзка препоръчва да се вземат под внимание на национално равнище следните мерки, които да благоприятстват не само модернизирането на икономиката, разработването на нови технологии и укрепването на конкурентоспособността, но и екологичната съвместимост и разкриването на нови области на трудова заетост:

а) в областта на изследванията и развитието:

- стимули за разширяване на частните изследователски и развойни дейности,

- насърчаване на публичните инвестиции в контекста на изследователските и развойни дейности, и по-специално публично-частните партньорства,

- насърчаване на създаването на мрежи и на осъществяването на сътрудничество между университети, изследователски институти и предприятия,

- насърчаване на националните или регионални координационни центрове в областта на изследванията и развитието,

- насърчаване на новаторството и развитието на нови технологии от МСП и малки доставчици на услуги, особено чрез подобряване на достъпа до всякакви източници на капитал, и в частност на рисков капитал, и

- насърчаване на обучението и преквалификацията в интерес на активна политика на заетост в областта на модерните технологии;

б) в областта на енергетиката и околната среда:

- прилагане на директивите за електроенергия и газ в интерес на справедлив, конкурентоспособен, функциониращ и недискриминационен европейски енергиен пазар,

- осигуряване на енергийните доставки за европейските икономики чрез разнообразяване на източниците и маршрутите за транзитно преминаване на енергийния внос,

- въвеждане на фискални стимули, стимули за постигнати резултати и инвестиции за насърчаване на мерки за енергийна ефективност, включително осъществяването на цели за енергоспестяване,

- въвеждане на фискални стимули, стимули за постигнати резултати и инвестиции за насърчаване на възобновяеми енергии и екологично ефективни технологии и иновации,

- гарантиране на независимостта на националните регулаторни органи и тяхното координиране на ниво ЕС,

- разширяване и свързване в мрежа на регионалното производство на енергия,

- повишаване на прозрачността на енергийния пазар и ясно разделение на производството, разпределението и търговията с енергия ("отделно таксуване на услуги"), и

- по-сериозно въвеждане на "екологични сертификати",

25. Счита за приоритет разкриването на нови шансове и възможности за работа за всички сектори в една бързо променяща се икономика; подчертава, че най-уязвимите членове на обществото са най-силно изложени на риск в този смисъл и че следва да се отдаде предимство на насърчаването на "активната интеграция" и на създаването на по-добри работни места в по-общ план; подчертава също необходимостта от намиране на равновесие между новите изисквания за гъвкавост на работниците и готовността им да се преквалифицират с перспективи за намиране на нова работа и гарантирането на нови форми на сигурност ("флексисигурност"), също с цел да се насърчават възможностите за по-добро съчетаване на професионален и личен живот; в тази връзка призовава за подобряване на възможността за участие и достъп до пазара на труда на жените, по-възрастните работници, младите хора, дългосрочно безработните и имигрантите, за които, наред с другото, в по-голяма степен да се преследва осъществяването на национално равнище на следните мерки в областта на трудовата заетост и образованието:

- предоставяне на гаранции, че на всеки завършил училище се предлагат работа, обучение или други равностойни мерки в срок от шест месеца,

- въвеждане на законно право на преквалификация и участие в обучение през целия живот,

- предоставяне на стимули и инвестиции за насърчаване на обучението, преквалификацията и обучението през целия живот, и образци на успешно съчетаване на семеен и професионален живот, на образование и обучение,

- насърчаване на гъвкави модели за доброволен преход от работна към пенсионна възраст, и с оглед улесняване на достъпа до пазара на труда за младите хора,

- насърчаване създаването на нови стопански дейности и предоставяне на гаранции за предаване на управлението на съществуващи предприятия на основания, свързани с възрастта,

- допълнително намаляване на данъчното бреме и вноски за социално осигуряване за ниски и средни доходи,

- осигуряване на квалификация и постъпване за първи път на работа на младите хора чрез подходящи частни и публични стимули,

- увеличаване на наличието и достъпността на висококачествени грижи за децата,

- предоставяне на гаранции, че необходимият срок за започване на нов бизнес не надвишава една седмица, както и ниски такси и административни разходи, свързани с това,

- включване на обучението по предприемачество в програмите за обучение през целия живот,

- осигуряване на подходяща политика относно законната имиграция в съответствие с предложението за европейска система за "Зелена карта";

26. Посочва, че в интерес на макроикономическата стабилност повишаването на производителността трябва да върви ръка за ръка с по-справедливо разпределение на плодовете на растежа и укрепване на социалното сближаване; в тази връзка обръща внимание на необходимостта от повишаване на доходите, за да се задържи темпът на средносрочния растеж на производителността; подчертава неотложната необходи- мост да се засили културата на насърчаване и участие като част от корпоративното управление и корпоративната социална отговорност;

27. Подчертава необходимостта от засилено и структурирано сътрудничество в Европейския съюз, и особено в евро зоната, за да се укрепят управлението и процесът на европейска интеграция, тъй като това е единственият начин да се отговори на световните икономически предизвикателства; поради това приканва Съвета и Комисията да гарантират, че в бъдеще годишният отчет за евро зоната ще предоставя по-практичен набор от инструменти, които да позволяват провеждането на по-подробен диалог между различните органи на ЕС, които участват в укрепването на икономическото управление на Европейския съюз; освен това счита, че Евро групата следва да съсредоточи вниманието си върху осигуряването на гаранции, че при съставянето и изпълнението на национални бюджетни планове, същите са по-добре балансирани и хармонизирани както откъм съдържание, така и откъм график, тъй като това би могло съществено да допринесе за одобряването на програма за реформи в икономическата политика; предлага, в рамките на по-засилено и структурирано сътрудничество в еврозоната, да се поканят другите засегнати формации на Съвета да участват в такова сътрудничество;

Стимулиране на необходимите институционални реформи

28. Приветства новия подход на Комисията за последващи действия след оценката на националните програми за реформи чрез предлагане на конкретни препоръки за всяка отделна страна, които да служат като насоки за държавите-членки, и призовава Европейския съвет да одобри тези препоръки; в тази връзка подчертава необходимостта от засилване на взаимно укрепващия подход на Интегрирани насоки, които трябва да бъдат отразени в политиките за национални реформи; още веднъж призовава за прозрачен обмен на най- добрите практики и за публикуване от Комисията на годишна "класация" на държавите-членки с най-добри и най-слаби резултати в областта на реформите, с цел да се извличат поуки както от успехите, така и от неуспехите; все пак, в тази връзка посочва необходимостта от достатъчен брой интегрирани показатели, за да се обхванат всички области на политиката, включени в Лисабонската стратегия;

29. Изразява съжаление за слабото присъствие на Лисабонската стратегия в националните политики на много държави-членки; счита, че мобилизирането на всички икономически заинтересовани лица е от съществено значение за нейното ефективно осъществяване; счита, в частност , че повишеното участие на социалните партньори, националните парламенти и гражданското общество ще подобри видимостта на Лисабонската стратегия, ще повиши качеството на обществения дебат относно икономическите реформи, ще засили отговорността и ще повиши осъзнаването от обществото на необходимостта от тясно координиране на икономическите политики, за да се отговори на главните предизвикателства, поставени от текущия процес на глобализация, и да се възприеме обща позиция за подобряване на икономическото управление в Европейския съюз; настоятелно приканва държавите-членки да прилагат Интегрираните насоки и националните програми за реформи ангажирано и в дух на "ownership", и с по-голямо участие на националните парламенти и други заинтересовани участници, като например социалните партньори, и изисква редовен преглед на относимостта на националните програми за реформа съгласно принципа на "съпоставка въз основа на стандарти", включително по-широко допитване в държавите-членки, в които това все още не е правилото; очаква приоритетите на националните програми за реформи да бъдат по-добре отразени в графика и съдържанието на националните бюджетни решения;

30. Приветства консолидирането и интегрирането на насоките за мерки в областта на икономическата и структурната политика и политиката за трудова заетост; в тази връзка повтаря, че насоките в областта на икономическата и структурната политика трябва да получат същия законодателен статут, с какъвто се ползват насоките за мерки в областта на политиката за трудова заетост, и че трябва да се изготви междуинституционално споразумение, за да се изясни участието на Европейския парламент в тази връзка;

31. С оглед на предстоящата работа по преразглеждане на Интегрираните насоки очаква да види съвместен процес на размисъл между заинтересованите институции на ЕС и предлага създаването на междуинституционална работна група след Европейския съвет през пролетта на 2007 г.; препоръчва да се обсъдят и обмислят следните аспекти за подобряване на осъществяването на програмата за реформи на ЕС:

- представяне на подробен анализ на структурните реформи и тяхното пряко въздействие върху производителността, заетостта и търсенето на вътрешния пазар с оглед преразглеждане на Интегрираните насоки,

- разработване на по-ясни и по-съсредоточени интегрирани насоки, като същевременно се разшири обхватът на областите на реформа, които следва да се включат, по отношение, например, на изчерпателната програма за реформи за по-активна политика на екологична устойчивост, излизаща извън рамките на енергийната политика, и за по-ангажирана политика за насърчаване на обучението през целия живот,

- разработване на по-стандартизирана структура за докладване в контекста на националните програми за реформи, без да се накърнява правото на държавите-членки да определят национални приоритети за реформи,

- разработване на насоки и стандарти за национални допитвания, включително препоръки за включването и активното участие на националните парламенти както в изготвянето, така и в преглеждането на националните програми за реформи,

- разработване и обмен на успешни образци за информационни и комуникационни стратегии,

- повишаване на ефективността на програмата за реформи на ЕС чрез консолидиране на съдържанието и графика на инструментите за икономическа политика, които все още се използват поотделно, с цел постигане на"стратегия за интелигентен растеж", която допълнително да съсредоточава работата по докладване и оценка в областта на националните програми за реформи, но същевременно да включва и националните програми за стабилност и конвергенция и системните инициативи за включване на принципа на екологична устойчивост;

32. Още веднъж изразява съжаление, че до настоящия момент Парламентът, Съветът и Комисията не са достигнали до никакво споразумение за ясен план и кодекс за поведение, което би гарантирало подходящо сътрудничество и пълното участие на трите заинтересовани институции на ЕС в подходящото по-нататъшно разглеждане на Интегрираните насоки като основен инструмент на Лисабонската стратегия; в тази връзка призовава Съвета и Комисията незабавно да представят предложения за тясното сътрудничество на трите заинтересовани институции на ЕС с оглед предстоящото преразглеждане на Интегрираните насоки;

*

* *

33. Възлага на своя председател да предаде настоящата резолюция на Съвета и Комисията.

[1] ОВ L 205, 6.8.2005, стр. 21.

[2] Есен 2006 г., № 5/2006.

[3] http://ec.europa.eu/growthandjobs/key/nrp2006_en.htm.

[4] ОВ С 117 Е, 18.5.2006 г., стр. 248.

--------------------------------------------------