BG Официален вестник на Европейския съюз C 317/49

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Бъдещето на извънградските райони в обществото на знанието“

(становище по собствена инициатива)

(2009/C 317/08)

Докладчик: г-н Sergio Santillán CABEZA

На 10 юли 2008 г. Европейският икономически и социален комитет реши, в съответствие с член 29, параграф 2 от Правилника за дейността си, да изготви становище по собствена инициатива относно:

„Бъдещето на извънградските райони в обществото на знанието“.

Специализирана секция „Икономически и паричен съюз, икономическо и социално сближаване“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 24 юни 2009 г. (докладчик: г-н Sergio Santillán Cabeza).

На 455-ата си пленарна сесия, проведена на 15 и 16 юли 2009 г. (заседание от 16 юли), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище с единодушие.

1. Голямото многообразие в Европа

1.1. ЕС има извънредно богато териториално многообразие и уникален модел на заселване. Това допринася за качеството на живот както на жителите на градовете, които живеят в близост до селски райони, така и на жителите на такива селски райони, които имат лесен достъп до услуги. Това е и по-рентабилно, тъй като се избягват трудностите на големите агломерации и високото равнище на енергопотребление и експлоатиране на земята, типични за разрастването на градовете, а тези проблеми ще придобиват все по-голямо значение с оглед задълбочаването на изменението на климата и действията по приспособяването или борбата срещу него (1).

За да се разграничат селските от не-селските райони, ОИСР въведе разграничение между местните административни единици (равнище LAU 1 или 2) и регионите (равнище NUTS 3). Селски район представлява дадена местна териториална единица чиято гъстота на населението е по-малка от 150 жители на квадратен километър. Регионите (NUTS 3) се различават по дела на селски райони в тях, тоест по дела на населението им, живеещо в местни териториални структури от селски характер.

1.2.1. Според ОИРС се прави разграничение и между три вида региони:

— региони, в които преобладават селски райони: над 50 % от населението живее в селски райони;

— региони със значителен дял селски райони: между 15 и 50 % от населението живее в селски райони;

— региони, в които преобладават градски райони: под 15 % от населението живее в селски райони;

Над 50 % от територията на ЕС-25 се счита за селски райони.

1.2.2. В концепцията на Евростат за степента на урбанизация се прави разграничение между три вида райони:

— гъсто населен район: съвкупност от съседни местни административни единици, всяка от които има гъстота, надхвърляща 500 жители на квадратен километър, а общият брой на населението на района надвишава 50 000 жители;

— междинен район: съвкупност от съседни местни административни единици, които не принадлежат към гъсто населен район, във всяка от които гъстотата на населението надвишава 100 жители на квадратен километър, а общият брой на населението на района е най-малко 50 000 жители или структурата е съседна на гъсто населен район;

— слабо населен район: съвкупност от съседни местни административни единици, които не са част нито от гъсто населен район, нито от междинен район (2).

— В повечето държави-членки, „местна административна единица“ представлява кметство или община. Слабо населените райони заемат близо 84 % от общата територия на ЕС-25 (3).

2. Градски и селски райони: разнопосочно развитие

2.1. Отдавна е общоприето мнението, че за да може ЕС да се справи с предизвикателствата на глобализацията, са необходими повече усилия в областта на НИРД. От друга страна, в Лисабонската стратегия ясно е посочена целта за увеличаване на инвестициите в НИРД до 3 % от БВП.

2.2. Следва да се анализира в по-голяма степен потенциалът на регионите, които се различават в зависимост от техните характеристики: било то демографски (различен темп на застаряване на населението) или социологически (човешки капитал), икономически фактори (мобилност на капиталите и на квалифицираните работници и –следователно и на част от облагаемата основа) и производствена структура (наследство от миналото, привлекателност за инвестиране).

2.3. Макар че селските райони не могат автоматично да се асоциират със западане, нито „междинните“ райони с разрастване (4), по принцип районите, които са предимно селски (17,9 % от европейското население) и междинни (37,8 %, или с други думи общо 55,7 %), са в по-неблагоприятно положение. Освен това, в държавите-членки с най-ниски доходи разликите между градски и извънградски райони са най-големи (5).

2.4. През последните години бяха създадени или разработени много инструменти, които да стимулират иновациите (Седмата рамкова програма на Европейския съюз за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности, Рамковата програма за конкурентоспособност и иновации, инициативата JEREMIE, съвместните технологични инициативи, Инициативата за водещи пазари и др.). Тази дейност, която заслужава да бъде приветствана, е в противоречие с относителната липса на интерес към регионите, които нямат потенциал да използват тези възможности с надежда за положителна възвръщаемост.

2.5. Като се има предвид, че по-голямата част от икономическата дейност е концентрирана в градовете, необходимо е да се търси баланс в развитието на обществото на знанието.

3. Предложения за възстановяване на равновесието в полза на извънградските райони

3.1. Качествени услуги от общ интерес (УОИ) с цел гарантиране на социалното и териториалното сближаване

3.1.1. Със своето съобщение относно УОИ (6) Европейската комисия се ангажира да „представи на Парламента всеобхватен анализ на ефектите от извършената „либерализация“ до момента[,] (…) веднага след влизането в сила на новия Договор [да] преразгледа също напредъка в прилагането на Протокола [и] на всеки две години [да] изготвя специален доклад за социалните услуги, който да служи като средство за обмен със заинтересованите лица.“ ЕИСК счита, че би било особено важно Комисията да анализира потенциалните последици от либерализацията върху териториалното сближаване. Нейният анализ следва да осигури данни, разпределени според това дали местните власти са от градски или селски тип и според представите на тяхното население.

3.1.2. Достъпът до здравни грижи, признат в Хартата за основните права (член 35), може да бъде особено проблематичен в извънградските райони поради липсата на квалифицирана работна ръка, подходяща инфраструктура и бюджетни средства. Комисията следва да постави началото на дискусия с местните и регионалните власти и съответните европейски сдружения на работодатели и на синдикати, за да бъдат разработени инструменти (споразумения между социалните партньори, държавни помощи, общностни инициативи), които да дадат нов тласък на този сектор.

3.2. Информационно общество и общество на знанието

3.2.1. Макар и понякога да се бъркат, понятието за общество на знанието (идеал или етап от развитието на човечеството) следва да се разграничава от това за информационно общество (повсеместно използване на информационните и комуникационните технологии). Информацията е само инструмент за придобиване на знание.

3.2.2. Образованието е ключов фактор по пътя към постигане на обществото на знанието. В извънградските райони въздействие оказва демографското развитие (емиграция, високо ниво на зависимост, застаряване на населението и др.). Всяка година малки училища, разположени в не толкова динамични райони, затварят врати, тъй като не могат да съберат достатъчно ученици. Това може да засили тенденцията към масово напускане на тези райони, тъй като родителите предпочитат да се установят в райони, в които има повече възможности за извършване на дейност, създаване на работни места, училища и структури, предоставящи грижи за деца (7).

3.2.3. Що се отнася до процента на възрастни със средно или висше образование, в ЕС се наблюдава непрекъсната тенденция към намаляване на разликата между региони, които са предимно селски и междинни спрямо тези, които са предимно градски. Северноевропейските страни и някои нови държави-членки (FR, NL, FI, IE, BE, PL, CZ, HU) са в по-добра позиция в това отношение (< 10 пункта разлика), а други (UK, DE, AT) имат по-добро равнище на образование в селските райони, отколкото в градските. Най-големите разлики (> 20 пункта) се срещат в средиземноморските страни (GR, ES, IT, PT).

3.2.4. Процентът на възрастните, които получават професионално образование и обучение (обучение през целия живот) е относително нисък (около 12 % за страните от ЕС-25), като не се наблюдава съществена разлика между селските и градските райони. Някои страни подкрепят обучението за възрастни (DK, ES, NL, AT, SL, SK, SE, UK), а други го насърчават в по-малка степен. Тенденцията е ръстът на участие на възрастните в селските райони донякъде да изпреварва този в градските райони (8).

3.2.5. Макар че близостта е фактор, благоприятстващ нарастването на броя учащи от селските райони, разположени в близост до университетските центрове, разстоянието до последните изглежда не е пречка за получаването на висше образование, но може да създаде трудности при избора на професионална кариера.

3.2.6. Европейската комисия посочи, че определени държави-членки не полагат достатъчно усилия за борба срещу напускането на училище и за насърчаване на ученето през целия живот, за да постигнат поставените в Лисабонската програма цели.

3.3. Електронното обучение и значението на широколентовите връзки (9)

3.3.1. Концентрацията на високи равнища на разходи за НИРД в доста ограничен брой региони на ЕС буди тревога: 70 % от НИРД се извършва в Германия, Франция и Обединеното кралство. Изчисленията за разходите за НИРД по региони сочат, че 35 региона имат концентрация на НИРД, надхвърляща поставената в Лисабонската програма цел (10).

3.3.2. ЕИСК подчертава, че „в селските райони и по-специално в малките градове в Европа прилагането на информационните и комуникационни технологии в ученето през целия живот зависи най-вече от подкрепата на ЕС и на правителствата на държавите-членки за изграждането на широколентови Интернет връзки (11), които да дават възможност за достъп до системите за обучение по електронен път“.

3.3.3. През декември 2007 г. покритието на широколентовите мрежи (DLS) достигна средно 98 % от населението в градските райони, докато покритието в селските райони се ограничава до 70 % от населението в тези райони в ЕС-27 (12).

3.3.4. „Високоскоростната връзка е част от по-широка стратегия, която ще позволи достъпът до електронни услуги да придобие статут на общественополезна услуга“ (13). Следва да се подчертае, че цената на тази услуга в някои държави-членки е твърде висока.

3.4. Заетост и географско разположение

3.4.1. Понастоящем претоварването засяга 10 % от европейската пътна мрежа, по-специално големите пътища, свързващи периферните жилищни райони с градските центрове, предлагащи заетост на тяхното население. Всяка година загубите вследствие на претоварване възлизат на 0,5 % от БВП. За да се ограничи този проблем, Комисията би могла, след консултация със социалните партньори, да положи повече усилия за насърчаване на работата от разстояние. Така този елемент на гъвкавата сигурност би могъл да бъде поставен в услуга на териториалното сближаване, тъй като ще има благоприятен ефект върху околните предприятия и ще бъдат намалени разходите, свързани с опазването на околната среда (14).

3.4.2. Ефикасността на търсенето на работа може да се понижи с увеличаването на разстоянието до работното място (измерено във времето за пътуване и свързаните с него разходи), тъй като гражданите разполагат с по-малко информация за възможностите за работа далеч от дома им (15).

Жилища, вода, електричество, газ и други горива като % от общите разходи (2005 г.)

работници служители самостоя-телно заети безработни пенсионери други неактивни лица разлика между минималните и максималните стойности разлика между средните стойности за неактивни и заети лица be Белгия 26,3 22,5 36,3 29,9 23,7 13,8 5,6 dk Дания 27,8 25,6 28,7 33,1 7,5 5,7 de Германия 29,9 27 27,6 35,8 32,5 35,5 8,8 6,4 ie Ирландия 20,3 21,1 22,3 25 30,4 28,3 10,1 6,7 gr Гърция 22,1 22,1 20,6 24,7 29 31,5 10,9 6,8 es Испания 26,3 28,9 26,9 29,5 35 34,9 8,7 5,8 fr Франция 25,8 23,2 22 30,9 31,1 33,4 11,4 8,1 it Италия 25,8 27,2 26,6 28,1 34,2 35,3 9,5 6,0 lu Люксембург 29,6 27,4 30,9 32,9 34,9 34,2 7,5 4,7 nl Нидерландия 23,6 22,3 24,3 32 32,8 28,8 10,5 7,8 at Австрия 22,2 20,7 21,5 27,1 24,3 23,4 6,4 3,5 pt Португалия 26,3 27,1 30,6 31,7 5,4 3,5 fi Финландия 25 23 26,6 34,4 35,6 27,1 12,6 7,5 se Швеция 28,4 27,5 32,9 35,5 30,8 8 5,1 uk Обединено кралство 27,9 25,4 25,4 39,5 39,7 34,8 14,3 11,8 Източник: Евростат; собствени изчисления

3.4.3. Периферните райони обаче биха могли да извлекат известни ползи от относително отдалеченото си положение, що се отнася до жилищата и качеството на живот. Все още съществува голям потенциал за развитие, по-специално в страните, участващи в процеса на сближаване, тъй като когато доходите нарастват с 1 %, домакинствата също увеличават с 0,7 – 0,8 % усвояването на жилищно пространство, като се отчете ценовият ефект.

3.4.4. Следва да се спомене явлението, познато под името „разрастване на градските райони“ (urban sprawl), което е особено силно изразено в гъстонаселените страни и региони с висока икономическа динамика и/или страни/региони, получавали средства от структурните фондове. Между 1990 и 2000 г. градските райони са се разширили с над 8 000 км2 – площ, три пъти по-голяма от територията на Люксембург (16). Това оказва определено въздействие, най-вече върху биологичното разнообразие.

3.5. Културният туризъм като фактор за развитие

3.5.1. Туризмът носи между 3 и 8 % от БВП на държавите-членки. Секторът осигурява заетост на 9 милиона души в ЕС. Освен това, „той дава силен тласък на други икономически сектори, от индустрията (предимно секторите, свързани с модата) до транспорта, хранително-вкусовата промишленост, търговията и другите видове услуги (17)“.

3.5.2. Популяризирането на художественото наследство, на събития, изложби, изложения, енология, гастрономия и селски туризъм, филмов туризъм и увеселителни паркове могат да бъдат важни източници на инвестиции и заетост. ЕИСК обръща внимание на направените от него неотдавна предложения за насърчаване на този сектор.

3.5.3. По тези въпроси следва да се отбележат инициативите в рамките на Натура 2000 (18).

4. Мрежите от градове улесняват разпространението на ИКТ

4.1. В Договора от Лисабон се предвижда ново измерение на икономическото и социалното сближаване – териториално сближаване. Една цялостна визия за икономическо и социално развитие може да има успех само ако се допълва от акцент върху устройството на територията – основен инструмент на териториалното сближаване – като се отчита въздействието на информационните и комуникационните технологии.

4.2. При публичните дейности следва да се вземат предвид всички географски области. За постигането на новата цел за териториално сближаване селските райони се нуждаят от засилване на връзките с малките и средните градове. Мрежите от малки и средни градове могат и трябва да допринасят за териториалното сближаване, като действат като междинни звена в процеса на въвеждане на КТ в селските райони.

5. Заключения и препоръки

5.1. Не на предопределеността: извънградските райони имат бъдеще. В ЕС има много селски райони с високо качество на живот. В онези, които са в неблагоприятно положение, осигуряването на подходяща инфраструктура, усилията за подобряване на образованието и ефикасното използване на ИКТ, редом с други фактори, могат да допринесат до голяма степен за насърчаване на предприемаческия дух (19), за подпомагане на прогреса и за повишаване на качеството на живот в селските и междинните райони.

5.2. Трябва да се укрепят връзките между селските и градските райони. В продължение на десетилетия на развитието на градските и на селските райони се е гледало като на две отделни неща. По традиция политиката за селските райони е била насочена преди всичко към селскостопанското производство. Но времената се променят и с по-голямото взаимодействие и комуникации между селото и града „класическото“ разграничение не е толкова очевидно, а границата между селото и града не е толкова ясно очертана. Ето защо трябва да се възприеме интегриран подход на политиките за развитие (20).

5.3. Потенциалът на ИКТ в селските райони. В момента съществуват специални политики за насърчаване на ИКТ в селските райони чрез структурните фондове и ЕЗФРСР, но преодоляването на съществуващото разделение изисква засилени действия, насочени към земеделските стопанства, малките и средните предприятия и микропредприятията, младите хора, жените (преди всичко с оглед насърчаване на жените предприемачи в селските райони), възрастните хора и групите в неравностойно положение (21). Мрежите от малки и средни градове спомагат за териториалното сближаване и дават своя принос за технологическите иновации в селските райони.

5.4. Структурните фондове са общи инструменти. Задълбочен анализ на бъдещето на тези региони, като част от подхода за прогнозиране, би позволил да се разпределят по-добре структурните фондове, за да се постигне максимален ефект и, при необходимост, да се проучат нови възможности.

5.5. Участие на гражданското общество. Голямото многообразие на ЕС-27 може да се окаже пречка за ефективното постигане на целите на развитие на селските райони, ако те бъдат определяни централизирано. Ето защо е изключително важно гражданското общество в селските райони да участва в разработването на политиките, засягащи тяхното бъдеще (22).

5.6. Подходящи показатели. Както ЕИСК вече подчерта, целесъобразно е да се изготви „по-представителен показател на сближаване [който би включвал], заедно с БВП, и параметри като нивата на заетост и безработица, обхвата на социална защита, степента на достъп до услугите от обществен интерес и др (23).“ Тези показатели трябва да се допълнят и с показатели относно неравенството на доходите (коефициент на Джини или квантилно отношение) и относно емисиите на CO2 (на глава от населението или развитие от 1990 г. насам). В общи линии е наложително да се консолидират европейските статистически инструменти, по-специално на равнище NUTS, и да се активизират връзките между Евростат и националните статистически институти, с цел да се разполага в най-кратък срок с най-пълните и точни данни (24) (25).

Брюксел, 16 юли 2009 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Mario SEPI

(1) В цяла Европа има около 5 000 малки и близо 1 000 големи града, които изпълняват ролята на центрове на икономическата, социалната и културната дейност. В тази сравнително гъста мрежа от градски селища има твърде малко особено големи градове. Едва 7 % от хората в ЕС живеят в големи градове с население над 5 милиона жители, за разлика от 25 % в САЩ, като само 5 големи града от ЕС са сред 100-те най-големи градове в света. „Зелена книга за териториално сближаване“. COM(2008) 616 окончателен.

(2) Съвкупност от съседни местни структури с обща площ под 100 км2, която не достига нужната гъстота, но е изцяло разположена в гъсто населена или междинна зона, се счита за част от тази зона. Ако тази съвкупност е разположена между гъсто населена и междинна зона, тя се счита за част от междинната зона.

(3) Региони: Годишен справочник за 2006 г. (Данни за периода 2000-2004 г. - стр. 162).

(4) През периода 1995-2004 г. нарастването на БВП надвишава средните равнища в 43 % от районите, които са предимно селски, спрямо 36 % от градските райони и 39 % от междинните райони.

(5) Четвърти доклад за икономическто и социалното сближаването, COM (2007) 273 окончателен.

(6) Услуги от общ интерес, включващи социални услуги от общ интерес: нов европейски ангажимент, COM(2007) 725 окончателен.

(7) ЕИСК предложи да се създаде Демографски фонд за справяне с всички тези трудности.

(8) „Delivering quality education to rural regions“ („Предоставяне на качествено обучение в селските региони“) от Elena Saraceno. Innovative Service Delivery: Meeting the Challenges of Rural Regions (Новаторско обслужване: посрещане на предизвикателствата на селските региони), Кьолн, 3-4 април 2008 г.

(9) Вж. становището на ЕИСК относно „Конкурентоспособни европейски региони чрез научноизследователска дейност и иновации - Принос за постигането на по-висок растеж и на повече и по-добри работни места“, ОВ C 211, 19.8.2008 г., стр. 1.

(10) В тези 35 региона се извършват 46 % от общите разходи за НИРД в EС-27, което им отрежда двойно по-голям дял в БВП. В Brunswick (DE) са регистрирани най-високите разходи за НИРД – 7 %, а в други 12 региона те надхвърлят 4 %. Четвърти междинен доклад относно сближаването, COM(2006) 281 окончателен.

(11) Достъп до широколентов Интернет: високоскоростен комуникационен канал, позволяващ гъвкав и бърз достъп до информационни източници и до проекти за електронно обучение (източник: http://www.elearningeuropa.info).

(12) Съобщение от Комисията „По-добър достъп на селските райони до съвременни информационни и комуникационни технологии“, COM(2009) 103 окончателен. Покритието продължава да е слабо в Словакия (39 %), Полша (43 %), Гърция (50 %) и Латвия (65 %), както и в България и Румъния.

(13) Вж. становище по собствена инициатива на ЕИСК относно „Ученето през целия живот, основано на информационните технологии: принос към европейската конкурентоспособност, индустриалните промени и развитието на социалния капитал“, ОВ C 318, 23.12.2006 г., стр. 20.

(14) Над 50 % от потреблението на гориво е в резултат на задръствания по пътищата или на неподходящо управление на превозното средство. Общите разходи, свързани с околната среда (замърсяване на въздуха, шум, глобално затопляне), предизвикани от сектора на транспорта се оценяват на 1,1 %. (вж. „Средносрочен преглед на Бялата книга за транспорта“, Европейска комисия, публикуван през 2001 г., COM(2006) 314 окончателен, 22 юни 2006 г.).

(15) Y. Zenou, „Les inégalités dans la ville“ („Неравенствата в градовете“) във „Villes et économie“ („Градове и икономика“), La documentation française, 2004 г.

(16) Европейска агенция за околната среда, „Urban Sprawl in Europe: the ignored challenge“ („Разрастване на градските райони: пренебрегваното предизвикателство“), 2006 г.

(17) Вж. становище по собствена инициатива на ЕИСК относно „Туризъм и култура: два фактора на растежа“, ОВ C 110, 9.5.2006 г., стр. 1.

(18) Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна.

(19) Производството на възобновяема енергия, например, и по-специално на вятърна енергия, може да бъде важен източник на приходи в селските райони.

(20) През януари 2009 г. ГД „Регионална политика“ проведе семинар на тази тема, на който бяха посочени примери за успешни отношения между селото и града. Например: оперативната програма Skane-Blekinge, в Швеция. Вж. „Връзки между селските и градските райони, насърчаващи устойчивото развитие в Европа“. Inforegio.

(21) Съобщение от Комисията – „По-добър достъп на селските райони до съвременни информационни и комуникационни технологии“, COM(2009) 103 окончателен.

(22) Вж. становище по собствена инициатива на ЕИСК: „Необходимост от съгласувани действия на равнище ЕС за укрепване на гражданското общество в селските райони, особено в новите държави-членки“, ОВ C 175, 28.7.2009 г., стр. 37.

(23) Вж. становище по собствена инициатива на ЕИСК: „Отвъд БВП - показатели за устойчиво развитие“, OВ C 100 от 30 април 2009 г., стр. 53.

(24) По повод на подновяването на Лисабонската стратегия през март 2005 г. Европейският съвет уточни, че тази стратегия се вписва в по-широката област на устойчивото развитие, според което е необходимо да се отговори на настоящите нужди, без да се нарушава възможността на бъдещите поколения да задоволяват своите нужди. Европейският съвет отново заявява подкрепата си за устойчивото развитие като ключов принцип, който ръководи всички политики и действия на Съюза. Заключение на Европейския съвет от м. юни 2005 г.

(25) Вж. становище на ЕИСК: „Четвърти доклад за икономическото и социално сближаване“, ОВ C 120, 16.5.2008 г., стр. 73.