[pic] | ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ |

Брюксел, 21.9.2010

COM(2010) 492 окончателен

СЪОБЩЕНИЕ НА КОМИСИЯТА

относно глобалния подход за пр едаване на резервационни данни на пътниците (PNR данни) на трети държави

СЪОБЩЕНИЕ НА КОМИСИЯТА

относно глобалния подход за предаване на резервационни данни на пътниците (PNR данни) на трети държави

Въведение

Терористичните атаки в Съединените щати през 2001 г., в Мадрид през 2004 г. и в Лондон през 2005 г. доведоха до възприемането на нов подход по отношение на политиката в областта на вътрешната сигурност. Неотдавнашни събития като опитите за терористични атаки в самолет на Коледа през 2009 г. и на Таймс Скуер, Ню Йорк, през 2010 г. сочат, че терористичната заплаха продължава да съществува. В същото време организираната престъпност, особено трафикът на наркотици и на хора, нараства[1].

В отговор на тези продължаващи заплахи ЕС и други, трети държави приеха нови мерки, които включват събирането и обмена на лични данни. Комисията направи обзор на тези мерки в своя Преглед на управлението на информацията в областта на свободата, сигурността и правосъдието[2]. Използването на резервационни данни на пътниците за целите на правоприлагането (PNR данни) е една от тези мерки.

На 16 януари 2003 г. Комисията публикува Съобщение до Съвета и до Парламента относно предаването на резервационни данни на пътниците (PNR данни): глобален подход на ЕС[3], което целеше да изложи елементите на глобален подход на ЕС по тези въпроси. Съобщението призова за създаването на сигурна правна рамка за предаване на PNR данни на американското Министерство за вътрешна сигурност и за приемането на вътрешна политика по отношение на резервационните данни на пътниците. В съобщението беше поискано и разработването на система от тип „push“ за предаването на данни от въздушните превозвачи[4] и за международна инициатива за предаването на PNR данни от Международната организация за гражданска авиация (ICAO).

Заключенията от това съобщение бяха в голяма степен приложени, докато други са в процес на прилагане. По-специално ЕС подписа споразумение с американското Министерство на вътрешната сигурност за предаването на PNR данни за целите на борбата с тероризма и тежката международна престъпност, което осигурява предаване на PNR данни и в същото време предоставя защита на личните данни[5]. Освен това Комисията прие предложение за рамково решение относно използването на PNR данни за целите на правоприлагането[6]. В момента въз основа на оценка на въздействието Комисията проучва възможността за заместването на това рамково решение с предложение за директива относно използването на PNR данни за целите на правоприлагането. Системата „push“ за предаване на данни бе разработена по подходящ начин от повечето превозвачи, а ICAO разработи набор от указания за предаването на PNR данни на правителства.

Освен споразумението със САЩ, ЕС подписа подобни споразумения с Канада[7] и с Австралия[8]. Нова Зеландия, Южна Корея и Япония също използват PNR данни, но до приключването на този доклад не са сключили споразумения с ЕС. В рамките на ЕС Обединеното кралство разполага със система за резервационни данни на пътниците, докато други държави-членки или са приели съответното законодателство, или извършват изпитвания за използването на PNR данни.

Тези събития показват, че използването на PNR данни се увеличава и на него все повече се гледа като на характерна черта, необходима в работата по правоприлагането. В същото време използването на PNR данни включва обработката на лични данни, което повдига важни въпроси по отношение на основните права на неприкосновеност на личния живот и на защита на личните данни.

В резултат на това ЕС е изправен пред нови предизвикателства по отношение на международното предаване на PNR данни. Най-вероятно броят на държавите в света, които разработват системи за резервационни данни на пътниците, ще се увеличи през идните години. Освен това ЕС събра важен опит и знания за структурата и значението на системите за резервационни данни на пътниците чрез извършването на съвместни прегледи на споразуменията със САЩ и Канада.

Ето защо Комисията смята, че е необходимо да преразгледа глобалния си подход по отношение на предаването на PNR данни на трети държави. Преразглеждането на този подход следва да осигури силни гаранции за защита на данните и пълно зачитане на основните права и да бъде в съответствие с принципите на политиката, които бяха определени в Прегледа на управлението на информацията в областта на свободата, сигурността и правосъдието[9]. По общите въпроси, свързани с резервационните данни на пътниците възгледите на основните заинтересовани страни, като държавите-членки, Европейския парламент, Европейския надзорен орган по защита на данните и Работната група „Член 29“ за защита на данните, са особено важни за разработването на ревизирания подход по отношение на резервационните данни на пътниците.

Основната цел на настоящото съобщение е да установи за първи път набор от общи критерии, които да формират основата на бъдещи преговори с трети държави за PNR споразумения. Тези критерии ще помогнат на ЕС да се справи с настоящите тенденции и ще послужат като метод за комуникация с трети държави, държави-членки и граждани за обясняване на това как Европейската комисия смята да определи външната си политика в областта на резервационните данни на пътниците. В бъдеще препоръките на Комисията за водене на преговори за сключване на PNR споразумения с трети държави следва да спазват поне общите критерии, установени в съобщението, като допълнителни критерии могат да бъдат установени във всяка от препоръките.

Международни тенденции по въпросите на резервационните данни на пътниците

PNR данни и тяхното използване

PNR данните представляват непроверена информация, предоставена от пътниците и събирана от въздушните превозвачи, която е необходима за осъществяването на резервации и чекиране. Тя е запис на изискванията за пътуване на всеки пътник и се съдържа в системите на въздушните превозвачи за резервации и контрол на излитащите полети. PNR данните съдържат няколко различни вида информация, като например дати на пътуването, маршрут, информация за билета, информация за връзка като адрес и телефонни номера, пътнически агент, информация за плащането, номер на мястото и информация за багажа.

PNR данните са различни от предварителните данни за пътниците (API данни). API данните са биографична информация, взета от машинночетимата част на паспорта, която съдържа име, място на пребиваване, място на раждане и гражданство на лицето. Според директивата за предварителна информация за пътниците[10] API данните се предоставят на органите за граничен контрол само за полети, влизащи на територията на ЕС, за целите на подобряване на граничния контрол и борба с нелегалната имиграция. При все че използването им за други цели на правоприлагането е разрешено от директивата, това се счита по-скоро за изключение, отколкото за правило. Те се съхраняват от държавите-членки за период от 24 часа.

API данните са използват основно за извършване на проверки на самоличността в рамките на граничния контрол и управлението на границите, въпреки че в някои случаи се използват от правоприлагащите органи за установяване самоличността на заподозрени и издирвани лица. Поради това API данните се използват основно като инструмент за установяване на самоличността. Използването на този тип данни е все по-често срещано явление в света, като повече от 30 държави ги използват систематично, а повече от 40 са в процес на въвеждане на API системи.

Освен предаването на API данни, някои държави изискват от въздушните превозвачи да им предоставят PNR данни. Тези данни се използват след това в борбата срещу тероризма и тежката престъпност, като трафик на хора и наркотици. PNR данните се използват от близо 60 години, основно от митническите органи, но и от правоприлагащите органи по света. При все това доскоро не бе технологически възможно да се получи електронен и предварителен достъп до тези данни, така че използването им бе ограничено до ръчно обработване само за някои полети. Технологическият напредък днес направи възможно предварителното електронно предаване на данните.

Употребата на PNR данните е много различна от тази на API данните, основно поради факта, че PNR данните съдържат съвсем различен тип информация. PNR данните се използват основно като криминално разузнавателно средство, а не за проверка на самоличността. Употребата на PNR данните се състои основно в следното: i) оценка на риска по отношение на пътниците и установяване самоличността на „непознати“ лица, т.е. лица, които могат потенциално да представляват интерес за правоприлагащите органи и които досега не са били заподозрени, ii) тъй като са налични по-рано от API данните, те предоставят предимство на правоприлагащите органи от гледна точка на разполагаемото време за обработване, анализиране и вземане на евентуални последващи мерки iii) установяване на това на кои лица принадлежат конкретни адреси, кредитни карти и т.н., свързани с извършени престъпления и iv) сравняване на PNR данни за идентифицирането на съучастници на заподозрените лица, като например установяването на това кои лица пътуват заедно.

PNR данните са уникални по своята същност и употреба. Тази употреба може да бъде:

за последващи действия (исторически данни): PNR данните се използват при разследвания, наказателни преследвания, разбиването на мрежи след извършването на престъпление. За да могат правораздавателните органи да се върнат достатъчно назад във времето, е необходимо да се предвиди те да могат да съхраняват данните за пропорционален период от време.

за действия в реално време (настоящи данни): използват се, за да се предотврати престъпление, за да се поставят под наблюдение определени лица или за задържането им преди да е извършено престъпление или защото престъпление е извършено или се извършва в момента. В тези случаи PNR данните са необходими за съпоставяне с предварително определени индикатори на риска, основани на факти, с цел идентифициране на „непознати“ преди това заподозрени лица, както и за съпоставяне със съдържанието на различни бази данни за издирвани лица и предмети.

за изпреварващи действия (модели): използват се за анализиране на съществуващи тенденции и за създаване на основани на фактите общи схеми на поведение и такива на пътуване, които след това могат да бъдат използвани в реално време. За да изготвят схеми на поведение и пътуване, на анализаторите на тенденции следва да се разреши да използват данни, които обхващат достатъчно дълъг период. В такива случаи е необходимо да бъде предвиден пропорционално дълъг период на съхранение на данни от правоприлагащите органи.

Настоящи тенденции

Някои трети държави като Съединените щати, Канада, Австралия, Нова Зеландия и Южна Корея вече използват PNR данни за целите на правоприлагането. Други трети държави (Япония, Саудитска Арабия, Южна Африка и Сингапур) или вече са приели съответно законодателство по въпроса и/или в момента провеждат изпитвания на системи за PNR данни. Няколко други трети държави обмислят идеята за използване на PNR данни, но не са приели все още съответното законодателство. В рамките на ЕС Обединеното кралство вече разполага с PNR система. Франция, Дания, Белгия, Швеция и Нидерландия или вече са приели съответно законодателство по въпроса и/или в момента провеждат изпитвания за използване на PNR данни. Няколко други държави-членки обмислят създаването на PNR системи.

Като признава необходимостта от PNR данни за предотвратяването и борбата с тероризма и тежката престъпност, и в съответствие със съобщението от 2003 г., Комисията представи предложение за рамково решение относно използването на резервационни данни на пътниците (PNR данни) за целите на правоприлагането. В резултат на влизането в сила на Договора от Лисабон Комисията обмисля да замести това предложение с предложение за директива относно използването на резервационни данни на пътниците (PNR данни) за целите на правоприлагането. Предложението ще цели въвеждането на задължение за въздушните превозвачи да предават на държавите-членки PNR данни, които да се използват в борбата срещу тероризма и тежката престъпност.

На международно равнище все по-общоприето става виждането, че PNR данните са необходим инструмент в борбата срещу тероризма и тежката престъпност. Тази тенденция е резултат от три параметъра. На първо място международният тероризъм и престъпност представляват сериозна заплаха за обществото и следва да бъдат взети мерки за справяне с тези проблеми. Достъпът до PNR данни и анализът им е една такава стъпка, която се счита за необходима от гледна точка на правоприлагането. На второ място, последните технологични достижения направиха възможни достъпа до данни и анализа им, което бе немислимо преди няколко години. Различните технологични достижения от последните години са широко използвани и от престъпниците при планирането, подготовката и извършването на престъпления. На последно място, с бързото увеличаване на броя на международните пътувания и пътникопотока, електронната обработка на данните преди пристигането на пътниците улеснява и ускорява в голяма степен граничния контрол и проверките за сигурност, тъй като процесът на оценка на риска е извършен предварително. Това предоставя възможност правоприлагащите органи да се съсредоточат само върху тези пътници, за които има основана на факти причина да се вярва, че могат да представляват реален риск за сигурността, вместо да правят предположения, основани на инстинкт, стереотипи или психологически профили.

Влияние на настоящите тенденции в Европейския съюз

Законите за защита на данните на ЕС не позволяват на превозвачите, осъществяващи полети от ЕС, да предават PNR данните на своите пътници на трети държави, които не осигуряват адекватно ниво на защита на личните данни, без да получат съответни гаранции. В резултат на това, когато Съединените щати, Канада и Австралия поискаха от превозвачите да им бъдат предоставени PNR данни за полети към тези държави, превозвачите бяха поставени в много трудна ситуация. Ето защо ЕС се намеси, като договори и подписа отделни международни споразумения с всяка една от тези три държави[11], като по този начин направи възможно предаването на PNR данни извън ЕС на правоприлагащи органи на тези трети държави. Това бе направено с цел превозвачите да излязат от тази ситуация, да се осигури адекватно ниво на защита на данните на пътниците и в потвърждение на нуждата и значението на използването на PNR данни в борбата срещу тероризма и тежката престъпност.

Тъй като все повече държави въвеждат системи за PNR данни се очаква същият въпрос да продължи да се поставя. Освен това, ако Комисията реши да представи предложение за директива за PNR данните на равнище ЕС, честотата на подобни искания може да нарасне, в случай че третите държави поискат реципрочност от ЕС.

Досега сключването на международни споразумения с трети държави по отношение на PNR данните се основаваше на получените искания и се разглеждаше за всеки отделен случай. Въпреки че всички споразумения разглеждат общи проблеми и уреждат едни и същи въпроси, разпоредбите им не са идентични. Това понякога води до различни правила за превозвачите и за защита на данните. Тъй като има вероятност исканията да нараснат в близко бъдеще, ЕС може да се опре при разглеждането на тези искания на стратегия, която ще спомогне това да се прави по по-структуриран начин, който води до по-малко разлики в различните споразумения.

Ревизиран глобален подход в областта на PNR данните за ЕС

Причини за ревизиране на глобалния подход в областта на PNR данните

Във време, в което се изпълняват заключенията от съобщението от 2003 г. и ЕС е изправен пред нови тенденции и предизвикателства, за Съюза е особено важно да вземе предвид тези тенденции и предизвикателства, като развие още повече глобалния си подход по отношение на предаването на PNR данни на трети държави поради следните причини:

Борба с тероризма и тежката международна престъпност: ЕС е задължен спрямо себе си и спрямо трети държави да им сътрудничи в борбата с тези заплахи. Един от начините за такова сътрудничество е обменът на данни с трети държави. Предоставянето на PNR данни за целите на правоприлагането е необходимо средство за борба с тероризма и тежката международна престъпност. Стратегията за външното измерение на въпросите в областта на правосъдието и вътрешните работи[12], както и Стратегията за борба с тероризма на ЕС[13] и Програмата от Стокхолм[14] споменават нуждата от тясно сътрудничество с трети държави.

Осигуряване на защитата на личните данни и неприкосновеността на личния живот: ЕС е ангажиран в осигуряването на висока степен на ефективна защита на високо равнище на личните данни, включително по отношение на предаването на PNR данни на трети държави, което трябва да се извърши по сигурен начин, съответстващ на съществуващите правни изисквания на ЕС, както и по отношение на възможността за това пътниците да упражняват правата си във връзка с обработката на данните им.

Необходимост от осигуряването на правна сигурност и систематизиране на задълженията на въздушните превозвачи: от особено значение е ЕС да предостави последователна правна рамка за предаването на PNR данни от въздушни превозвачи на трети държави. Това е необходимо, за да се защитят въздушните превозвачи от санкции и за да се осигури, че редът и условията на предоставяне на такива данни в световен мащаб са възможно най-близки и хармонизирани, за да се намали тежестта на разходите за сектора на въздушния транспорт и да се осигурят равни условия за всички участници в този сектор.

Да се установят общи условия, целящи осигуряването на последователност и по-нататъшно развитие на международен подход: споразуменията, които ЕС подписа с трети държави в областта на резервационните данни на пътниците, са сходни по отношение на целта си, но съдържанието им се различава по отношение на реда и условията за предаване на данни и характера на ангажиментите, поети от третата държава. Такива разлики в ангажиментите са приемливи до известна степен с оглед на различните изисквания и различния правен ред във всяка държава, но всички споразумения следва да спазват определени общи критерии (вж. точки 3.2 и 3.3 по-долу). Важно е, с оглед осигуряването на възможно най-уеднаквено третиране на пътниците и намаляване на разходите за сектора, съдържанието и стандартите на бъдещите споразумения с трети държави да са възможно най-сходни. Това може да послужи като основа за преминаването към следващата стъпка, която може да представлява по-хармонизиран многостранен подход в обмена на PNR данни.

Принос към повишаване на удобството на пътниците: за справяне със заплахите за сигурността, които съществуват в нашите общества, проверките на пътниците при преминаване на границите стават все по-подробни и продължителни. Този фактор, заедно с нарастващия брой на международните пътувания, води до по-дълги опашки от пътници на границите. Предварителното електронно предаване на PNR данни преди пресичането на границата прави възможно пътниците да бъдат проверени предварително, което води до по-бързо и по-лесно преминаване на границата за тях и позволява на правоприлагащите органи да се съсредоточат само върху лицата, за които са установили, че представляват интерес.

Общи съображения

Ревизираният общ подход в областта на PNR данните цели да постави основата, на която ЕС да се опре при вземането на решения относно най-добрия подход към искания от трети държави за предаване на PNR данни в бъдеще. В допълнение към принципите за развитие на политиката, определени в Прегледа на управлението на информацията в областта на свободата, сигурността и правосъдието следните конкретни съображения следва да бъдат взети предвид:

Споделен интерес в областта на сигурността : Тероризмът и тежката престъпност са международни по характер. В световен мащаб някои държави са изложени в по-голяма степен на нарастващ риск от тероризъм и тежка престъпност в сравнение с други. ЕС е ангажиран да си сътрудничи с тях и да ги подпомага в борбата с тези заплахи за сигурността.

Защита на личните данни: Тъй като предаването, използването и обработката на PNR данни засягат основното право на лицата на защита на техните лични данни, за ЕС е особено важно да си сътрудничи само с тези трети държави, които могат да предоставят адекватно равнище на защита на данните за PNR данни, произхождащи от ЕС.

Външни отношения: следва също да бъдат взети предвид цялостните външните отношения на ЕС с третата държава. Важни фактори, които следва да бъдат отчетени, са функционирането и сътрудничеството с полицията и съдебните органи, върховенството на закона и цялостното зачитане на основните права.

Стандарти, съдържание и критерии

Глобалният подход в областта на резервационните данни на пътниците следва да определи общите стандарти, които международните споразумения между ЕС и трети държави следва да спазват, така че да се постигне максимално сближаване по отношение на гаранциите, които се предоставят от тези държави в областта на зашитата на данните, и по отношение на реда и условията за предаване на данни от въздушните превозвачи.

Освен това е от съществено значение ЕС да разполага с механизми за мониторинг на правилното изпълнение, например чрез редовен съвместен преглед на изпълнението на споразуменията, както и с ефективни механизми за решаване на спорове.

Защита на личните данни

Събирането и предаването на PNR данни на трети държави засяга огромен брой лица и техните лични данни. Ето защо особено внимание трябва да се отдели на ефективната защита на личните данни.

В Европа основните права на неприкосновеност на личния живот и защита на личните данни са записани в член 8 от Европейската конвенция за правата на човека (ЕКПЧ) и членове 7 и 8 от Хартата за основните права на ЕС[15]. Всяко лице, независимо от гражданството си или мястото си на пребиваване, притежава тези основни права. Повече стандарти в областта на защитата на данните бяха установени в Конвенция № 108 на Съвета на Европа от 1981 г. относно защитата на лицата при автоматизираната обработка на лични данни и допълнителния ѝ протокол № 181 от 2001 г.

Всяко ограничаване на упражняването на правата и свободите, признати от Хартата, трябва да бъде предвидено в закон и да зачита основното съдържание на същите права и свободи. При спазване на принципа на пропорционалност ограничения могат да бъдат налагани, само ако са необходими и ако отговарят на признати от Съюза цели от общ интерес или на необходимостта да се защитят правата и свободите на други хора.

Тъй като режимите за защита на данните в трети държави могат да се различават от тези, преобладаващи в ЕС, е от особена важност за всяко предаване на PNR данни от държави-членки на ЕС до трети държави третата държава осигурява адекватно равнище на защита на данните, поставено на солидна правна основа. Това адекватно равнище на защита на данните може или да бъде записано в законодателството на третата държава, или да бъде предоставено под формата на правнообвързващи ангажименти в международното споразумение относно обработката на лични данни.

Адекватността на равнището, предоставено от третата държава, следва да се оцени в светлината на всички обстоятелства, свързани с една операция по предаване на данни. В този контекст ЕС ще вземе също така предвид съблюдаването от третата държава на международни стандарти и съответно ратифицирането на международни инструменти в областта на защитата на личните данни и основните права като цяло. Решения относно адекватното равнище на стандартите, вече приети от Европейската комисия, следва да бъдат използвани като насоки за това какво може да се счита за адекватно равнище.

Основните принципи за защита на личните данни, които изискващата трета държава следва да спазва, са следните:

- Ограничение на целта — употреба на данните: Обхватът на употребата на данните от трета държава следва да бъде посочен точно и ясно в споразумението и да не е по-широк от необходимото с оглед на целите, които следва да бъдат постигнати. Опитът от настоящите PNR споразумения показва, че PNR данните следва да бъдат използвани само за целите на правоприлагането и сигурността в борбата с тероризма и тежката международна престъпност. На основни понятия като тероризъм и тежка международна престъпност следва да бъдат дадени определения въз основа на подхода по отношение на определенията, установени в съответните инструменти на ЕС.

- Ограничение на целта — обхват на данните: Обменът на данни следва да бъде ограничен до необходимия минимум и да бъде пропорционален. Всяко споразумение следва да изброява изчерпателно категориите PNR данни, които да бъдат предавани.

- Специални категории лични данни (чувствителни данни): PNR данни, разкриващи расов или етнически произход, политически възгледи, религиозни или философски убеждения, членство в синдикални организации, както и данни, свързани със здравословното състояние или сексуалния живот, не се използват, освен при изключителни обстоятелства, когато съществува непосредствена заплаха за живота на хора, и при условие, че третата държава предостави съответните гаранции, като например гаранции, че такива данни могат да се използват само след преценка за всеки отделен случай, с разрешение на високопоставено длъжностно лице и че употребата на данните ще е строго ограничена до целите на първоначалното предаване.

- Сигурност на данните: PNR данните трябва да са защитени срещу злоупотреби и неправомерен достъп посредством всички необходими технически процедури и мерки за сигурност, които предпазват от рискове по отношение на сигурността, поверителността или целокупността на данните.

- Контрол и отчетност: Следва да съществува система за надзор от независим публичен орган, отговорен за защита на данните, който разполага с ефективни правомощия за намеса и изпълнение на мерки, за да упражнява надзор над тези публични органи, които използват PNR данни. Тези органи са отговорни за спазване на установените правила за защита на личните данни и следва да разполагат с правомощия за разглеждане на оплаквания от лица по отношение на обработката на PNR данни.

- Прозрачност и уведомяване: Всяко лице следва да бъде информирано поне за целта на обработка на личните му данни, за това кой ще ги обработва, по какви правила или закони това ще бъде направено, вида на третите страни, на които се разкриват данните, и как и от кого може да се потърси съдебна защита.

- Достъп, поправка и заличаване: На всяко лице следва да бъде предоставен достъп до неговите PNR данни, както и, когато е уместно, правото да поиска те да бъдат поправени или заличени.

- Съдебна защита: Всяко лице има правото на ефективна административна и съдебна защита, когато е накърнена неприкосновеността на личния му живот или са били нарушени правилата за защита на данните. Тази защита се предоставя на недискриминационна основа по отношение на гражданството или мястото на пребиваване. Всяко подобно нарушение се наказва с подходящи и ефективни санкции и/или средства за получаване на удовлетворение.

- Автоматизирани индивидуални решения: Решения, които имат неблагоприятно въздействие върху дадено лице, или водят до действия, насочени срещу него, не могат да се основават единствено на автоматичната обработка на личните данни, без човешко участие.

- Съхранение на данни: Периодът на съхранение на PNR данните не може да е по-дълъг от необходимото за извършване на определените задачи. Периодът на съхранение следва да отчита различните начини, по които PNR данните се използват (вж. точка 1.2.1 по-горе), и възможностите за ограничаване на правата на достъп по време на периода на съхранение, например чрез постепенно анонимизиране на данните.

- Ограничаване на последващите предавания на други правителствени органи: PNR данните следва да се разкриват само на други правителствени органи с правомощия в борбата с тероризма и тежката международна престъпност, които предоставят същите гаранции, като тези, предоставяни от получаващата агенция по споразумението в съответствие с ангажимент, поет към агенцията. PNR данните никога не се разкриват пакетно, а в зависимост от всеки конкретен случай.

- Ограничаване на последващите предавания на трети държави: Това включва основно ограничения в употребата и по-нататъшното разпространение с цел да се избегне заобикалянето на споразумението, когато PNR данните се предоставят на друга трета държава. Подобни последващи предавания са обект на предоставянето на съответни гаранции. По-специално, получаващата трета държава следва да предаде тази информация на компетентен орган на друга трета държава, само ако последната се ангажира да предостави при обработката на данните същото ниво на защита, като това, предвидено по споразумението, и само ако предаването е строго ограничено до целите на първоначалното предаване на данните. PNR данните никога не се разкриват пакетно, а в зависимост от всеки конкретен случай.

Аспекти на предаването

От особено значение за осигуряването на правна сигурност и намаляването до минимум на финансовата тежест за въздушните превозвачи е да се опростят правилата, уреждащи предаването на данните от превозвачите на трети държави. Финансовата тежест за превозвачите, свързана с предаването, ще намалее значително, ако те имат еднакви задължения, тъй като ще трябва да направят по-малко инвестиции, за да изпълнят задълженията си. За тази цел е желателно поне следните аспекти на предаването да бъдат стандартизирани:

- Метод на предаване : За да се защитят данните, които се съдържат в базите данни на превозвачите, и за да се поддържа контролът над тях, данните следва да бъдат предавани, използвайки изключително системата „push“.

- Честота на предаване : Следва да има разумна горна граница на това колко пъти третата държава може да иска да ѝ бъдат предавани данни, чрез което се осигурява адекватна сигурност и се минимизират разходите за превозвачите.

- Липса на задължение за превозвачите да събират допълнителни данни : От превозвачите няма да се изисква да събират повече данни от тези, които вече събират, или да събират задължително определен вид данни. От тях ще се иска да предават само това, което вече събират като част от работата си.

Общи понятия

- Времетраене и преглед: Условията за сътрудничество с трети държави следва да са валидни за фиксиран период от време и да предоставят възможността за денонсиране на споразумението от всяка от страните. Следва да се предвиди възможност за преглед на условията на сътрудничество, ако това бъде сметнато за необходимо.

- Мониторинг: От особена важност е ЕС да разполага с механизми за мониторинг на правилното изпълнение, като например периодични съвместни прегледи на изпълнението на всички аспекти на споразуменията, включително ограничението на целта, правата на пътниците и последващи предавания на PNR данни, които включват оценка на пропорционалността на съхраняваните данни въз основа на стойността им по отношение на постигане на целите, за които са били предадени. Заключенията от тези съвместни прегледи следва да бъдат представяни на Съвета и на Европейския парламент.

- Разрешаване на спорове: Следва да се предвидят ефективни механизми за разрешаване на спорове по отношение на тълкуването, прилагането и изпълнението на споразуменията.

- Реципрочност: Следва да се осигури реципрочност, по-специално чрез предаването на произтичаща от PNR данните аналитична информация от компетентните органи на получаващата трета държава на полицейските и съдебните органи на държавите-членки, както и на Европол и Евроюст.

По-дългосрочна перспектива

Тъй като все повече държави в света използват PNR данни, въпросите, свързани с употребата им засягат международната общност. Въпреки че двустранният подход, който ЕС възприе, бе най-подходящият предвид обстоятелствата и изглежда най-подходящ и за в близко бъдеще, съществува риск той да загуби целесъобразността си, ако значителен брой други държави започнат да използват PNR данни. Ето защо ЕС следва да проучи възможността за установяване на стандарти на международно равнище за предаването и използването на PNR данни. Насоките за достъп до PNR данни, разработени от ICAO през 2004 г., представляват солидна основа за хармонизирането на условията и реда за предаване на PNR данни. Тези насоки обаче не са правнообвързващи и не се занимават достатъчно с въпросите на защита на данните. Ето защо сами по себе си те не са достатъчни, а следва да бъдат използвани по-скоро като указания, особено по въпросите, засягащи превозвачите.

На тази основа ЕС следва да обмисли започването на дискусии с международни партньори, които вече използват PNR данни, и с онези, които смятат да използват такива данни, с цел да проучи дали съществуват допирни точки между тях за уреждане на предаването на PNR данни на многостранно равнище. В случай, че дискусиите завършат успешно, ЕС следва да влезе в официални преговори със заинтересованите международни партньори, за да намери многостранно решение на тези въпроси.

Заключение

Настоящото съобщение очерта настоящите тенденции при използването на PNR данни в ЕС и в света. В отговор на тези тенденции, както и на заплахите, пред които ЕС и светът продължават да са изправени, Комисията счете за необходимо ЕС да преразгледа глобалния си подход в областта на резервационните данни на пътниците. По този начин Комисията взе предвид съображенията на основните заинтересовани страни по общите въпроси, свързани с PNR данните, както и принципите за развитие на политиката, изложени в Прегледа на управлението на информацията в областта на свободата, сигурността и правосъдието.

В съобщението за първи път са изложени серия от общи съображения, които следва да ръководят ЕС при воденето на преговори с трети държави за сключване на споразумения в областта на резервационните данни на пътниците. Спазването на тези принципи следва да доведе до по-голяма съгласуваност между различните PNR споразумения, като в същото време осигури спазването на основни права като неприкосновеността на личния живот и защитата на личните данни. В същото време съобщението е достатъчно гъвкаво, за да се адаптира към съображенията за сигурност и вътрешния правен ред на всяка трета държава.

На последно място, като разглежда дългосрочната перспектива в развитието на политиките по отношение на PNR данните в света, съобщението заключава, че ЕС следва проучи възможността за замяна в средносрочен план на двустранните споразумения с многостранно споразумение между всички държави, използващи PNR данни.

[1] Евростат, 36/2009.

[2] COM(2010) 385.

[3] COM(2003) 826.

[4] Системата от тип „push“ предполага, че превозвачът предава данните на третата държава, а не предоставя достъп до своите бази данни на трета държава.

[5] ОВ L 204, 4.8.2007 г., стр. 16.

[6] COM(2007) 654.

[7] OВ L 91, 29.3.2006 г., стр. 53, OВ L 91, 29.3.2006 г., стр. 49 и OВ L 82, 21.3.2006 г., стр.15.

[8] ОВ L 213, 8.8.2008 г., стр. 49.

[9] COM(2010) 385.

[10] Директива 2004/82/ЕО от 29 август 2004 г. относно задължението на превозвачите да съобщават данни на пътниците

[11] Споразумение за резервационни данни на пътниците между ЕС и САЩ от 2004 г. (OВ L 183, 20.5.2004 г., стр. 84) и Решение на Комисията от 14 май 2004 г. (OВ L 235, 6.7.2004 г., стр. 11); Споразумение за резервационни данни на пътниците между ЕС и САЩ от 2006 г. (OВ L 298, 27.10.2006 г., стр. 29) и придружаващите го писма (OВ С 259, 27.10.2006 г., стр. 1), Споразумение за резервационни данни на пътниците между ЕС и САЩ от 2007 г. (OВ L 204, 4.8.2007 г., стр. 18) , Споразумение за резервационни данни на пътниците между ЕС и Канада (OВ L 82, 21.3.2006 г., стр. 15 и OВ L 91, 29.3.2006 г., стр. 49) и Споразумение за резервационни данни на пътниците между ЕС и Австралия (OВ L 213, 8.8.2008 г., стр. 47).

[12] COM(2005) 491.

[13] Документ на Съвета 14469/4/05 от 30.11.2005 г.

[14] Документ на Съвета № 17024/09 от 2.12.2009 г.

[15] Важно е да се отбележи, че подобни принципи за защита на данните са установени в международни инструменти в областта на неприкосновеността на личния живот и защитата на личните данни като например: член 17 от Международния пакт на ООН за граждански и политически права от 16 декември 1966 г., Насоките на ООН за регулиране на компютризирани досиета с персонални данни (Резолюция 45/95 на Генералната асамблея на ООН от 14 декември 1990 г.), препоръката на Съвета относно насоки за защитата на личния живот и трансграничните потоци на лични данни на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР), Конвенцията на Съвета на Европа за защита на лицата при автоматизираната обработка на лични данни (ETS №. 108) и допълнителния протокол към тази конвенция (ETS № 181), които са отворени за присъединяване и за държави извън Европа.