EN    EN BG 
EN    EN  ЕВРОПЕЙСКА  КОМИСИЯ  
Брюксел , 8.3.2011 
SEC(2011) 289 окончателен  
РАБОТЕН  ДОКУМЕНТ  НА СЛУЖБИТЕ  НА КОМИСИЯТА  
 
РЕЗЮМЕ  НА ОЦЕНКАТА  НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО   
  
Придружаващ  документ  към 
 
СЪОБЩЕНИЕ  НА КОМИСИЯТА  
ДО ЕВРОПЕЙСКИЯ  ПАРЛАМЕНТ , СЪВЕТА , ЕВРОПЕЙСКИЯ  
ИКОНОМИЧЕСКИ  И СОЦИАЛЕН  КОМИТЕТ  И КОМИТЕТА  НА РЕГИОНИТЕ  
 
Пътна  карта  за постигане  до 2050 г. на икономика  с ниска  въглеродна  
интензивност  
 
{COM(2011) 112 окончател
eн} 
{SEC(2011) 287 окончател eн} 
{SEC(2011) 288 окончател eн} 
 
BG 2   BG 1. ФОРМУЛИРАНЕ  НА ПРОБЛЕМА  
(1) С цел да се избегнат  опасни  последици  от изменението  на климата , ЕС възприе  
като официално  декларирана  цел да се ограничи  увеличението  на температурата  
до не повече  от 2 ºC. Тази  цел бе спомената  в Копенхагенската  спогодба . Тя бе 
потвърдена  и в системата  на Рамковата  конвенция  на ООН  по изменението  на 
климата  (UNFCCC) — в решението  на Шестнадесетата  сесия  на Конференцията  
на страните  по тази конвенция .  
(2) Междуправителственият  комитет  по изменението  на климата  (IPCC) докладва  в 
2007 г., че съгласно  сега съществуващите  научни  данни , за да се ограничи  
температурното  увеличение  до 2 ºC в сравнение  със стойностите  отпреди  
индустриалната  революция  ще е необходимо  развитите  страни  да възприемат  
цел за намаление  на своите  емисии  на парникови  газове  в периода  до 2050 г. с 80 
до 95 % спрямо  емисиите  си през 1990 г. Европейският  съвет  и Европейският  
парламент  утвърдиха  това като цел на ЕС, в контекста  на необходимите  
намаления  на емисии , които  според  IPCC следва  да бъдат  постигнати  от цялата  
група  на развитите  страни .  
(3) Емисиите  на парникови  газове  на ЕС като цяло  намаляха  в последните  две 
десетилетия  (без да се отчитат  емисиите  от земеползването , промените  в 
земеползването  и горското  стопанство  — LULUCF). Съгласно  оценка  на 
Европейската  агенция  за околната  среда  (EEA), емисиите  на парникови  газове  са 
намалели  допълнително  в 2009 г. до стойности , по-ниски  със 17 % спрямо  
количествата  от 1990 г. Ако се включат  и данните  за въздушния  транспорт , това 
намаление  би било  със 16 % под количествата  от 1990 г. Така  посоченото  
намаление  се дължи  донякъде  и на въздействието  на икономическата  криза  през  
2009 г. 
(4) Понастоящем  около  55% от първичната  енергия  в Европа  идва  от внос . Като  се 
има предвид  намаляването  на добива  на нефт  и газ в Северно  море , очаква  се, че 
дори  и да бъде  цялостно  приложен  пакетът  от документи  относно  климата  и 
енергетиката , делът  на вносната  енергия  ще нарасне  към 2030 г. до 57 %. 
Въпреки  че сама  по себе си енергийната  зависимост  не представлява  
икономически  проблем , има редица  развития  в тази област , които  заслужават  
внимание . Първо , съществува  тенденция  за нарастващо  потребление  на нефт  и 
газ в страните  с бързоразвиващи  се икономики . Второ , инвестициите  в областта  
на добива , преработката  и доставката  не съответстват  на нарастващото  
потребление . Според  оценка  на Международната  енергийна  агенция , към 2035 г. 
около  75 % от добива  на суров  нефт  ще трябва  да идва  от находища , които  все 
още предстои  да бъдат  разработени  или открити . Трето , глобалните  запаси  често  
са разположени  в политически  нестабилни  райони  и са собственост  на държавни  
компании , които  не винаги  могат  да реагират  адекватно  на действието  на 
пазарните  сили . Следователно  европейската  икономика  ще продължи  да бъде  
изложена  на сериозни  рискове  във връзка  с енергийните  цени , и по-специално  
това се отнася  за транспортния  сектор , който  е над 90 % зависим  от 
нефтопродукти . По тези причини  в пътната  карта  са разгледани  такива  развития  
в енергетиката  и синергии , които  да засилят  енергийната  сигурност . 
BG 3   BG (5) Разработването  на нисковъглеродни  технологии  е от решаващо  значение  за 
постигането  по устойчив  начин  на растеж  и работни  места . Но разработването  на 
тези технологии  се затруднява  не само  от факта , че чисто  пазарният  подход  в 
тази област  води  до неуспехи , което  се дължи  липсата  на отчитане  на 
страничните  разходи , съпътстващи  емисиите  на парникови  газове  (GHG 
externalities). Съществува  също  проблемът  на неопределеността  и изобщо  на 
разпиляването  на знания , което  може  да доведе  до по-ниски  от оптималните  
инвестиции  в научно -изследователска  и развойна  дейност . Освен  това, проблем  
представлява  и пазарната  реализация  на капиталоемки  технологии , при които  
инвестициите  са с дълги  срокове  на откупуване . Ето защо , от решаващо  
значение  е да се поощрява  разработването  на нисковъглеродни  технологии  и да 
се ускорява  напредъкът  по „кривата  на научаването “, по един  колкото  е 
възможно  икономически  по-ефективен  начин . Това  представлява  едновременно  
голямо  предизвикателство  и възможност  за европейския  бизнес . Как ЕС следва  
да разработва  своите  политики  в областта  на научно -изследователската  и 
развойна  дейност , демонстрационните  проекти  и иновацията , как да създава  
рамкови  условия , водещи  до технологични  промени  и до тяхното  възприемане  
от обществеността , и как да поощрява  конкурентноспособността  на широк  кръг  
ключови  за ЕС производствени  отрасли  — всичко  това представлява  съществен  
въпрос  при разработването  на пътната  карта  за постигането  на нисковъглеродна  
икономика .  
(6) Преходът  към нисковъглеродна  икономика  има важно  значение  за постигането  
на устойчиво  развито  използване  не само  на енергийните , но и на други  ресурси ; 
тези съображения  са в основата  на Водещата  инициатива  за ефективно  
използване  на ресурсите  към Стратегията  „Европа  2020“ (Europe 2020 Resource 
Efficiency Flagship). Намаляването  на емисиите  на парникови  газове  е свързано  и 
със значителни  намаления  на емисиите  на други  замърсители  на въздуха  и 
съответни  ползи  за здравеопазването . Необходимо  е, също  така, да се разгледат  в 
пътната  карта  въпросите , свързани  с промишлените  процеси , земеползването , 
селскостопанските  и горскостопанските  практики  и взаимната  зависимост  с 
производството  и потреблението  на храни , фуражи  и дървесни  продукти  
(дървесина , целулоза  и хартия ), както  и запазването  на редица  съществени  ползи  
от екосистемите  (качество  на почвата , наличие  на водни  ресурси , 
биоразнообразие ). 
2. ЦЕЛИ 
(7) Конкретната  цел на Пътната  карта  за постигане  до 2050 г. на икономика  с ниска  
въглеродна  интензивност  е да се формулира  виждане  за начина , по който  да се 
развива  рамката  на политиките  на ЕС в следващите  10 години  и по-нататък , с 
оглед : (1) да се осигури  възможност  за значителни  намаления  на емисиите  на 
парникови  газове , в съответствие  с необходимото  съгласно  научните  данни , като 
в същото  време  се постигне  (2) намалена  уязвимост  от нефтени  кризи  и от други  
рискове  за енергийната  сигурност  и (3) бъдат  използвани  възможностите  за 
устойчив  растеж  и работни  места  (във връзка  с новите  нисковъглеродни  
технологии ), отчитайки  също  и по-общите  съображения  относно  устойчивото  
развитие  и ефективното  използване  на ресурсите .  
BG 4   BG (8) Целта  на настоящата  оценка  на въздействието  е да даде  информация  относно  
пътищата  на развитие  — общо  и по сектори , необходимите  технологични  и 
структурни  промени , инвестиционните  и разходови  модели , както  и други  
въздействия , синергии  и компромиси , свързани  с по-широките  аспекти  на 
устойчивото  развитие  и ефективното  използване  на ресурсите . Също  така, да 
даде  информация , която  е необходима  за разработването  на европейските , 
националните  и областните  политики  в областта  на изменението  на климата  и на 
подготвяните  пътни  карти  за конкретни  сектори , включително  за определяне  на 
основните  етапи . 
3. МЕТОДИКА  И ОПИСАНИЕ  НА СЦЕНАРИИТЕ  
(9) При разглеждането  на такъв  дълъг  период  от време , от съществено  значение  е да 
се отчитат  различните  допускания , неопределеностите  и разните  възможни  
развития  във времето . Ето защо , в оценката  на въздействието  се разглежда  какво  
е необходимо , за да може  ЕС да постигне  значителни  намаления  на емисиите , 
съответстващи  на целта  за максимум  2 ºC повишение  на температурата , въз 
основа  на различни  алтернативни  сценарии  („сценарии  за декарбонизация “, 
вместо  варианти  за политика ), които  се различават  по ключови  параметри , 
например  по вида  на глобалните  условия , измененията  на глобалните  енергийни  
цени  и скоростта  на техническия  прогрес . Сценариите  включват  цените  на 
емисиите  на парникови  газове  в качеството  им на пазарна  движеща  сила  на 
разглежданата  политика . Сравнението  на резултатите  от различните  сценарии  
дава възможност  за формулиране  на по-надеждни  изводи  относно  влиянието  на 
ключовите  параметри  и начина  на взаимодействие  между  отделните  части  в 
разглеждания  процес .  
(10) Целевото  намаление  на емисиите  на развитите  страни  с 80 до 95 %, споменато  в 
Четвъртия  оценъчен  доклад  на Междуправителствения  комитет  по изменението  
на климата  (IPCC's 4th Assessment Report), включва  както  вътрешни  намаления  на 
емисиите  в тези страни , така също  и използване  на международни  емисионни  
кредити  на база намаления  на емисиите  в други  страни . За да се оцени  порядъкът  
на изискваните  вътрешни  намаления  на емисиите  в ЕС до 2050 г. е направен  
преглед  на актуалните  научни  данни , както  и на прогнозите  по модела  POLES в 
съответствие  с целта  за максимум  2 ºC увеличение  на температурата , показващи  
че е необходимо  до 2050 г. глобалните  емисии  да бъдат  намалени  наполовина  в 
сравнение  с количествата  от 1990 г. 
(11) Цените  на фосилните  горива  имат  важно  значение  при оценката  на 
въздействията  на намаляването  на емисиите  на парникови  газове , но те в голяма  
степен  се определят  от глобалните  пазари . Влияние  върху  цените  на фосилните  
горива  може  да окаже  и глобалната  дейност  във връзка  с изменението  на 
климата . При използване  на глобалния  модел  POLES са получени  следните  
3 сценария  за взаимодействието  на цените  на фосилните  горива  и дейността  
срещу  изменението  на климата :  
• Глобална  базова  линия : сценарий , при който  до 2050 г. не се предприема  
допълнителна  дейност  срещу  изменението  на климата .  
BG 5   BG • Глобално  организирана  дейност : сценарий  с глобална  дейност , която  ще 
доведе  до намаляване  на емисиите  в 2050 г.наполовина  в сравнение  с 
количествата  от 1990 г. 
• Фрагментарна  дейност : сценарий , при който  ЕС изпълнява  стратегия  на 
декарбонизация , но без да е последван  от други  страни . Те постигат  само  
минималните  стойности  по Копенхагенската  спогодба  в периода  до 2020 г., 
без да предприемат  допълнителни  усилия  в периода  след  2020 г. 
Прогнозите  по този модел  бяха  разширени , така че да бъдат  включени  и 
прогнози  за глобалното  селско  стопанство  и измененията  в земеползването , 
съответно  по моделите  GLOBIOM и G4M. 
(12) Специално  за моделирането  по отношение  на ЕС бе използван  моделът  PRIMES, 
отнасящ  се за енергийната  система , в комбинация  с модела  GAINS за прогнози  
относно  емисиите  на различни  от CO 2 парникови  газове  в ЕС. Също  за ЕС, 
зависимостта  между  енергетиката  от една  страна  и земеползването , промените  в 
земеползването  и горското  стопанство  (LULUCF) от друга  страна  бяха  
анализирани  чрез моделите  G4M и GLOBIOM. Основен  движещ  фактор  на 
декарбонизацията  са цените  на емисиите  на парникови  газове  — отнасящи  се за 
емисиите  на CO 2 и на останалите  видове  парникови  газове .  
(13) Прогнозните  сценарии  на ниво  ЕС са:  
• Референтен  сценарий , отразяващ  прилагането  и продължаването  на 
съществуващите  политики  (т.е. на пакета  от документи  за климата  и 
енергетиката , в периода  до 2020 г.). 
• Няколко  сценария  за декарбонизация , при всички  от които  се предвижда  
вътрешно  намаление  на емисиите  в ЕС със 80 % до 2050 г. в сравнение  с 
количествата  от 1990 г., с изключение  на един  сценарий  за фрагментарна  
дейност , при който  се вземат  допълнителни  мерки  за защита  на 
конкурентноспособността  на енергийно  интензивните  промишлени  отрасли .  
• Сценариите  за декарбонизация  са диференцирани  в зависимост  от цените  на 
фосилните  горива , съгласно  резултатите  от глобалния  анализ  по модела  
POLES:  
– Сценарии  с ниски  енергийни  цени , оставащи  сравнително  постоянни  (цени  
на нефта  в реално  изражение  към 2050 г. от около  70$ 2008/барел ), както  е 
вероятно  да стане  при глобално  организирана  дейност .  
– Сценарии  с постепенно  удвояване  на цените  на нефта  (нарастващи  до 
127$ 2008/барел  в 2050 г.), както  е и в референтния  сценарий  и е вероятно  да 
се случи  при фрагментарна  дейност . 
– Сценарии  с временна  нефтена  криза  или продължителни  високи  цени  на 
нефта  в периода  от 2030 г. нататък  (с удвояване  на цените  до 212$ 2008/барел  
в 2030 г.), за което  съществува  реален  риск  при фрагментарна  дейност .  
• Сценариите  за декарбонизация  се различават  по направените  допускания  
относно  технологичните  развития : 
BG 6   BG – Сценарии  за ефективни  технологии , предвиждащи  успешно  разработване  на 
ефективни  и нисковъглеродни  технологии .  
– Сценарии  за „забавяне  на технологията  за улавяне  и съхранение  на СО 2“ и 
„забавена  допълнителна  електрификация “, отразяващи  неопределеностите  
във връзка  с очакваната  разполагаемост  на някои  технологии . 
– Анализ  на чувствителността  спрямо  отлагане  на дейностите  в областта  на 
климата  — при допускането , че не бъдат  въведени  нови  и допълнителни  
политики  в областта  на климата  преди  2030 г. 
(14) При бъдещи  подобрения  на моделирането  би могло  да бъдат  взети  предвид  и 
въздействия  на самото  изменение  на климата  — например  върху  селското  
стопанство  и производството  и потреблението  на енергия . По-нататъшното  
подобрение  на моделирането  на възможностите  за акумулиране  на енергия  и 
използване  на интелигентни  електроенергийни  мрежи  би дало  възможност  за по-
точно  прогнозиране  на ръста  на децентрализираното  електропроизводство .  
4. РЕЗУЛТАТИ  ОТ ГЛОБАЛНИЯ  АНАЛИЗ  
Глобалните  усилия  за намаление  на емисиите  и приносът  на ЕС  
(15) Прегледът  на най-новите  научни  публикации , както  и прогнозите  по модела  
POLES показват , че ще е необходимо  ЕС да намали  своите  вътрешни  емисии  на 
парникови  газове  до 2050 г. с поне  75 %, с 80 % или дори  повече , в сравнение  с 
количествата  от 1990 г.  
(16) Едно  глобално  усилие , съответстващо  с целта  за максимум  2 °C повишение  на 
температурата , би означавало  и други  развити  страни  да предприемат  също  
толкова  енергични  действия  като ЕС, които  могат  да бъдат  моделирани  на база 
еквивалентен  ценови  сигнал  за емисиите . Страните  с бързоразвиващи  се 
икономики  ще сторят  това постепенно , което  се изразява  в моделите  чрез 
постепенно  развитие  на пазар  за емисиите  на парникови  газове , с изравняване  на 
цените  на емисиите  в развитите  страни  и в бързоразвиващите  се страни  към 
2030 г. Това  би довело  до такива  емисии  на парникови  газове  в развиващите  се 
страни , които  в 2050 г. да са с 80 % по-малки  в сравнение  с тези, които  биха  се 
получили  по базовата  линия , т.е. емисии , съответстващи  на количествата  от 
1990 г. или дори  по-ниски  от тях. Това  означава , че в случай  на глобална  дейност  
няма  да има възможност  да се закупуват  евтини  международни  кредити  за 
намаление  на емисии  и закупуването  на големи  количества  намаления  на емисии  
няма  да представлява  реалистична  алтернатива  на дейностите  вътре  в развитите  
страни . При това положение , използването  до голяма  степен  на вътрешни  
дейности  за постигане  на намалението  на емисиите  в ЕС с 80 до 95 % би се 
обуславяло  и от гледна  точка  на разходите . Стойностите  на емисиите  на глава  от 
населението  биха  се приближили  с времето , като към 2050 г. различията  биха  
били  значително  по-малки , въпреки  че емисиите  на глава  от населението  биха  
продължили  да бъдат  по-големи  в развитите  страни . 
BG 7   BG Връзката  между  дейността  срещу  изменението  на климата  и цените  на 
фосилните  горива   
(17) Анализът  с модела  POLES показва  зависимостта  между  евентуалната  глобална  
дейност  срещу  изменението  на климата  и бъдещите  цени  на фосилните  горива . 
Докато  прогнозите  по базовата  линия  предвещават  почти  удвояване  на 
нефтените  цени , в един  свят с глобална  дейност  срещу  изменението  на климата  
тези цени  в 2050 г. биха  се запазили  стабилни  и близки  до настоящите . Тези  
относителни  намаления  на темпа  на повишение  на цените  биха  се дължали  на 
намалено  търсене  на енергия  и преминаване  към използването  на 
нисковъглеродни  ресурси . По принцип , един  свят с глобална  дейност  срещу  
изменението  на климата  би се характеризирал  с по-ниски  цени  на горивата  и по-
високи  цени  на емисиите  на парникови  газове .  
(18) Анализът  показва , че в един  свят с „фрагментарна  дейност “ цените  на горивата  
биха  били  само  с 15 % по-ниски  в сравнение  с базовата  линия . Тези  резултати  в 
общи  линии  се съгласуват  с глобалните  енергийни  прогнози  от 2010 г. (World 
Energy Outlook 2010) на Международната  енергийна  агенция  (IEA). Данните  на 
IEA показват  наличието  на ясно  открояващи  се рискове  за енергийната  
сигурност , свързани  със съчетанието  на растящо  потребление , трудности  при 
добива  и производството  и геополитически  рискове  в районите  с износ  на нефт  и 
газ.  
(19) Промените  на цените  на енергийните  източници  ще доведат  до промени  в 
доходите  на страните , изнасящи  такива  стоки . Но тези въздействия  са 
управляеми . Прогнозира  се, че годишните  доходи  на страните  от ОПЕК  ще 
бъдат  чувствително  по-високи  през следващите  20 години  в сравнение  с 
предходните  20 години , дори  и в случай  на глобална  дейност .  
Глобалният  принос  на селското  и горското  стопанство  и връзката  с енергийното  
използване  на биомаса  
(20) Като  част от глобалното  усилие  за ограничаване  на повишението  на 
температурата  до 2 °C, анализиран  бе също  възможният  принос  на селското  
стопанство  и на земеползването , промените  в земеползването  и горското  
стопанство  (LULUCF), както  и съответната  корелационна  връзка  с енергийния  
сектор  в глобален  мащаб , като бяха  взети  предвид : 
а) необходимостта  да се осигури  сигурност  на производството  на храни , 
необходими  за изхранване  на растящото  глобално  население ; 
б) целта  на ЕС за намаляване  на глобалното  обезлесяване , по-специално  в 
развиващите  се страни , включително  за спиране  на загубата  на горски  
площи , което  да се постигне  до 2030 г.; 
в) усилията  за намаляване  на емисиите  от селското  стопанство ; 
г) възможното  увеличение  на енергийното  използване  на биомасата  в 
рамките  на дейността  срещу  изменението  на климата ;  
BG 8   BG д) хранителните  навици  се запазват , с някои  промени  към въглеродно  по-
интензивна  храна , дължащи  се на повишаване  на благосъстоянието .  
Изводът  от анализа  е, че ако бъдат  предоставени  подходящи  стимули , възможно  е в 
селското  и горското  стопанство  да бъде  постигнато  до 2050 г. изпълнение  на 
горепосочените  изисквания , като решаващо  значение  ще имат  подобренията  на 
продуктивността  в глобален  мащаб . Ако такива  подобрения  не бъдат  постигнати , 
горепосочените  цели  или няма  да бъдат  изпълнени , или биха  могли  да се изпълнят  при 
чувствително  увеличение  на цените  на хранителните  продукти .  
Принос  би могло  да има и от евентуално  преобръщане  на сегашната  тенденция  за 
увеличаване  на въглеродната  интензивност  на храните , но това не е включено  в 
настоящия  анализ . Евентуални  промени  в начина  на живот  и поведението  биха  могли  
да увеличат  вероятността  за постигане  на целите  за големи  намаления  на емисиите , 
както  и цялостната  икономическа  ефективност  на тази дейност , тъй като би отпаднала  
необходимостта  от по-скъпи  мерки  в други  сектори  за смекчаване  на въздействието  
върху  климата . Значителни  ползи  от ограничаването  на повишението  на температурата  
до 2 ºC би имало  по отношение  на биоразнообразието , благодарение  на опазването  на 
тропическите  гори , в които  съществува  изключително  голямо  биоразнообразие , а от 
друга  страна  е необходимо  да се полагат  грижи , така че увеличената  продуктивност  в 
селското  и горското  стопанство  да не предизвиква  намаляване  на биоразнообразието , 
изчерпване  на водните  ресурси , или други  екологични  проблеми .  
5. РЕЗУЛТАТИ  ОТ АНАЛИЗА  ЗА ЕС 
Пътища  за цялостно  намаляване  на емисиите  в ЕС и приноси  в отделните  
сектори   
(21) Анализът  на прогнозите  по различните  сценарии  за декарбонизация  в ЕС 
показва , че постигането  до 2050 г. на вътрешно  намаление  на емисиите  на 
парникови  газове  в ЕС с 80 % спрямо  количествата  от 1990 г. е технически  
възможно  на база на доказани  технологии , при условие  че е налице  достатъчно  
силен  ценови  стимул  във всички  сектори  (с цени  на емисиите  на парникови  
газове  към 2050 г. в рамките  от 100 до 370 евро  за тон СО 2екв.). За тази цел ще е 
необходимо  и продължаване  на значителната  иновация  в съществуващите  
технологии , но целта  може  да бъде  постигната  и без все още ненапълно  развити  
технологии , като например  реализация  на ядрен  синтез , използване  на водород  и 
горивни  клетки  или широко  прилагане  на децентрализирано  акумулиране  на 
електроенергия , както  и без съществени  промени  в начина  на живот  (например  
промени  в режима  на хранене  или в мобилността ). Такива  развития  биха  могли  
да улеснят  прехода  към нисковъглеродна  икономика , но не бяха  включени  в 
анализа  поради  неопределеностите  във връзка  с тяхната  техническа  и 
икономическа  осъществимост , както  и заради  трудностите  при включването  им 
в инструментите  за моделиране .  
(22) Въпреки  значителното  вариране  на използваните  в различните  сценарии  цени  на 
технологиите  и фосилните  горива , получават  се близки  резултати  по отношение  
на темпа  и размера  на намалението  на емисиите , като получените  разлики  са 
малко  по-големи  на секторно  ниво .  
BG 9   BG Намаление  на емисиите  на 
паркови  газове  в сравнение  с 
количествата  от 1990 г.  2005 г. 2030 г. 2050 г. 
Общо  -7 % -40 до -44 % -79 до -82 % 
По сектори   
Електроенергетика  (CO 2) -7 % -54 до -68 % -93 до -99 % 
Промишленост  (CO 2) -20 % -34 до -40 % -83 до -87 %1
 
Транспорт  ( вкл. въздушния  
транспорт , но без морския  
транспорт ) +30 % +20 до -9 % -54 до -67 % 
Транспорт  ( без въздушния  и 
морския  транспорт ) +25 %  +8 до -17 %  -61 до -74 %  
Жилища  и услуги  (CO 2) -12 % -37 до -53 % -88 до -91% 
Селско  стопанство  (различни  от CO 2 
парникови  газове ) -20 % -36 до -37 % -42 до -49 % 
Други  емисии  на различни  от CO 2 
парникови  газове   -30 % -71,5 до -72,5 % -70 до -78% 
 Източник : Моделите  PRIMES и GAINS 
(23) Общо  емисиите  на парникови  газове  биха  намалели  до 2030 г. с около  40 % 
спрямо  количествата  от 1990 г., с изключение  на сценария  с високи  нефтени  
цени  още преди  2030 г., при който  намалението  би било  с 44 %. Други  междинни  
прогнози  за характеризиращия  се с ниски  разходи  път на развитие  са намаление  
на емисиите  съответно  с около  25 % до 2020 г. и с около  60 % до 2040 г.  
(24) При равностойни  икономически  стимули  за намаление  на емисиите  в различните  
отрасли , би продължил  да е икономически  изгоден  един  по-голям  принос  от 
отраслите , обхванати  в Европейската  схема  за търговия  с емисии  (EU ETS). При 
това положение  за отраслите , обхванати  в Схемата  за търговия  с емисии , се 
прогнозира  намаление  на емисиите  вече с около  45 % към 2030 г. и с около  90 % 
(в сравнение  с 2005 г.) до 2050 г., докато  за отраслите  извън  Схемата  
съответните  прогнози  са за малко  над 25 % намаление  до 2030 г. и близо  70 % 
намаление  (в сравнение  с 2005 г.) до 2050 г.  
(25) Най-големите  намаления  се прогнозират  за електроенергетиката . При наличието  
на подобни  помежду  си икономически  стимули  в различните  отрасли , 
декарбонизацията  в електроенергетиката  би била  по-бърза  поради  проникването  
на разнообразни  нисковъглеродни  технологии  (различни  технологии  за 
използване  на възобновяеми  енергийни  източници , ядрената  енергетика , 
улавянето  и съхранение  на СО 2 след  2020 г.), както  и подобряването  на 
ефективността  при електропотреблението , като по този начин  може  да се 
постигне  до 2030 г. намаление  на емисиите  с доста  над 60 %. До 2050 г. 
декарбонизацията  в електроенергетиката  ще е практически  завършила .  
(26) Намаления  над средните  могат  да бъдат  постигнати  в средносрочен  и 
дългосрочен  план  и от сектора  на жилищните  сгради  и услугите . Ключовите  
                                                 
1 Тук не са включени  резултатите  от сценария , предвиждащ  мерки  с по-малки  изисквания  за 
намаление  на емисиите  от енергийно  интензивните  промишлени  отрасли . 
BG 10   BG движещи  сили  в този случай  са възможните  значителни  намаления  на разхода  на 
енергия  за отопление  в резултат  от по-добра  изолация , по-голяма  степен  на 
използване  на (нисковъглеродна ) електроенергия  и на възобновяема  енергия  за 
отоплението  на сградите , както  и прилагането  на по-енергоефективни  
домакински  уреди .  
(27) В средносрочен  план  декарбонизацията  в промишлеността  ще е леко  по-малка  в 
сравнение  със средната  декарбонизация  на икономиката  като цяло , но от друга  
страна , улавянето  и съхранението  на СО 2 от промишлеността  дава възможност  
за значителни  по-нататъшни  намаления  на емисиите , при все че се очаква  те да 
бъдат  реализирани  по-късно  в сравнение  с тези в електроенергетиката  (т.е. 
след  2030 г.)  
(28) Основните  сектори , в които  не се очаква  да бъде  постигната  пълна  
декарбонизация , дори  и в дългосрочен  план , са транспортът  и селското  
стопанство .  
(29) В транспорта  се очаква  тенденцията  на нарастване  на емисиите  от последните  
20 години  да бъде  преобърната . В 2030 г. транспортните  емисии  (от 
автомобилния  и железопътния  транспорт  и речното  корабоплаване ) при 
повечето  сценарии  намаляват  под количествата  от 1990 г., като специално  при 
сценария  с ефективни  технологии  и референтни  цени  на горивата  намалението  е 
-5 %, а при сценария  с ниски  цени  на горивата  се постига  намаление  от -2%. Но 
голямата  част от намаленията  биха  се постигнали  в периода  от 2030 г. до 2050 г., 
достигащи  до около  -60 % за транспортния  сектор2.  
(30) При селското  стопанство  графикът  е противоположен . В този случай  
намаленията  между  настоящия  момент  и 2030 г. са значителни , но след  това 
техническите  варианти  за по-нататъшно  намаление  на емисиите  на парникови  
газове  са ограничени . Както  и в другите  сектори , и тук има място  за 
допълнителен  анализ  относно  въздействието  на поведенческите  промени  върху  
вариантите  за ограничаване  на емисиите  на парникови  газове . 
(31) Предвижда  се емисиите  на различни  от CO 2 парникови  газове , като например  
емисиите  на метан  от депата  за отпадъци  и на N2O от промишлени  предприятия  
да намалеят  бързо  до 2030 г., след  което  ще могат  да се постигнат  само  
ограничени  допълнителни  намаления . За обхванатите  от Схемата  за търговия  с 
емисии  сектори , съответните  намаления  на тези емисии  са предвидени  дори  и в 
референтния  сценарий , но за останалите  сектори , като например  селското  
стопанство , депонирането  на отпадъци , както  и във връзка  с използването  на 
флуорирани  газове , са необходими  допълнителни  дейности , в добавка  към 
съществуващите  политики .  
Системни  разходи : цени  на емисиите  на парникови  газове , инвестиционни  разходи  
и цени  на фосилните  горива   
(32) При всички  сценарии , цените  на емисиите  на парникови  газове  нарастват  от 50-
60 евро  за тон СО 2екв. в 2030 г. до стойности  в интервала  между  100 и 370 евро  
                                                 
2 В анализа  не са включени  емисиите  на NOx при въздушния  транспорт , както  и други  непреки  
въздействия  на въздушния  транспорт  върху  глобалното  затопляне , не са включени  в анализа .  
BG 11   BG за тон СО 2екв. (или между  150 и 200 евро  при сценариите  с ефективни  
технологии ), в зависимост  от избраните  параметри  на технологиите  и на 
фосилните  горива .  
(33) Важно  е да се отбележи , че има ясна  зависимост  на обратна  корелация  между  
цените  на фосилните  горива  и цените  на емисиите  на парникови  газове . При по-
високи  цени  на фосилните  горива , необходимите  за постигане  на 
декарбонизация  цени  на емисиите  са по-ниски . Това  е логично  следствие  от 
факта , че по принцип  ценовото  въздействие , било  то посредством  цените  на 
емисиите  или посредством  самите  енергийни  цени , представлява  важна  движеща  
сила  за намалението  на емисиите , което  се дължи  на неговото  влияние  върху  
енергопотреблението  и енергийната  ефективност . Ползата  от въвеждането  на 
цени  за въглеродните  емисии  е, че по този начин  се оскъпяват  в по-голяма  
степен  тези ресурси  и процеси , които  са въглеродно  по-интензивни , а приходите  
се рециклират  в местната  икономика , докато  при повишаването  на енергийните  
цени  това не винаги  е така, особено  в случая  на ЕС, който  силно  зависи  от вноса  
на фосилни  горива . 
(34) Друг  важен  извод  е, че евентуални  закъснения  в разработването  и прилагането  
на някои  технологии  (улавянето  и съхранението  на СО2, допълнителна  
електрификация ), както  и отлагането  на мерки  срещу  изменението  на климата  
(т.е. липса  на допълнителни  мерки  в периода  до 2030 г.) би довело  евентуално  до 
чувствително  по-високи  цени  на емисиите  на парникови  газове  и общо  до по-
големи  разходи  и по-малки  икономии  на гориво . Това  откроява  същественото  
значение  на:  
• Научно -изследователската  и развойна  дейност  и прилагането  на 
нисковъглеродни  технологии  като начин  за намаляване  на цялостните  
разходи  и подобряване  на възприемането  от обществеността  на някои  
технологии . 
• Необходимостта  от непрекъснати  постепенни  намаления  във времето , така 
че да се избегне  опасността  при закъснения  и съответни  наваксвания  да се 
получат  големи  и внезапни  повишения  на цените  на емисиите  на парникови  
газове .  
(35) Най-важният  извод  от всички  сценарии  за декарбонизация  е значителното  
пренасочване  на средства  от разходите  за горива  (които  са експлоатационни  
разходи ) към инвестиции  (които  са капиталови  разходи ). Важно  е да се 
отбележи , че от общоикономическа  гледна  точка  инвестициите  представляват  до 
голяма  степен  влагане  на средства  в местната  икономика , което  е свързано  с 
увеличена  добавена  стойност  и продукция  на широк  кръг  производствени  
отрасли  (за транспортни  средства , електропроизводство , промишлени  и мрежови  
съоръжения , енергоефективни  строителни  материали , в строителния  сектор  и 
др.), докато  разходите  за горива  до голяма  степен  отиват  в трети  страни  — като 
се има предвид  силната  зависимост  на ЕС от вноса  на фосилни  горива . 
(36) В случай  на развитие  по сценариите  с ефективни  технологии , към 2040—2050 г. 
средните  годишни  инвестиции  биха  били  с около  500 милиарда  евро  по-високи  в 
сравнение  с референтния  сценарий . Осреднено  за целия  40-годишен  период , 
BG 12   BG това увеличение  на инвестиционните  разходи  възлиза  на около  270 милиарда  
евро  годишно , както  в случая  на глобална , така и при фрагментарна  дейност . 
(37) От друга  страна , тези увеличени  инвестиции  биха  били  съпроводени  със също  
толкова  големи  намаления  на разходите  за горива . При референтния  сценарий  
разходите  за горива  биха  продължили  да нарастват  — от около  900 милиарда  
евро  средногодишно  в периода  2010—2020 г. до около  1 400 милиарда  евро  
средногодишно  в периода  2040—2050 г. Декарбонизацията  би намалила  
разходите  за горива  с близо  350 милиарда  евро  годишно  (на база на 
референтните  енергийни  цени ) през периода  2040—2050 г. В случай  на глобална  
дейност , намалението  на горивните  разходи  в сравнение  с референтните  би било  
още по-голямо , като годишните  икономии  биха  възлезли  на малко  над 
600 милиарда  евро  годишно  през периода  2040—2050 г., в резултат  от 
комбинирания  ефект  на икономиите  на фосилни  горива  и техните  по-ниски  
цени . Осреднените  за целия  40-годишен  период  намаления  на годишните  
разходи  за горива  спрямо  референтните  стойности  са в интервала  между  
175 милиарда  евро  (при фрагментарна  дейност  и референтни  енергийни  цени  и 
320 милиарда  евро  (при глобална  дейност  и ниски  цени  на фосилните  горива ), 
при положение  че не се забави  разпространението  на използването  на 
електроенергия  за транспортни  цели . 
(38) Евентуална  нефтена  криза  или високи  цени  на горивата  биха  довели  до 
увеличение  на необходимите  инвестиционни  разходи  с около  100 милиарда  евро  
годишно ; при сценариите  с декарбонизация , обаче , тези причини  не биха  имали  
подобно  въздействие . Разходите  за горива  са значително  по-малки  при 
сценариите  за декарбонизация , съчетана  с високи  цени  на фосилните  горива , в 
сравнение  с референтния  сценарий , съчетан  с високи  цени  на фосилните  горива . 
При сценария  с високи  цени  на фосилните  горива  увеличените  инвестиционни  
разходи  са повече  от компенсирани  от намалението  на разходите  за горива . 
(39) Прогнозира  се увеличение  на капиталовите  разходи  за нисковъглеродни  
технологии  във всички  сектори  (електроенергетика , промишленост , транспорт , 
сгради ), но в абсолютно  изражение  най-големите  увеличения  на инвестициите  се 
очакват  не в електроенергетиката , електропреносните  мрежи  или 
промишлеността , а в транспортните  енергопотребяващи  технологии  (по-
специално  превозните  средства ) и в сградния  сектор  (енергоефективни  
строителни  материали  и компоненти , термопомпи , домакински  уреди  и др.). 
Именно  тези бизнес  сектори , които  осигуряват  такива  технологии  и съоръжения , 
биха  спечелили  най-много  от декарбонизацията .  
(40) Размерът  и структурата  на капиталовите  разходи  за нисковъглеродни  
технологии  в близките  десетилетия  повдигат  важни  от политическа  гледна  точка  
въпроси  за това как, дори  при наличието  на значителни  стимули , биха  могли  да 
бъдат  преодолени  препятствията  по отношение  на финансирането , по-специално  
за крайните  потребители  на транспортни  услуги  и в сградния  сектор . С оглед  да 
се подобрят  условията  за частни  инвестиции  в нисковъглеродни  технологии , ще 
бъдат  необходими  новаторски  финансови  и фискални  инструменти , като 
например  преференциални  заеми  и безвъзмездни  средства , които  да 
възстановяват  част от съответната  инвестиция  в енергоспестяваща  система , 
както  и данъчни  облекчения . Също  така, една  по-голяма  част от регионалното  
BG 13   BG финансиране  по бюджета  на ЕС ще трябва  да се насочи  към политически  
инструменти , които  да послужат  за привличане  на ресурси  от частния  сектор . 
Енергийни  ресурси , енергийна  ефективност  и енергийна  сигурност   
(41) При сценариите  с декарбонизация  би се подобрила  значително  ефективността  на 
използването  на енергийните  ресурси , което  води  и до ползи  по отношение  на 
енергийната  сигурност , свързани  по-специално  с по-малко  потребление  и внос  
на фосилни  горива . Общото  потребление  на първична  енергия  би намаляло  до 
1 650 млн. т н.е. (милиона  тона  нефтен  еквивалент ) в 2030 г. и до около  1300—
1350 млн. т н.е. в 2050 г.; за сравнение , потреблението  през 2005 г. е възлизало  
на 1 800 т н.е. Биха  се използвали  повече  собствени  енергийни  ресурси , по-
специално  възобновяеми  енергийни  източници , и енергийният  внос  към 2050 г. 
би намалял  наполовина  в сравнение  с 2005 г. Започвайки  от 2025 г., това би 
довело  до цялостно  преобръщане  на тенденцията  за увеличение  на зависимостта  
от внос  на горива , която  към 2050 г. би била  сведена  до 35 %. Вносът  на нефт  в 
2050 г. би намалял  наполовина  или дори  повече  в сравнение  със сегашното  
състояние , а в сравнение  с референтния  случай  би бил по-нисък  с 80 %, което  
съответства  на 400 милиарда  евро  или дори  повече . 
(42) Важно  е да се отбележи , че тези намаления  на потреблението  на първична  
енергия  биха  се дължали  главно  на технологични  промени  при 
енергопотреблението , а не на намалени  енергийни  услуги  — това е свързано  
преди  всичко  с по-енергоефективни  сгради , отоплителни  системи  и превозни  
средства , а по-нататък  и с допълнителна  електрификация  в транспорта  и 
отоплението , при която  биха  се съчетали  високоефективни  технологии  при 
енергопотреблението  (зареждащи  се хибридни  автомобили , електрически  
превозни  средства , термопомпи ) с една  до голяма  степен  декарбонизирана  
електроенергетика .  
(43) Постигането  до 2020 г. на целта  за 20 % енергоспестявания  ще даде  възможност  
на ЕС да намали  собствените  си емисии  до 2020 г. с 25 % или дори  повече .  
(44) Декарбонизацията  значително  ще намали  рисковете  за снабдяването  с фосилни  
горива , като в същото  време  една  широкомащабна  електрификация , в съчетание  
с децентрализирано  електропроизводство , е свързана  с други  предизвикателства  
и възможности . Тези  въпроси  ще бъдат  подробно  разгледани  в Енергийната  
пътна  карта  за периода  до 2050 г. 
Електроенергиен  сектор  
(45) При все че се прогнозира  значително  намаление  на крайното  енергопотребление  
във всички  сектори , електропотреблението  ще продължи  да нараства  до 2050 г. 
Това  би се дължало  на действието  на две противоположни  тенденции :  
• Все по-големи  подобрения  на енергийната  ефективност  при 
електропотреблението   
• Особено  в периода  след  2025 г., нарастващо  електропотребление  за 
отопление  и в транспортния  сектор , във връзка  с широкото  прилагане  на 
енергоефективни  потребителски  технологии  (например  зареждащи  се 
хибридни  автомобили , електрически  превозни  средства , термопомпи ). 
BG 14   BG Но следва  да се отбележи , че темпът  на нарастване  би останал  подобен  на 
тенденцията  от последните  20 години , въпреки  че с течение  на времето  се 
очаква  значителна  част от транспорта  и отоплението  да преминат  от нефт  и газ 
към електроенергия .  
(46) В областта  на електропроизводството , очаква  се делът  на нисковъглеродните  
технологии  (на база възобновяеми  източници , фосилни  горива  + улавяне  и 
съхранение  на СО 2, както  и ядрени  централи ) в електроенергийния  микс  да 
нарасне  от сегашните  45 % до около  60 % в 2020 г. (в резултат  от пълното  
прилагане  на пакета  от документи  относно  климата  и енергетиката ), съответно  
до 75—80 % в 2030 г. и почти  до 100 % в 2050 г. Тъй като нисковъглеродните  
технологии  за електропроизводство  се характеризират  с по-високи  капиталови  
разходи  и по-ниски  разходи  за горива , необходими  са големи  инвестиционни  
разходи  в областта  на електропроизводството , както  и за разширяване  на 
преносната  мрежа . Както  и при другите  сектори , ключовият  политически  въпрос  
е как по най-добър  начин  да бъде  дадена  възможност  за реализацията  на тези 
инвестиции . 
Транспорт   
(47) Енергийната  ефективност  е един  от основните  фактори , допринасящи  за 
декарбонизация  на транспорта . Анализът  показва , че в периода  до 2025 г., 
въпреки  непрекъснато  нарастващия  обем  на транспортните  услуги , благодарение  
главно  на подобрена  ефективност  на транспортните  средства  се очаква  
преобръщане  на тенденцията  за увеличение  на емисиите  на парникови  газове , 
както  и свеждане  на транспортните  емисии  на парникови  газове  към 2030 г. под 
количествата  от 1990 г. Например  за леките  автомобили  се очаква  след  2020 г. 
тези подобрения  да надхвърлят  съществуващите  нормативни  изисквания  във 
връзка  с СО 2 емисиите  на автомобилите , като резултат  от постепенно  
увеличение  на броя  на хибридните  автомобили .  
(48) Следва  да се отбележи , че хибридизацията  има важно  значение  не само  като 
начин  за подобряване  на ефективността  в периода  до 2025 г., но също  и като 
важна  от техническа  гледна  точка  стъпка , даваща  възможност  за преход  към 
електрическа  мобилност  (транспортни  средства  с електрозадвижване ) в периода  
след  2025 г. За леките  автомобили  електрозадвижването  е ключова  технология , 
даваща  възможност  за значителни  намаления  на емисиите  на транспортния  
сектор  в периода  след  2030 г. По отношение  на въздушния  транспорт  и, в по-
малка  степен , при тежкотоварните  автомобили , важна  роля  ще играят  
биогоривата , главно  в периода  след  2030 г.  
(49) В областта  на въздушния  транспорт  биогоривата  ще се превърнат  във важна  
технология  за намаляване  на емисиите  на парникови  газове  в периода  след  
2030 г. При автомобилния  транспорт  най-голямото  увеличение  на използването  
на биогорива  се предвижда  за периода  до 2020 г., във връзка  с постигането  на 
целите  за двадесетпроцентов  общ дял на възобновяемите  енергийни  източници  в 
крайното  енергопотребление  и десетпроцентов  дял на възобновяемите  
енергийни  източници  в транспортния  сектор . Очаква  се в периода  2020—2050 г. 
абсолютното  увеличение  на емисиите  да продължи , но с по-бавни  темпове  в 
сравнение  с периода  2005—2020 г., при условие  че електрическата  мобилност  
има успешно  пазарно  проникване . Ако, обаче , електрическата  мобилност  няма  
BG 15   BG широко  разпространение , ще трябва  в по-голяма  степен  да се разчита  на 
биогорива , за да бъде  постигнато  същото  намаление  на емисиите . Такова  
увеличено  използване  на биогорива  би могло  да създаде  натиск  върху  
земеползването , включително  по отношение  на емисиите  от земеползването , 
биологичното  разнообразие , управлението  на водите  и въобще  на околната  среда  
— ако се приеме , че биха  се използвали  биогорива  на база сухоземни  култури . 
(50) При всички  сценарии  въздействието  върху  обема  на транспортните  услуги  е 
малко . Това  отчасти  се дължи  на вида  на моделирането , което  е насочено  към 
намаленията  на емисиите  на парникови  газове , но не разглежда  въпросите  по 
специфичните  транспортни  политики  за подобряване  на ефективността  на 
транспортната  система , заместване  на видове  транспорт  и намаляване  на 
различни  външни  ефекти , като например  задръстванията  и замърсяването  на 
въздуха , каквито  политики  могат  да доведат  до допълнителни  съпътстващи  
ползи  във връзка  с намалението  на емисиите . Тези  аспекти  ще бъдат  по-
подробно  разгледани  в оценката  на въздействието  на Бялата  книга  по 
транспорта . 
(51) Сравнението  между  различните  сценарии  показва  наличието  на ясна  
корелационна  зависимост  между  намаленията  на емисиите  на парникови  газове  
в транспортния  сектор  и в електроенергетиката . Евентуалното  намаление  на 
емисиите  на парникови  газове  в транспортния  сектор  посредством  електрическа  
мобилност  води  до увеличение  на електропотреблението , което  оказва  влияние  
върху  емисиите  на електроенергетиката . Така  че, дори  и транспортният  сектор  
да не бъде  включен  в Европейската  схема  за търговия  с емисии , с течение  на 
времето  той ще оказва  все по-голямо  влияние  върху  развитията  в тази схема .  
Сграден  сектор   
(52) Най-големите  разходи  на енергия  в този сектор  са свързани  с отоплението  и 
климатизацията  (две трети  от енергопотреблението ) и битовото  горещо  
водоснабдяване  и готвенето  (над 20 % от енергопотреблението ), като останалата  
част от енергията  се използва  главно  за осветление  и домакински  уреди .  
(53) Ключовите  тенденции  са подобни  на тези в транспортния  сектор . Преди  всичко , 
прогнозира  се намаление  на общия  обем  на енергопотреблението  — в резултат  
от подобряване  на енергийната  ефективност , по специално  на енергийните  
характеристики  на сградите , като конструкциите  за пасивно  енергоспестяване  се 
очаква  да се превърнат  в преобладаваща  практика  при строежа  на нови  сгради , а 
енергийните  показатели  на съществуващите  сгради  се очаква  да бъдат  
значително  подобрени  чрез реконструкции . За тази цел ще са необходими  
значителни  инвестиции , които  могат  да бъдат  възвръщани  с течение  на времето  
чрез намаляване  на енергийните  разходи . Ключов  политически  въпрос  е как да 
бъдат  преодолени  препятствията  пред  финансирането .  
(54) Както  и в транспортния  сектор , прогнозира  се значителна  замяна  на 
използваните  видове  енергоносители  — преминаване  от нефтопродукти , газ и 
въглища  към електроенергия  и възобновяеми  горива . Важна  роля  могат  да 
изиграят  ефективните  термопомпи , даващи  възможност  да се подобри  
ефективността  на крайното  енергопотребление , както  и да се намали  
въглеродната  интензивност  на енергоносителите  чрез използване  на геотермална  
BG 16   BG енергия  и електроенергия . Също  така, биогазът , биомасата  и слънчевите  
инсталации  за топлинна  енергия  могат  в значителна  степен  да заменят  
фосилните  горива .  
Промишленост   
(55) Прогнозира  се, че икономически  обоснованите  възможности  за намаления  на 
емисиите  в енергийно  интензивните  промишлени  отрасли  при сценария  с 
ефективни  технологии  могат  да достигнат  до 35 % намаления  на емисиите  към 
2030 г. и между  85 и 90 % към 2050 г. Тези  потенциали  се базират  на 
комбинация  от по-нататъшно  намаление  на енергийната  интензивност  и 
прилагането  на улавяне  и съхранение  на СО 2 за оставащите  емисии  от енергийно  
интензивни  промишлени  отрасли  (например  технологични  емисии  от черната  
металургия  и циментовата  промишленост ) в периода  след  от 2035 г.  
(56) В случай  на фрагментарна  дейност , при която  ЕС би намалявал  емисиите  в 
значително  по-голяма  степен  от други  страни , някои  промишлени  предприятия  
биха  могли  да извлекат  ползи  от допълнителни  инвестиции  в широк  кръг  
нисковъглеродни  технологии  и от подобряване  на конкурентноспособността , във 
връзка  с предимствата , произтичащи  от първото  прилагане  на нови  технологии .  
(57) Оценено  е също  и въздействието  на една  по-амбициозна  политика  за 
противодействие  на изменението  на климата  върху  енергийно  интензивните  
промишлени  отрасли . Резултатите  от по-ранно  макроикономическо  моделиране  
бяха  преразгледани  отново  и уточнени  за периода  до 2030 г. Те потвърждават , че 
въздействието  върху  обема  на продукцията  на енергийно  интензивните  
промишлени  отрасли  е ограничено  и че безплатното  предоставяне  на квоти  за 
емисии  в рамките  на Схемата  за търговия  с емисии  защитава  енергийно  
интензивните  промишлени  отрасли , дори  и в случай , че ЕС възприеме  по-
амбициозни  цели  в сравнение  с други  части  на света .  
(58) От друга  страна , обаче , за да се реализират  описаните  потенциали  за намаление  
на емисиите  на енергийно  интензивните  промишлени  отрасли  в периода  след  
2035 г. ще е необходимо  широко  прилагане  на улавянето  и съхранението  на СО 2, 
а това е технология , която  не поражда  никакви  други  ползи  освен  намалението  
на емисиите  и е свързана  както  с допълнителни  инвестиции , така и с по-високи  
експлоатационни  разходи .  
(59) Във връзка  с това е анализиран  и един  алтернативен  сценарий  с по-малки  
изисквания  за намаление  на емисиите  на енергийно  интензивните  отрасли , при 
който  промишлените  емисии  остават  по-близки  до стойностите  в референтния  
сценарий  и постигнатото  намаление  към 2050 г. е -50 % вместо  -86 %, по-
специално  защото  не се предвижда  широко  прилагане  по отношение  на 
технологичните  емисии  на технологията  за улавяне  и съхранение  на CO 2. При 
този сценарий  енергийно  интензивните  промишлени  отрасли  не се натоварват  с 
допълнителни  разходи  за реализация  на улавяне  и съхранение  на СО 2, които  
биха  възлизали  на над 10 милиарда  евро  годишно  през последното  разглеждано  
десетилетие .  
BG 17   BG Селско  стопанство  и други  емисии  на различни  от CO 2 парникови  газове  
(60) За периода  от 1990 г. до 2005 г. емисиите  на различни  от СО 2 парникови  газове  
са намалели  с една  четвърт , което  представлява  значително  по-бърз  темп  на 
намаление  в сравнение  с емисиите  на СО 2. Понастоящем  повече  от половината  
емисии  на различни  от СО 2 парникови  газове  са селскостопански  емисии  (на 
N2O и метан ).  
(61) Прогнозира  се, че неселскостопанските  емисии  на различни  от СО 2 парникови  
газове  ще намалеят  значително , особено  в периода  преди  2030 г. Главните  
причини  за това са намаленията  на емисиите  на N2O в обхванатите  от Схемата  за 
търговия  с емисии  промишлени  отрасли , намаленията  на емисии  на метан  в 
резултат  от пълното  прилагане  на Директивата  за депата  за отпадъци , 
намалението  на емисиите  на фреони3, както  и намалението  на емисиите  на метан  
от миннодобивния  сектор , енергетиката  и промишлеността .  
(62) При наличието  на допълнителни  дейности  селскостопанските  емисии  могат  да 
продължат  да намаляват  до 2030 г., но след  2030 г. тази тенденция  ще се забави . 
При прогнозни  емисии  в 2050 г. в размер  на 330 млн. тона  СО 2екв., което  е с една  
трета  под съответните  количества  в 2005 г., селското  стопанство  ще генерира  
около  една  трета  от оставащите  в 2050 г. емисии , като по този начин  неговият  
дял ще се утрои  в сравнение  с 2005 г. Това  показва  важната  роля  на селското  
стопанство  в постигането  на декарбонизация . Ако селскостопанските  емисии  не 
намалеят  до 2050 г. с една  трета  спрямо  2005 г., съответните  намаления  в други  
сектори  ще трябва  да са още по-големи .  
(63) От друга  страна , тъй като глобалното  търсене  на храна  нараства  и начинът  на 
хранене  се променя  към използване  на въглеродно  по-интензивни  храни , 
анализът  ясно  показва , че възможностите  за намаляване  на селскостопанските  
емисии  са ограничени . Един  потенциално  важен  елемент , който  не е включен  в 
количествената  оценка , са възможните  влияния  на поведенчески  промени , които  
биха  могли  да преобърнат  сегашните  тенденции  по посока  на използването  на 
въглеродно  по-слабо  интензивни  храни . В дългосрочен  план  би могло  
евентуален  преход  към по-здравословен  начин  на хранене  да доведе  до 
значително  намаление  на емисиите  на метан  и азотни  оксиди , и да има 
положителни  въздействия  върху  потребностите  в областта  на земеползването . 
Земеползване , промени  в земеползването  и горско  стопанство  
(64) Енергийното  използване  на биомасата  ще представлява  значителна  част от 
прогнозното  увеличение  на енергията  от възобновяеми  източници  през идните  
десетилетия . При референтния  сценарий  производството  на енергия  от биомаса  
горе-долу  се удвоява  в периода  2010—2050 г. При сценариите  с декарбонизация  
производството  на енергия  от биомаса  се увеличава  за същия  период  над три 
пъти . Увеличеното  енергийно  използване  на биомасата  се прогнозира  да дойде  
главно  от увеличено  производство  на биогорива  от селскостопански  култури , 
увеличено  използване  на селскостопански  остатъци , дървесна  биомаса  и отпадни  
материали .  
                                                 
3 Регламент  за флуорираните  газове  и Директива  за климатичните  системи  в превозни  средства  
BG 18   BG (65) Увеличеното  потребление  на енергия  от биомаса  е свързано  с определен  вид 
земеползване  в ЕС, който  до известна  степен  се конкурира  с други  видове  
земеползване , като например  за производство  на храни  и фуражи , както  и на 
хартия  и дървен  материал . Освен  това, самото  производство  на биомасата  би 
могло  да има въздействия  върху  емисиите  на парникови  газове  в ЕС, 
променяйки : (1) използваните  в селското  стопанство  продукти , които  водят  до 
увеличение  на емисиите  (например  увеличено  използване  на торове  в селското  
стопанство ), (2) земеползването , като в резултат  се увеличават  емисиите  на 
парникови  газове  (например  промени  в темпа  на обезлесяване  или залесяване , 
както  и преобразуване  на пасища  в обработваеми  земи ) и (3) горскостопанските  
практики , като по този начин  се променят  емисиите  и поглъщанията  на 
парникови  газове  в стопанисваните  гори  (например  промени  в циклите  на 
дърводобива ).  
(66) В Европа  земеползването , промените  в земеползването  и горското  стопанство  
водят  до нетно  улавяне  на въглерод , главно  в горите . Прогнозира  се, че с 
времето  това нетно  улавяне  на въглерод  ще намалее  значително , в резултат  от 
увеличения  добив  на биомаса  за нуждите  на енергопроизводството , както  и на 
производството  на хартия  и дървен  материал . Ако се постигне  с времето  
намаляване  на потребностите  от първична  дървесина , например  чрез 
рециклирането  на органични  отпадъци , хартия  и дървесни  изделия , би могло  
темпът  на намаление  на поглъщането  на въглерод  да се забави . 
(67) Неопределеностите  в тази област  са големи , тъй като взаимните  връзки  между  
енергетиката , горското  и селското  стопанство  са значителни  и се проявяват  в 
глобален  мащаб . Потреблението  в ЕС на енергия  от биомаса  ще бъде  частично  
осигурено  чрез внос , което  ще доведе  до намаление  на въздействията  в ЕС, но 
потенциално  до по-големи  въздействия  в трети  страни . Ясно  е, че този въпрос  се 
нуждае  от по-нататъшно  разглеждане  и проучване . Увеличенията  на 
продуктивността  в селското  стопанство  биха  имали  голямо  значение  за 
осигуряването  на енергия  от биомаса , без това да има значителни  отрицателни  
последици  за другите  видове  употреба  на горскостопански  и селскостопански  
продукти . И накрая , допълнително  внимание  трябва  да се обърне  и на 
въздействието  на начините  на стопанисване  върху  биологичното  разнообразие .  
Въздействия  върху  заетостта  
(68) В областта  на заетостта  се очаква  разглежданите  структурни  промени  да не 
окажат  въздействие  или да имат  малко  положително  въздействие  върху  
заетостта  (поне  в дългосрочен  план ), но в същото  време  да предизвикат  
значителни  размествания  на заетостта  между  отделни  отрасли  или дори  вътре  в 
тях, при условие  че се прилагат  адекватни  политики  по отношение  на пазара  на 
труда . Разработването  на такива  политики  е необходимо , за да се осигурят  
положителни  цялостни  ефекти  и насочване  на заетостта  към сектори  и видове  
работа , които  са новаторски  и имат  голям  потенциал  за растеж . Анализът  
показва , че във връзка  с евентуален  ръст  на инвестициите  в капитално  
интензивни  изделия  (съоръжения  за електропроизводство , инсталации  за 
възобновяема  енергия , транспортни  съоръжения , сгради  и строителни  
компоненти ) ще е необходимо  увеличено  производство  от страна  на редица  
производствени  отрасли , както  и в сектора  на строителството .  
BG 19   BG (69) Промените  в енергетиката , транспорта  и сградния  сектор , които  са основните  
източници  на емисии  на парникови  газове , ще увеличат  потребностите  от нови  
професионални  умения  и компетенции . Това  особено  много  се отнася  за 
енергетиката , във връзка  със значителните  инвестиции  и експанзия  на 
подсекторите  на възобновяемата  енергия  и на рационалното  управление  на 
енергията . Основната  необходимост  е да се прегледат  и подобрят  
професионалните  умения  на заетите  понастоящем  в тази област  работници . Но 
нуждата  от преквалификация  не се ограничава  само  в секторите , в които  се 
наблюдава  ускоряване  или забавяне  на растежа , а също  и в непряко  участващи  в 
тези процеси  сектори , като например  банковия  сектор . 
(70) Освен  това, чрез подходящи  ценови  политики  може  да се даде  възможност  за 
рационално  рециклиране  на приходите , при което  най-голяма  полза  от 
намаленията  на разходите  за труд  да бъде  извлечена  за заетостта . Въвеждането  
на ценови  политики , като например  на тръжна  продажба  на квоти  за емисии  в 
секторите , които  не са изложени  на международна  конкуренция , или въвеждане  
на въглероден  данък  в секторите , които  не са обхванати  от Схемата  за търговия  с 
емисии , заедно  с намалението  на разходите  за труд  чрез рециклиране  на 
приходите  могат  да доведат  до нетно  увеличение  на работните  места  с 0,7 % в 
сравнение  с референтния  случай , което  съответства  на малко  повече  от 
1,5 милиона  нови  работни  места  към 2020 г. 
Съпътстващи  ползи  за качествените  показатели  на въздуха  
(71) Като  цяло , биха  се постигнали  ползи  по отношение  на качествените  показатели  
на въздуха . Средните  стойности  на замърсяване  на въздуха  в 2030 г. биха  били  с 
над 65 % по-ниски  в сравнение  с 2005 г. В 2030 г. годишните  разходи  за 
контролиране  на обичайните  замърсители  на въздуха  биха  били  по-ниски  с над 
10 милиона  евро ; респективно  в 2050 г. съответните  годишни  икономии  биха  
дори  доближили  сумата  от 50 милиона  евро . Тези  подобрения  биха  допринесли  
също  за намаление  на смъртността , като съответните  ползи  се оценяват  между  
7 и 17 милиарда  евро  за 2030 г. и между  17 и 38 милиарда  евро  за 2050 г. Също  
така, би се подобрило  общественото  здраве , биха  се намалили  разходите  за 
здравеопазване , както  и вредите  за екосистемите , селскостопанските  култури , 
материалите  и сградите . 
(72)