Предложение за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА за подписване и временно прилагане на Споразумението за икономическо партньорство (СИП) между държавите от Западна Африка, CEDEAO и UEMOA, от една страна, и Европейския съюз и неговите държави членки, от друга страна /* COM/2014/0576 final - 2014/0265 (NLE) */





ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ 1. КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО Приложеното предложение на Съвета представлява правният инструмент, позволяващ подписването и временното прилагане на Споразумението за икономическо партньорство (СИП) между държавите от Западна Африка[1], Икономическата общност на държавите от Западна Африка (CEDEAO) и Западноафриканския икономически и валутен съюз (UEMOA), от една страна, и Европейския съюз и неговите държави членки, от друга страна. СИП с целия регион на Западна Африка бе договорено в съответствие с целите, определени в Споразумението за партньорство АКТБ-ЕС, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. и ревизирано в Люксембург на 25 юни 2005 г. и в Уагадугу — на 22 юни 2010 г. (Споразумението от Котону), и с приетите от Съвета на 12 юни 2002 г. указания за водене на преговори по споразуменията за икономическо партньорство с държавите от АКТБ. Преговорите на ниво главни преговарящи приключиха на 6 февруари 2014 г. в Брюксел. Споразумението беше парафирано на 30 юни 2014 г. в Уагадугу, Буркина Фасо. От момента на влизането си в сила споразумението ще замени двете съществуващи временни СИП в региона, а именно Етапното споразумение с Кот д'Ивоар, парафирано на 7 декември 2007 г., подписано на 26 ноември 2008 г. и одобрено от Европейския парламент на 25 март 2009 г., и Етапното споразумение с Гана, парафирано на 13 декември 2007 г. Кабо Верде в момента се ползва от специалния насърчителен режим за устойчиво развитие и добро управление на схемата от общи тарифни преференции (ОСП+), а Нигерия — от общия режим на схемата от общи тарифни преференции (ОСП). Споразумението съответно ще замени тези режими от момента на влизането си в сила. Останалите държави от региона понастоящем се ползват с подкрепа по линия на инициативата „Всичко освен оръжие“ поради класирането им сред най-слабо развитите държави (НСРД). С влизането в сила на споразумението ще се осигури хармонизиран търговски режим между Европейския съюз и региона на Западна Африка, като по този начин ще се подкрепи регионалната интеграция и прилагането на Общата външна тарифа на CEDEAO. 2. ЕСТЕСТВО И ОБХВАТ НА СПОРАЗУМЕНИЕТО СИП съдържа разпоредби относно търговията със стоки, улесняването на митническите процедури и търговията, техническите пречки пред търговията, санитарните и фитосанитарните мерки, селското стопанство и рибарството. Освен това в разпоредбите относно сътрудничеството, свързано с различните аспекти на развитието, са посочени приоритетните области на действие по прилагането на СИП, които са описани в тяхната взаимовръзка в Програма на СИП за развитие (PAPED), условията за финансирането на която са описани в споразумението. В декларациите на Съвета от 10 май 2010 г. и 17 март 2014 г. бе потвърден ангажиментът на Европейския съюз и на неговите държави членки да подпомогнат финансово развитието на Западна Африка. Споразумението съдържа ангажименти в сферата на регионалната интеграция, като държавите от Западна Африка се ангажират да прилагат на реципрочна основа помежду си преференциалното третиране, предоставено на Европейския съюз в рамките на това споразумение. В споразумението се предвижда също така да продължат преговорите на регионално равнище, свързани с инвестициите, услугите, интелектуалната собственост и иновациите, текущите плащания и движението на капитали, защитата на личните данни, конкуренцията, защитата на потребителите, устойчивото развитие и обществените поръчки. Институционалните разпоредби предвиждат създаването на Съвместен съвет на СИП Западна Африка — Европейски съюз, натоварен с контрола върху прилагането на СИП. В състава на този съвет ще влизат членове на заседаващия на ниво министри от Западна Африка Комитет за наблюдение на прилагането на СИП и членове на Съвета на Европейския съюз и на Комисията. Съветът ще бъде подпомаган от Съвместен комитет по прилагането на СИП. Парламентарен комитет Западна Африка — Европейски съюз ще служи като форум за членовете на Европейския парламент и на регионалните парламенти на CEDEAO и UEMOA. Консултативен паритетен комитет Западна Африка — Европейски съюз освен това ще подпомага Съвместния съвет на СИП с цел насърчаване на диалога и сътрудничеството между представителите на гражданското общество и на частния сектор. В СИП се предвижда, че въздействието му ще бъде подложено на стриктно наблюдение, както и на редовен преглед на всеки пет години. 3. ПРОЦЕДУРИ В СИП е предвиден механизъм за временното му прилагане в очакване на влизането му в сила. Временното прилагане е необходимо, за да позволи възможно най-скоро на държавите, страни по споразумението, които не са НСРД, да разполагат със свободен достъп до европейския пазар, а на НСРД — да се ползват от по-благоприятни правила за произход. Комисията оценява резултатите от преговорите като удовлетворителни и съответстващи на указанията за водене на преговори, дадени от Съвета, и приканва Съвета: – да разреши подписването от името на Европейския съюз на регионалното СИП със Западна Африка; – да одобри временното прилагане на СИП в очакване на влизането му в сила. 2014/0265 (NLE) Предложение за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА за подписване и временно прилагане на Споразумението за икономическо партньорство (СИП) между държавите от Западна Африка, CEDEAO и UEMOA, от една страна, и Европейския съюз и неговите държави членки, от друга страна СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, параграфи 3 и 4 и член 208, във връзка с член 218, параграф 5 от него, като взе предвид предложението на Европейската комисия[2], като има предвид, че: (1) На 12 юни 2002 г. Съветът упълномощи Комисията да започне преговори с оглед сключването на споразумения за икономическо партньорство с държавите от АКТБ. (2) Преговорите приключиха успешно и на 30 юни 2014 г. бе парафирано Споразумението за икономическо партньорство между държавите от Западна Африка (Република Бенин, Буркина Фасо, Република Кабо Верде, Република Кот д'Ивоар, Република Гамбия, Република Гана, Република Гвинея, Република Гвинея-Бисау, Република Либерия, Ислямска република Мавритания, Република Мали, Република Нигер, Федерална република Нигерия, Република Сенегал, Република Сиера Леоне и Република Того), Икономическата общност на държавите от Западна Африка (CEDEAO) и Западноафриканския икономически и валутен съюз (UEMOA), от една страна, и Европейския съюз и неговите държави членки, от друга страна (наричано по-долу „СИП“). (3) Споразуменията за икономическо партньорство с държавите от АКТБ са необходими във връзка с прилагането на търговската политика и политиката на сътрудничество за развитие на Европейския съюз с държавите от АКТБ. (4) Член 107, параграф 3 от СИП предвижда временното прилагане на това споразумение в очакване на влизането му в сила. (5) СИП трябва да бъде подписано от името на Европейския съюз и да бъде прилагано временно, при условие че бъде сключено на по-късна дата. ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ: Член 1 Подписването на Споразумението за икономическо партньорство между държавите от Западна Африка, CEDEAO и UEMOA, от една страна, и Европейския съюз и неговите държави членки, от друга страна, се одобрява от името на Европейския съюз, при условие че Съветът вземе решение за сключване на посоченото споразумение за икономическо партньорство. Текстът на споразумението е приложен към настоящото решение. Член 2 Генералният секретариат на Съвета изготвя акта за предоставяне на посоченото(ите) от преговарящия лице/лица на изрични пълномощия за подписване на споразумението от името на Европейския съюз, при условие че то бъде сключено. Член 3 По отношение на аспектите, които са от компетентността на Съюза, споразумението се прилага временно в съответствие с член 107, параграф 3 от него, до приключване на процедурите, необходими за сключването му. Комисията публикува известие, в което се посочва началната дата на временното прилагане. Член 4 Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му. Съставено в Брюксел на […] година. За Съвета Председател ЗАКОНОДАТЕЛНА ФИНАНСОВА ОБОСНОВКА ЗА ПРЕДЛОЖЕНИЯ С ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА, СТРОГО ОГРАНИЧЕНО ДО ПРИХОДНАТА ЧАСТ 1. НАИМЕНОВАНИЕ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО: РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА за подписване и временно прилагане на Споразумението за икономическо партньорство между държавите от Западна Африка, CEDEAO и UEMOA, от една страна, и Европейския съюз и неговите държави членки, от друга страна. 2. БЮДЖЕТНИ РЕДОВЕ Глава и статия: глава 12, статия 120 Сума, предвидена в бюджета за 2014 година: 16 185 600 000 евро 3. ФИНАНСОВО ОТРАЖЕНИЕ ¨ Предложението няма финансово отражение x Предложението няма финансово отражение върху разходите, но има такова върху приходите, както следва: (в млн. EUR до първия знак след десетичната запетая) || || Бюджетен ред || Приходи[3] || Период от 12 месеца, считано от дд/мм/гггг || [Година n] Статия 120 || Отражение върху собствените ресурси || || 4.3 Положение след действието || [n + 1] || [n + 2] || [n + 3] || [n + 4] || [n + 5] Статия 120 || 4.3 || 4.3 || 4.3 || 4.3 || 4.3 4. МЕРКИ ЗА БОРБА С ИЗМАМИТЕ С цел защита на собствените ресурси на Европейския съюз споразумението съдържа разпоредби за гарантиране на правилното прилагане от държавата партньор на определените условия за прилагане на търговските отстъпки в съответствие с точка 3 „Финансово отражение“, по-специално в Протокола относно правилата за произход (приложение А към споразумението) и Протокола относно административната взаимопомощ по митническите въпроси (приложение Д към споразумението). Посочените разпоредби допълват приложимото за всички внасяни стоки митническо законодателство на Европейския съюз (по-специално Митническия кодекс на Европейския съюз и мерките за прилагането му), както и разпоредбите относно отговорностите на държавите членки по отношение на контрола на собствените ресурси (по-специално Регламент № 1150/2000 на Съвета). 5. ДРУГИ ЗАБЕЛЕЖКИ Настоящата оценка се основава на обема на вноса през 2012 г. Всъщност, с изключение на много ограничен брой продукти, внасяни от държави, които не спадат към най-слабо развитите държави и не са подписали временни споразумения за икономическо партньорство, почти целият внос от Западна Африка в Европейския съюз вече се осъществява безмитно. [1] Бенин, Буркина Фасо, Кабо Верде, Кот д'Ивоар, Гамбия, Гана, Гвинея, Гвинея-Бисау, Либерия, Мавритания, Мали, Нигер, Нигерия, Сенегал, Сиера Леоне и Того. [2] ОВ С […], […], стр. […]. [3] По отношение на традиционните собствени ресурси (селскостопански мита, налози върху захарта, мита) посочените суми следва да бъдат в нетен размер, т.е. брутните суми след приспадане на 25 % от разходите по събирането. ПРИЛОЖЕНИЕ СПОРАЗУМЕНИЕ ЗА ИКОНОМИЧЕСКО ПАРТНЬОРСТВО (СИП) МЕЖДУ ДЪРЖАВИТЕ ОТ ЗАПАДНА АФРИКА, CEDEAO И UEMOA, ОТ ЕДНА СТРАНА, И ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ И НЕГОВИТЕ ДЪРЖАВИ ЧЛЕНКИ, ОТ ДРУГА СТРАНА Съдържание Списък на страните по споразумението: Преамбюл ЧАСТ I: ИКОНОМИЧЕСКО И ТЪРГОВСКО ПАРТНЬОРСТВО ЗА УСТОЙЧИВО РАЗВИТИЕ ЧАСТ II: ТЪРГОВСКА ПОЛИТИКА И ВЪПРОСИ, СВЪРЗАНИ С ТЪРГОВИЯТА Глава 1: Мита Глава 2: Инструменти за търговска защита Глава 3: Технически пречки пред търговията и санитарни и фитосанитарни мерки Глава 4: Други нетарифни пречки Глава 5: Улесняване на търговията, митническо сътрудничество и административна взаимопомощ Глава 6: Селско стопанство, рибарство и продоволствена сигурност ЧАСТ ІІІ: СЪТРУДНИЧЕСТВО ЗА РАЗВИТИЕ И С ОГЛЕД ПОСТИГАНЕ НА ЦЕЛИТЕ НА СИП ЧАСТ IV: ПРЕДОТВРАТЯВАНЕ И УРЕЖДАНЕ НА СПОРОВЕ Глава 1: Цел, приложно поле и страни по спора Глава 2: Предотвратяване на спорове: консултиране и медиация Глава 3: Процедури по уреждане на спорове Глава 4: Общи разпоредби ЧАСТ V: ОБЩИ ИЗКЛЮЧЕНИЯ ЧАСТ VI: ИНСТИТУЦИОНАЛНИ РАЗПОРЕДБИ ЧАСТ VII: ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ ПРИЛОЖЕНИЯ Република Бенин, Буркина Фасо, Република Кабо Верде, Република Кот д’Ивоар, Република Гамбия, Република Гана, Република Гвинея, Република Гвинея-Бисау, Република Либерия, Ислямска република Мавритания, Република Мали, Република Нигер, Федерална република Нигерия, Република Сенегал, Република Сиера Леоне, Република Того, и ИКОНОМИЧЕСКАТА ОБЩНОСТ НА ДЪРЖАВИТЕ ОТ ЗАПАДНА АФРИКА (CEDEAO); и ЗАПАДНОАФРИКАНСКИЯ ИКОНОМИЧЕСКИ И ВАЛУТЕН СЪЮЗ (UEAMOA), от една страна, и КРАЛСТВО БЕЛГИЯ, РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ, ЧЕШКАТА РЕПУБЛИКА, КРАЛСТВО ДАНИЯ, ФЕДЕРАЛНА РЕПУБЛИКА ГЕРМАНИЯ, РЕПУБЛИКА ЕСТОНИЯ, ИРЛАНДИЯ, РЕПУБЛИКА ГЪРЦИЯ, КРАЛСТВО ИСПАНИЯ, ФРЕНСКАТА РЕПУБЛИКА, РЕПУБЛИКА ХЪРВАТИЯ, ИТАЛИАНСКАТА РЕПУБЛИКА, РЕПУБЛИКА КИПЪР, РЕПУБЛИКА ЛАТВИЯ, РЕПУБЛИКА ЛИТВА, ВЕЛИКОТО ХЕРЦОГСТВО ЛЮКСЕМБУРГ, УНГАРИЯ, РЕПУБЛИКА МАЛТА, КРАЛСТВО НИДЕРЛАНДИЯ, РЕПУБЛИКА АВСТРИЯ, РЕПУБЛИКА ПОЛША, ПОРТУГАЛСКАТА РЕПУБЛИКА, РУМЪНИЯ РЕПУБЛИКА СЛОВЕНИЯ, СЛОВАШКАТА РЕПУБЛИКА, РЕПУБЛИКА ФИНЛАНДИЯ, КРАЛСТВО ШВЕЦИЯ, ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО ВЕЛИКОБРИТАНИЯ И СЕВЕРНА ИРЛАНДИЯ, и ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, от друга страна, КАТО ВЗЕХА ПРЕДВИД Споразумението от Джорджтаун за създаването на Групата на страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (АКТБ), догорите за учредяване на Икономическата общност на държавите от Западна Африка (CEDEAO) и на Западноафриканския икономически и валутен съюз (UEMOA), от една страна, и Договора за Европейския съюз (ЕС) и Договора за функционирането на Европейския съюз, от друга страна; КАТО ВЗЕХА ПРЕДВИД Споразумението за партньорство АКТБ-ЕО, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. и преразгледано в Люксембург на 25 юни 2005 г. и в Уагадугу на 22 юни 2010 г. (наричано по-долу „Споразумението от Котону“); КАТО ИМАТ ПРЕДВИД значението, от една страна, на съществуващите връзки между Европейския съюз, неговите държави членки и региона на Западна Африка (ЗА), а от друга — на общите ценности, които те споделят; КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че Европейският съюз, неговите държави членки и регионът на Западна Африка желаят да укрепят съществуващите тесни връзки помежду им и да установят на трайна основа отношения, почиващи на партньорството, развитието и солидарността; УБЕДЕНИ в необходимостта от насърчаване на икономическия и социален напредък сред населението във всяка от тях при едновременно отчитане на изискванията, свързани с устойчивото развитие и с опазването на околната среда; КАТО ИМАТ ПРЕДВИД значението, което страните по споразумението отдават на спазването на принципите на Хартата на Обединените нации, и по-специално на зачитането на правата на човека; КАТО ИМАТ ПРЕДВИД привързаността си към принципите и правилата, които управляват международната търговия, и по-специално към онези от тях, които се съдържат в Споразумението за създаване на Световната търговска организация (СТО); КАТО ИМАТ ПРЕДВИД необходимостта от по-тясна интеграция между държавите от Западна Африка, а също и от укрепване на евро-африканските отношения; КАТО ПРИПОМНЯТ, че мисията на Икономическата общност на държавите от Западна Африка (CEDEAO) и на Западноафриканския икономически и валутен съюз (UEMOA) е да насърчават регионалното сътрудничество и регионалната интеграция с оглед създаването на икономически съюз в Западна Африка, с цел повишаване на жизнения стандарт на населението, запазване и подобряване на икономическата стабилност, укрепване на отношенията между държавите членки и способстване за напредъка и развитието на африканския континент; КАТО ПОТВЪРЖДАВAТ ОТНОВО своя ангажимент да работят заедно за постигане на целите на партньорството АКТБ—ЕС, определени в Споразумението от Котону, а именно за намаляването и премахването на бедността в дългосрочен план, устойчивото развитие и успешното и хармонично интегриране на държавите от АКТБ в световната икономика; КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че целите на хилядолетието за развитие, формулирани в приетата през 2000 г. от Общото събрание на Организацията на обединените нации Декларация на хилядолетието, като например премахването на крайната бедност и глада, както и договорените по време на конференциите на ООН цели и принципи, свързани с развитието, предлагат ясна визия и трябва да стоят в основата на партньорството между региона на Западна Африка и Европейския съюз и неговите държави членки в рамките на настоящото споразумение; КАТО ОТЧИТАТ желанието на Европейския съюз и на неговите държави членки да окажат значителна подкрепа на Западна Африка в усилията ѝ за реформиране и адаптиране в икономически и социален план, както и тяхната ангажираност с изпълнението на Съвместната стратегия Европейски съюз—Африка; КАТО ОТЧИТАТ съществуващото различие в нивото на икономическо и социално развитие между региона на Западна Африка, от една страна, и Европейския съюз и неговите държави членки, от друга, както и необходимостта да се засили процесът на интеграция и икономическо развитие в региона на Западна Африка; КАТО ОТЧИТАТ по-специално обстоятелството, че регионът на Западна Африка включва голям брой държави, принадлежащи към категорията на най-слабо развитите държави (НСРД), и че по тази причина той е изправен пред сериозни трудности поради своята особена икономическа ситуация и специфични нужди в областта на развитието, насърчаването на търговията и финансите в него; КАТО ПОДЧЕРТАВАТ, че Споразумението за икономическо партньорство (СИП) се основава по-специално на постепенното и асиметрично либерализиране на търговията със стоки и услуги в полза на държавите от Западна Африка; КАТО ПОТВЪРЖДАВAТ ОТНОВО, че СИП трябва да бъде инструмент за развитие за насърчаване по-специално на устойчивия растеж, увеличаване на производствения капацитет и капацитета за износ на държавите от Западна Африка, подкрепа на структурното преустройство на западноафриканските икономики и на тяхната диверсификация и конкурентоспособност, който да доведе до развитието на търговията и на технологиите и създаването на работни места в държавите от Западна Африка и да привлече инвестиции; КАТО ПОТВЪРЖДАВAТ ОТНОВО, от друга страна, че стабилността и трайният мир са фактори от решаващо значение за успеха на една ефективна регионална интеграция в Западна Африка, за която СИП трябва да допринесе; КАТО ИЗРАЗЯВАТ своята решимост да постигнат всички гореспоменати цели при едновременно запазване на постиженията на Споразумението от Котону и желаят да сключат за тази цел взаимоизгодно СИП, което действително да благоприятства развитието, СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО: ЧАСТ I ИКОНОМИЧЕСКО И ТЪРГОВСКО ПАРТНЬОРСТВО ЗА УСТОЙЧИВО РАЗВИТИЕ Член 1 Цели 1. Целите на настоящото споразумение са: а) да допринесе за установяването на икономическо и търговско партньорство с цел постигане на бърз, устойчив и създаващ нови работни места икономически растеж, намаляване и в крайна сметка изкореняване на бедността, повишаване на жизнения стандарт, постигане на пълна заетост, диверсифициране на икономиките, увеличаване на реалните доходи и на производството по начин, съобразен с нуждите на региона на Западна Африка и при отчитане на различните равнища на икономическо развитие на страните по споразумението; б) да насърчи регионалната интеграция, икономическото сътрудничество и доброто икономическо управление в региона на Западна Африка; в) да увеличи вътрешнорегионалната търговия и да способства за изграждането на единен и добре функциониращ регионален пазар в Западна Африка; г) да насърчи хармоничното и постепенно интегриране на региона на Западна Африка в световната икономика в съответствие с нейния политически избор, приоритети и стратегии за развитие; д) да укрепи икономическите и търговските връзки между страните по споразумението на основата на солидарността и взаимния интерес, в съответствие със задълженията, поети в рамките на СТО, и при отчитане на съществените различия между двата региона по отношение на конкурентоспособността. 2. За постигане на целите, посочени в параграф 1 от настоящия член, страните по споразумението се ангажират: а) да способстват за повишаване на капацитета по отношение на предлагането и на конкурентоспособността на производствените сектори в региона на Западна Африка; б) да укрепят капацитета на региона на Западна Африка по отношение на търговските политики и свързаните с търговията правила; в) да допринесат за ефективното изпълнение на поетите от страните по споразумението в рамките на международните структури ангажименти във връзка с устойчивото развитие, финансирането на развитието, засилването на ролята на търговията за развитието, увеличаването на обема и на ефикасността на помощта; г) да създадат и прилагат ефикасна, предсказуема и прозрачна регионална регулаторна рамка в региона на Западна Африка, с цел насърчаване на инвестициите, развитието на западноафриканския частен сектор, публично-частния диалог и партньорството между частните сектори в Западна Африка и Европейския съюз; д) да създадат ефикасна, предвидима и прозрачна рамка за мерките за сътрудничество, способстваща за постигането на целите на настоящото споразумение, включително Програмата на СИП за развитие (PAPED) и разпоредби във връзка с нейното прилагане; е) да пристъпят към постепенно и асиметрично либерализиране на търговския обмен помежду им и към укрепване на сътрудничеството в секторите, имащи отношение към търговията със стоки и услуги. Член 2 Принципи 1. СИП се основава на принципите и основните положения от Споразумението от Котону, формулирани в членове 2, 9, 19 и 35 от това споразумение. СИП се опира на достиженията на Споразумението от Котону и предходните договорености между държавите от АКТБ и ЕС в областта на финансовото сътрудничество, регионалната интеграция и икономическото и търговското сътрудничество. 2. Прилагането на СИП се осъществява в допълнение към достиженията на Споразумението от Котону, като за неговата надеждност се изисква ефективното изпълнение на ангажиментите на двете страни по него, включително тези на Европейския съюз във връзка със сътрудничеството за финансиране на развитието и в рамките на помощта за търговията. 3. Страните спазват ангажиментите си по отношение на сътрудничеството за развитие през целия срок на действие на СИП и се ангажират да въведат необходимите механизми, за да се гарантира съгласуваността в течение на времето между необходимата подкрепа за прилагането на СИП, описана в Програмата на СИП за развитие в част III от настоящото споразумение, и сътрудничеството за развитие. 4. Търговските връзки между двата региона ще се осъществяват на основата на реципрочността и с оглед на различието в равнищата на развитие. В това отношение поетите ангажименти по силата на настоящото споразумение са в съответствие с член 34 от Споразумението от Котону, който предвижда специално и диференцирано третиране в ангажиментите между двете страни. Двете страни по споразумението се стремят по-специално да вземат под внимание уязвимостта на икономиките в региона на Западна Африка и да интегрират в процеса на либерализация на търговията принципите на постепенност, гъвкавост и асиметрия в полза на региона на Западна Африка. 5. В съответствие с ангажиментите в областта на търговията, поети по силата на настоящото споразумение, страните по него се въздържат да препятстват прилагането на селскостопанската политика, на политиките в областта на продоволствената сигурност, общественото здравеопазване и образованието и на всякакви други икономически и социални политики, приети от региона на Западна Африка в рамките на стратегията за устойчиво развитие. 6. За успешното реализиране на целите на СИП се изисква установяването на взискателно партньорство, основано на споделената отговорност на страните по него при прилагането му. Поради това те се ангажират да работят за осигуряване на неговата надеждност. 7. Страните по споразумението потвърждават отново поетия от тях, в контекста на кръга от преговорите за развитие в Доха, ангажимент за намаляване и избягване на мерките, които биха могли да предизвикат нарушения на търговията, както и подкрепата си за висок резултат в това начинание. 8. С цел да се осигури ефективното изпълнение на настоящото споразумение, страните по него създават съвместни институции, които въвеждат постоянно действащ механизъм за управление и за мониторинг и оценка, позволяващ при нужда да се извършват необходимите корекции за постигането на целите на настоящото споразумение. Член 3 Икономически растеж и устойчиво развитие 1. Страните по споразумението потвърждават отново, че целта за устойчиво развитие трябва да бъде прилагана и интегрирана на всички равнища на икономическото партньорство помежду им, в изпълнение на техните ангажименти, определени в членове 1, 2, 9, 19, 21, 22, 23, 28 и 29 от Споразумението от Котону, и по-специално на общия им ангажимент за стимулиране на икономическото развитие и за намаляване и съответно изкореняване в дългосрочен план на бедността, по начин, съвместим с целите на устойчивото развитие. 2. В рамките на настоящото споразумение страните по споразумението разбират целта за устойчиво развитие като ангажимент да вземат изцяло предвид чисто човешките, както и културните, икономическите, социалните, свързаните със здравето и с околната среда интереси на населението и бъдещите поколения на всяка от тях. 3. Страните по споразумението потвърждават отново своите ангажименти, поети в рамките на борбата с бедността, за разработване и изпълнение на програми, които биха могли да укрепят макроикономическата рамка, да насърчат постигането на бърз и устойчив икономически растеж и да изградят необходимата инфраструктура за развитието на вътрешнорегионалната и международната търговия на региона на Западна Африка. За тази цел страните по споразумението подкрепят институционалните реформи, насочени към адаптирането на националните и регионалните администрации към изискванията за либерализиране на търговията и укрепване на капацитета на производствените сектори в региона на Западна Африка. 4. Страните по споразумението подкрепят усилията на региона на Западна Африка за устойчиво управление на горите и рибарството и за полагане основите на едно модернизирано селско стопанство. За тази цел те въвеждат и прилагат иновативни форми на търговия, благоприятна за опазването на природните ресурси. 5. Страните по споразумението работят за укрепване на капацитета и техническите умения на участниците, с цел насърчаване създаването на работни места и планирането на съответни коригиращи действия с оглед на социалното въздействие на СИП. Член 4 Регионална интеграция 1. Страните по споразумението признават, че регионалната интеграция е съществен елемент от партньорството помежду им и мощен инструмент за постигане на целите на настоящото споразумение, и се споразумяват да ѝ оказват енергична подкрепа. 2. За целите, посочени в параграф 1, Европейският съюз като страна по споразумението допринася, посредством съответна финансова и техническа помощ в съответствие с разпоредбите на част III, за усилията на региона в областта на интеграцията, по-специално за изграждането на митническия съюз и общия пазар, за осъществяването на макроикономическия и търговския надзор, както и за изработването на регионални правила, позволяващи бизнес средата в региона на Западна Африка да стане по-привлекателна. ЧАСТ II ТЪРГОВСКА ПОЛИТИКА И ВЪПРОСИ, СВЪРЗАНИ С ТЪРГОВИЯТА ГЛАВА 1 МИТА Член 5 Приложно поле Разпоредбите на настоящата глава се прилагат за търговията със стоки между страните по споразумението. Член 6 Правила за произход 1. По смисъла на настоящия член, терминът „с произход“ се прилага за стоки, които са в съответствие с правилата за произход, съдържащи се в Протокола относно определението на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество, поместен в приложение А. 2. Най-късно пет години след датата на влизане в сила на настоящото споразумение страните по него ще изготвят нови правила за произход, с цел опростяване на понятията и методите, използвани за определяне на произхода, с оглед на целите за развитие на региона на Западна Африка и на процеса на интегриране на Африканския съюз. С оглед на това страните по споразумението ще вземат под внимание технологичното развитие, производствените процеси и всички други фактори, които са от значение и биха могли да наложат изменения в Протокола относно правилата за произход. 3. Всяко изменение или нова редакция на правилата за произход, позоваване на които се съдържа в параграф 1, ще се осъществява по решение на Съвместния съвет на СИП. Член 7 Мита 1. Понятието „мито“ обхваща всички данъци и задължения, включително всякаква форма на допълнителни и извънредни данъци и задължения, които се налагат във връзка с вноса или износа на стоки, но не включва: а) вътрешните данъци и такси или други вътрешни задължения, налагани в съответствие с член 35; б) антидъмпинговите, изравнителните или предпазните мерки, прилагани в съответствие с глава 2; в) таксите или другите задължения, налагани в съответствие с член 8 относно таксите и другите задължения. 2. За всеки продукт базовото мито, спрямо което впоследствие трябва да се приложат предвидените в споразумението последователни тарифни намаления, е митото, което е фактически приложимо в деня на влизане в сила на споразумението. Член 8 Такси и други задължения Таксите и другите задължения, позоваване на които се съдържа в член 7, са предмет на специфични тарифи, съответстващи на реалната стойност на извършените услуги, и не трябва да представляват косвен начин за закрила на националните продукти, нито облагане за данъчни цели на вноса или износа. Член 9 Запазване на статуквото 1. По отношение на продуктите, обхванати от либерализацията, между страните по споразумението няма да бъдат въвеждани никакви нови мита върху вноса, а тези, които се прилагат понастоящем, няма да бъдат увеличавани, считано от датата на влизане в сила на споразумението. 2. Независимо от разпоредбата на параграф 1, в рамките на финализирането на въвеждането на общата външна тарифа на CEDEAO, регионът на Западна Африка ще може да променя до 31 декември 2011 г. своите базови мита, които се прилагат по отношение на продуктите с произход от Европейския съюз, доколкото съвкупното въздействие на тези мита не е по-голямо от оказваното от определените в приложение В мита. Съвместният съвет на СИП изменя съответно приложение В. Член 10 Премахване на митата върху вноса 1. Продуктите с произход от Западна Африка като страна по споразумението се внасят в Европейския съюз, без да се облагат с митата, определени в член 7, с изключение на продуктите, посочени в приложение Б, и при определените в същото приложение условия. 2. Регионът на Западна Африка намалява и постепенно премахва митата, определени в член 7, приложими за продуктите с произход от Европейския съюз, в съответствие с графика в приложение В. Член 11 Автономни ресурси на регионалните Икономически общности на Западна Африка По силата на настоящото споразумение страните по споразумението се договарят, че механизмът на автономно финансиране на западноафриканските организации, отговарящи за регионалната интеграция (CEDEAO и UEMOA), се запазва до въвеждането на нов метод на финансиране. Член 12 Изменение на тарифните ангажименти на Западна Африка и на общите секторни политики на региона на Западна Африка 1. Без да се засягат разпоредбите на член 10 относно премахването на митата в региона на Западна Африка, предвид специалните нужди на региона по отношение на развитието, по-специално необходимостта да се подкрепят общите му секторни политики, Западна Африка като страна по споразумението може да реши, след постигане на съгласие по въпроса в рамките на Съвместния съвет на СИП, да измени нивото на митата, определени в приложение В, които се прилагат за една или повече стоки с произход от Европейския съюз като страна по споразумението при нейния/техния внос в Западна Африка. За тази цел Съвместният съвет на СИП взема решение в срок от шест (6) месеца след датата на сезиране от европейска страна. 2. Страните по споразумението гарантират, че подобно изменение не води до несъвместимост с изискванията на член XXIV от Общото споразумение за митата и търговията (ГАТТ) от 1994 г. 3. Измененията в тарифните ангажименти се запазват само за периода, необходим за да се отговори на специфичните нужди, свързани с развитието на Западна Африка. Член 13 Мита и такси върху износа 1. От датата на влизане в сила на настоящото споразумение в търговията между страните по него няма да бъдат въвеждани никакви нови мита, такси върху износа или задължения с равностоен ефект, нито ще бъдат увеличавани вече прилаганите. 2. Митата, таксите върху износа или задълженията с равностоен ефект не могат да надвишават същите мита и такси, прилагани за сходни стоки, изнасяни за всички останали държави, които не са страни по настоящото споразумение. 3. При изключителни обстоятелства, ако Западна Африка като страна по споразумението е в състояние да обоснове специфични нужди от приходи, от насърчаване на зараждаща се промишленост или от опазване на околната среда, тя може временно, и то след консултация с Европейския съюз като страна по споразумението, да въведе мита, такси върху износа или задължения с равностоен ефект по отношение на ограничен брой допълнителни стоки или да увеличи въздействието на вече съществуващите такива. 4. Страните по споразумението се договарят да преразгледат разпоредбите на настоящия член в рамките на Съвместния съвет на СИП в съответствие с клаузата за преразглеждане в настоящото споразумение, като вземат в пълна степен под внимание отражението им върху развитието и диверсификацията на икономиката на Западна Африка като страна по споразумението. Член 14 Движение на стоки 1. Стоките с произход от една от страните по споразумението, се облагат с мита само веднъж на територията на другата страна. Те могат да се движат свободно на територията на другата страна, без заплащане на допълнителни мита. 2. За целите на прилагането на разпоредбите на параграф 1, регионът на Западна Африка разполага с преходен период от пет (5) години, считано от датата на влизане в сила на споразумението, за въвеждането на режим на свободно обращение. Този срок може да бъде преразгледан в зависимост от резултатите от данъчните реформи в преходния период, които се предвижда регионът на Западна Африка да осъществи в сътрудничество с Европейския съюз. За тази цел страните по споразумението периодично ще подлагат на оценка изпълнението на тези реформи. 3. Страните си сътрудничат с оглед улесняване на движението на стоки и опростяване на митническите процедури в съответствие с разпоредбите на глава 5 относно улесняването на търговията. Член 15 Класиране на стоките Класирането на стоките, попадащи в обхвата на настоящото споразумение, е определеното в съответната митническа номенклатура на всяка страна по споразумението, в съответствие с Хармонизираната система за описание и кодиране на стоките (ХС). Член 16 Клауза за НОН 1. Страните по споразумението потвърждават отново своя ангажимент по отношение на упълномощаващата клауза. 2. Европейският съюз като страна по споразумението ще предостави на Западна Африка като страна по споразумението всякакво по-благоприятно тарифно третиране, предоставено от него на трета страна, ако Европейският съюз като страна по споразумението стане страна по преференциално споразумение с въпросната трета страна след подписването на настоящото споразумение. 3. Западна Африка като страна по споразумението ще предостави на Европейския съюз като страна по споразумението всякакво по-благоприятно тарифно третиране, предоставено от нея след подписването на настоящото споразумение на различен от държавите от Африка и държавите от АКТБ търговски партньор, чийто дял в световната търговия надвишава 1,5 процента и чийто темп на индустриализация, измерен чрез съотношението на добавената стойност на производството спрямо БВП, надвишава 10 % през годината, предшестваща влизането в сила на преференциалното споразумение, посочено в настоящия параграф. Ако преференциалното споразумение е подписано с група държави, действащи самостоятелно, колективно или посредством споразумение за свободна търговия, разглежданият минимален дял от световната търговия ще възлезе на 2 %. При това изчисление за добавената стойност при производството ще се използват официалните данни на СТО за основните световни износители на стоки (като се изключва търговията в пределите на Европейския съюз) и на Организацията на обединените нации за промишлено развитие (ЮНИДО). 4. Ако Западна Африка като страна по споразумението се ползва от страна на търговския партньор, споменат в параграф 3, с третиране, значително по-благоприятно от предоставеното от Европейския съюз като страна по споразумението, страните по споразумението ще проведат консултации и съвместно ще решат по какъв начин да прилагат разпоредбите на параграф 3. 5. Страните по споразумението се споразумяват уреждането на всеки спор, касаещ тълкуването или прилагането на настоящия член, да става посредством предприемането на консултации в дух на добра воля с цел постигане на взаимно приемливо решение. 6. Разпоредбите на настоящата глава не могат да бъдат тълкувани като пораждащи задължение за страните по споразумението да си предоставят на реципрочна основа преференциално третиране, което да бъде приложимо по силата на факта на участието на една от страните по споразумението в преференциално споразумение с трета страна към датата на влизане в сила на настоящото споразумение. Член 17 Специална разпоредба относно административното сътрудничество 1. Страните по споразумението се съгласяват, че административното сътрудничество е от съществено значение за прилагане и контролиране на преференциалното третиране, предоставено с настоящата глава, и подчертават своята ангажираност за борба с нередностите и измамите в сферата на митниците и свързаните с тях области. 2. Когато въз основа на обективна информация страна по споразумението получи доказателство за липса на административно сътрудничество и/или за нередности или измама, тази страна може временно да преустанови преференциалното третиране, предоставено на въпросния(ите) продукт(и) в съответствие с разпоредбите на настоящия член. 3. За целите на настоящия член липсата на административно сътрудничество се определя, наред с другото, като: а) системно неспазване на задължението за проверка на статута на продукт(и) с произход на въпросния(ите) продукт(и); б) повтарящ се отказ, или необосновано забавяне, да се проведе последваща проверка на доказателството за произход и/или да се съобщят резултатите от нея; в) повтарящ се отказ или необосновано забавяне да се предостави разрешение за провеждане на мисия в рамките на сътрудничеството, за да се провери достоверността на документите или точността на информацията, имаща отношение към предоставянето на въпросното преференциално третиране. 4. Прилагането на временно преустановяване се подчинява на следните условия: а) Страната по споразумението, която въз основа на установена информация получи доказателство за липса на административно сътрудничество и/или за нередности или измама, трябва без ненужно забавяне да нотифицира Съвместния комитет по прилагането на СИП за получаването на това доказателство, както и на установената информация, и трябва да започне консултации със Съвместния комитет по прилагането на СИП за намиране на приемливо за двете страни решение въз основа на цялата относима информация и обективни доказателства. б) Когато страните по споразумението са започнали консултации със Съвместния комитет по прилагането на СИП, както е предвидено по-горе, и не са успели да постигнат съгласие по приемливо решение в тримесечен срок след нотифицирането, засегнатата страна по споразумението може временно да преустанови преференциалното третиране, предоставено на въпросния(ите) продукт(и). Съвместният комитет по прилагането на СИП трябва да бъде нотифициран без ненужно отлагане за всяко временно преустановяване. в) Временните преустановявания, предвидени в настоящия член, се ограничават до необходимото за защита на финансовите интереси на засегнатата страна по споразумението. Те не надвишават период от шест месеца, който може да бъде подновен. Съвместният комитет по прилагането на СИП се нотифицира за решенията за временно преустановяване веднага след приемането им. Те подлежат на периодични консултации в рамките на Съвместния комитет по прилагането на СИП, целящи по-специално тяхната отмяна веднага щом отпаднат условията, довели до тяхното прилагане. 5. Едновременно с нотифицирането на Съвместния комитет по прилагането на СИП, предвидено в параграф 4, буква а) от настоящия член, засегнатата страна по споразумението публикува известие до вносителите в своя официален вестник. В това известие до вносителите се посочва, че въз основа на установена информация по отношение на въпросния продукт е получено доказателство за липса на административно сътрудничество и/или за нередности или измами. Член 18 Отстраняване на административни грешки В случай на грешка от страна на компетентните органи при управлението на преференциалните системи при износ, и по-специално при прилагането на Протокола относно определението на понятието „продукти с произход“ и на методите за административно сътрудничество, фигуриращи в приложение А, когато тази грешка води до последствия по отношение на вносните мита, страната по споразумението, изправена пред такива последствия, може да поиска от Съвместния комитет по прилагането на СИП да разгледа и приеме всички подходящи мерки с оглед разрешаване на възникналия проблем. ГЛАВА 2 ИНСТРУМЕНТИ ЗА ЗАЩИТА НА ТЪРГОВИЯТА Член 19 Цели 1. Настоящата глава има за цел да определи условията, при които двете страни по споразумението, работейки успоредно с това с оглед развитието на търговията със стоки помежду им, ще могат да предприемат мерки за търговска защита чрез дерогация от разпоредбите на членове 9, 10 и 34 от настоящото споразумение. 2. Страните гарантират, че предприетите мерки в рамките на разпоредбите на настоящата глава не надхвърлят необходимото за предотвратяване или поправяне на описаните в нея ситуации. Член 20 Антидъмпингови и изравнителни мерки 1. Никоя от разпоредбите на настоящото споразумение не се тълкува като пречка за Европейския съюз или държавите от Западна Африка самостоятелно или съвместно да предприемат антидъмпингови или изравнителни мерки в съответствие с относимите споразумения в рамките на СТО, по-специално Споразумението на СТО за прилагането на член VI от Общото споразумение за митата и търговията и Споразумението на СТО за субсидиите и изравнителните мерки. 2. За целите на прилагането на настоящия член произходът се определя в съответствие с непреференциалните правила за произход на страните по споразумението на базата на разпоредбите на Споразумението на СТО за правилата за произход. 3. При разглеждането на възможността за прилагане на антидъмпингови или изравнителни мерки ще бъде взето под внимание особеното положение на развиващи се страни на държавите от региона на Западна Африка. Преди налагане на окончателните антидъмпингови или изравнителни мерки страните по споразумението ще разгледат възможността за намиране на конструктивни решения в съответствие с предвиденото в относимите споразумения в рамките на СТО. По-специално за тази цел органите, натоварени с разследването, ще могат да провеждат подходящи консултации. 4. Антидъмпинговите мита или изравнителните мерки ще остават в сила само за такъв срок и доколкото е необходимо, за да се компенсират дъмпингът или субсидиите, които причиняват вреда. 5. Нито един продукт с произход от една от страните по споразумението, внесен на територията на другата страна, няма да бъде предмет едновременно на антидъмпингови и изравнителни мита с цел коригиране на една и съща ситуация, породена от дъмпинговия или субсидиран износ. Страните по споразумението гарантират, че по отношение на един и същ продукт не могат да се прилагат антидъмпингови или изравнителни мерки едновременно на национално равнище, от една страна, и на регионално или подрегионално равнище, от друга страна. 6. Страните по споразумението се споразумяват всяка за себе си да създаде единна инстанция за съдебен контрол, включително във фазата на обжалване. Решенията на този единен орган трябва да пораждат действие на територията на всички държави, в които оспорваната мярка е приложима. 7. Разпоредбите на настоящия член са приложими за всички разследвания, започнати след влизането в сила на настоящото споразумение. 8. Разпоредбите на настоящото споразумение относно механизма за уреждане на спорове не се прилагат по отношение на разпоредбите на настоящия член. Член 21 Многостранни предпазни мерки 1. При условие за спазване на разпоредбите на настоящия член, настоящото споразумение по никакъв начин не възпрепятства някоя от страните по споразумението да предприеме за ограничен период извънредни мерки в съответствие с член XIX от Общото споразумение за митата и търговията (ГАТТ) от 1994 г., Споразумението за предпазните мерки и член 5 от Споразумението на СТО за селското стопанство. 2. За целите на прилагането на настоящия член произходът се определя в съответствие с непреференциалните правила за произход на страните по споразумението на базата на разпоредбите на Споразумението на СТО за правилата за произход. 3. Без да се засягат разпоредбите на параграф 1 и с оглед на общите цели за развитие на настоящото споразумение и малкия мащаб на икономиките на държавите от Западна Африка, Европейският съюз като страна по споразумението ще изключи вноса от държавите от Западна Африка като страна по споразумението от всяка мярка, предприемана съгласно член XIX от ГАТТ от 1994 г., Споразумението за предпазните мерки и член 5 от Споразумението на СТО за селското стопанство. 4. Разпоредбите на параграф 3 ще се прилагат в течение на пет години, считано от датата на влизане в сила на настоящото споразумение. Не по-късно от 120 дни преди края на този период Съвместният съвет на СИП ще преразгледа прилагането на тези разпоредби в светлината на нуждите за развитие на държавите от региона на Западна Африка, с цел да определи дали е целесъобразно срокът на тяхното прилагане да бъде допълнително удължен. 5. Разпоредбите на настоящото споразумение относно механизма за уреждане на спорове не се прилагат по отношение на разпоредбите на настоящия член. Член 22 Двустранни предпазни мерки 1. При условие за спазване на разпоредбите на настоящия член, която и да било от страните по споразумението може да налага предпазни мерки за ограничен период, които дерогират от разпоредбите на членове 9 и 10. 2. Предпазните мерки, упоменати в параграф 1 по-горе, могат да се налагат, когато продукт с произход от една от страните по споразумението се внася на територията на другата страна в толкова завишени количества и при такива условия, че този внос причинява или застрашава да причини: а) сериозна вреда на местните производители на сходни или пряко конкурентни продукти на територията на страната вносителка; б) смущения в определен отрасъл на икономиката, особено ако тези смущения предизвикват значими социални проблеми или трудности, които биха могли да доведат до сериозно влошаване на икономическото положение на страната вносителка, или в) смущения на пазарите на сходни или пряко конкурентни селскостопански продукти[1] или в механизмите, регулиращи тези пазари. 3. Посочените в настоящия член предпазни мерки не излизат извън рамките на стриктно необходимото за коригиране или предотвратяване на сериозната вреда или смущенията, както са определени в параграфи 2, 4 и 5. Тези предпазни мерки на страната вносителка могат да включват само една или няколко от следните мерки: а) преустановяване на всяко по-нататъшно намаляване на митническата ставка при внос, приложима по отношение на засегнатия продукт, както е предвидено в настоящото споразумение; б) увеличаване на митото за съответния продукт до ниво, което не надвишава митото, приложимо за другите членове на СТО, и в) въвеждане на тарифни квоти за съответния продукт. 4. Без да се засягат разпоредбите на параграфи 1—3 от настоящия член, в случаите, когато даден продукт с произход от една или повече държави от Западна Африка като страна по споразумението се внася в толкова завишени количества и при такива условия, че този внос причинява или застрашава да причини някое от състоянията, описани в параграф 2, букви а), б) и в) по-горе, в един или повече най-отдалечени региони на Европейския съюз като страна по споразумението, последният може да предприеме мерки за надзор или предпазни мерки, ограничени до този(тези) засегнат(и) регион(и), в съответствие с процедурите, описани в параграфи 6—11 от настоящия член. 5. Без да се засягат разпоредбите на параграфи 1—3 от настоящия член, в случаите, когато даден продукт с произход от една или повече държави от Европейския съюз като страна по споразумението се внася в толкова завишени количества и при такива условия, че този внос причинява или застрашава да причини някое от състоянията, описани в параграф 2, букви а), б) и в) по-горе, в една или повече държави от региона на Западна Африка, тази или тези държави могат да предприемат мерки за надзор или предпазни мерки, ограничени в рамките на територията на тази(тези) засегната(и) държава(и), в съответствие с процедурите, описани в параграфи 6—11 от настоящия член. 6. Предпазните мерки, посочени в настоящия член, се запазват само за периода от време, необходим за предотвратяване или коригиране на сериозната вреда или смущения, както са описани в параграфи 2, 4 и 5 по-горе. 7. Предпазните мерки, посочени в настоящия член, се прилагат за период, не по-дълъг от четири години. В случаите, когато обстоятелствата, изискващи налагането на предпазни мерки, продължават да съществуват, срокът на действие на тези мерки може да бъде продължен с нов четиригодишен период. 8. Предпазните мерки, посочени в настоящия член, чийто срок на действие надхвърля една година, се придружават от ясно определен график за тяхното постепенно премахване най-късно до края на определения период. 9. С изключение на случаите, когато това се налага от извънредни обстоятелства, подлежащи на одобрение от страна на Съвместния комитет по прилагането на СИП, никоя предпазна мярка, посочена в настоящия член, не се прилага по отношение на продукт, който вече е бил обект на такава мярка, за срок от най-малко една година, считано от датата на изтичане на срока на действие на тази мярка. 10. За целите на прилагането на горепосочените параграфи важат следните разпоредби: а) в случаите, когато страна по споразумението прецени, че е налице едно от обстоятелствата, описани в параграфи 2, 4 и 5, тя незабавно отнася въпроса пред Съвместния комитет по прилагането на СИП. б) Съвместният комитет по прилагането на СИП може да отправя всякакви препоръки, необходими за отстраняване на възникналите обстоятелства. Ако Съвместният комитет по прилагането на СИП не отправи препоръки за отстраняване на възникналите обстоятелства или ако не бъде намерено удовлетворително решение в рамките на тридесет (30) дни след нотифицирането на този комитет, страната вносителка може да приеме подходящи мерки за отстраняване на обстоятелствата, в съответствие с настоящия член. в) преди да предприеме някоя от мерките, предвидени в настоящия член, или в случаите, посочени в параграф 11 от настоящия член, възможно най-скоро засегнатата страна по споразумението предоставя на Съвместния комитет по прилагането на СИП цялата информация, необходима за пълно проучване на ситуацията, с оглед намиране на приемливо решение от двете страни по споразумението. г) при избора на предпазните мерки трябва да се дава предимство на онези от тях, които позволяват ефикасно и бързо разрешаване на възникналия проблем, като същевременно затрудняват във възможно най-малка степен правилното функциониране на настоящото споразумение. д) всяка предпазна мярка, предприета в съответствие с настоящия член, се нотифицира незабавно на Съвместния комитет по прилагането на СИП и е обект на периодични консултации в рамките на този орган, по-конкретно с оглед съставяне на график за нейното премахване веднага щом обстоятелствата позволят това. 11. В случаите, когато изключителни обстоятелства налагат предприемането на незабавни мерки, засегнатата страна вносителка, независимо дали се касае за Европейския съюз като страна по споразумението или за Западна Африка като страна по споразумението, в зависимост от конкретния случай, може да предприеме мерките, предвидени в параграфи 3, 4 и 5, на временна основа, без да се придържа към изискванията на параграф 10. Това действие може да бъде предприето за период с максимална продължителност сто и осемдесет (180) дни в случаите, когато мерките са предприети от Европейския съюз като страна по споразумението, и двеста и четиридесет (240) дни — в случаите, когато мерките са предприети от Западна Африка като страна по споразумението, или когато мерките, предприети от Европейския съюз като страна по споразумението, са ограничени до територията на един или повече от неговите най-отдалечени региони. Продължителността на тези временни мерки се разглежда като част от първоначалния период или от всяко негово продължаване, определено в параграфи 7 и 8 от настоящия член. При предприемането на тези временни мерки се вземат предвид интересите на всички заинтересовани страни по споразумението. Засегнатата страна вносителка информира другата страна по споразумението и незабавно отнася въпроса за разглеждане от Съвместния комитет по прилагането на СИП. 12. В случай че страна вносителка подложи вноса на даден продукт на административна процедура, имаща за цел бързото предоставяне на информация относно тенденциите в търговските потоци, които могат да предизвикат проблемите, посочени в настоящия член, тя своевременно уведомява Съвместния комитет по прилагането на СИП за това. 13. Не се допуска позоваване на споразуменията на СТО с цел да се попречи на страна по споразумението да приеме предпазни мерки, съобразени с разпоредбите на настоящия член. Член 23 Клауза относно новосъздадените промишлени сектори 1. Западна Африка като страна по споразумението може временно да преустанови намаляването на ставката на митото или да увеличи ставката на митото до ниво, което не надвишава митото, приложимо за другите членове на СТО, в случаите, когато даден продукт с произход от Европейския съюз, след намаляване на ставката на митото, се внася на нейната територия в толкова завишени количества и при такива условия, че застрашава установяването на новосъздаден промишлен сектор или причинява или застрашава да причини смущения на новосъздаден промишлен сектор, произвеждащ сходни или пряко конкурентни продукти. 2. а) Когато Западна Африка като страна по споразумението счете, че са налице обстоятелствата, посочени в параграф 1, тя незабавно отнася въпроса за разглеждане от Съвместния комитет по прилагането на СИП. б) Съвместният комитет по прилагането на СИП може да отправя всякакви препоръки, необходими за отстраняване на възникналите обстоятелства. Ако Съвместният комитет по прилагането на СИП не отправи препоръки за отстраняване на възникналите обстоятелства или ако не бъде намерено удовлетворително решение в рамките на тридесет (30) дни след нотифицирането на този комитет, Западна Африка като страна по споразумението може да приеме подходящи мерки за отстраняване на обстоятелствата, в съответствие с настоящия член. в) Преди да предприеме някоя от мерките, предвидени в настоящия член, Западна Африка като страна по споразумението предоставя на Съвместния комитет по прилагането на СИП цялата информация, необходима за задълбочено проучване на ситуацията, с оглед намиране нарешение, приемливо за двете страни по споразумението. г) При подбора на мерките, предприемани в съответствие с настоящия член, трябва да се дава предимство на онези от тях, които във възможно най-малка степен затрудняват нормалното функциониране на настоящото споразумение. д) Всяка мярка, предприета в съответствие с настоящия член, се нотифицира незабавно на Съвместния комитет по прилагането на СИП и е предмет на периодични консултации в рамките на този орган. е) Когато обстановката е критична и евентуалното забавяне би могло да причини вреда, която би била трудно поправима, Западна Африка като страна по споразумението може да предприеме мерките, предвидени в параграф 1, на временна основа, без да се придържа към изискванията на букви a)—д). Подобни действия могат да бъдат предприети за период от най-много двеста (200) дни. Продължителността на тези временни мерки се зачита като част от периода, определен в параграф 3 от настоящия член. Западна Африка като страна по споразумението информира Европейския съюз като страна по споразумението и незабавно отнася въпроса за разглеждане пред Съвместния комитет по прилагането на СИП. 3. Тези мерки могат да бъдат прилагани за период от най-много осем (8) години. Прилагането на мерките може да бъде продължено по решение на Съвместния съвет на СИП. Член 24 Сътрудничество 1. Страните по споразумението признават значението на сътрудничеството по отношение на инструментите за защита на търговията за осигуряване на нужната справедливост и прозрачност в търговския им обмен. 2. Страните по споразумението се споразумяват да си сътрудничат, включително посредством улесняване на прилагането на мерките за подпомагане, в съответствие с предвидените в част ІІІ разпоредби, по-специално в следните области: а) развитие на нормативната уредба и институционално развитие за осигуряване на защитата на търговията; б) развитие на капацитета, по-специално на компетентните администрации на държавите от Западна Африка като страна по споразумението, за по-добро овладяване и използване на предвидените в настоящото споразумение инструменти за търговска защита. ГЛАВА 3 ТЕХНИЧЕСКИ ПРЕЧКИ ПРЕД ТЪРГОВИЯТА И САНИТАРНИ И ФИТОСАНИТАРНИ МЕРКИ Член 25 Цели 1. Настоящата глава има за цел улесняването на търговията със стоки между страните по споразумението, успоредно с увеличаването на възможностите им за идентифициране, предотвратяване и премахване на ненужните пречки пред търговията, произтичащи от технически регламенти, стандарти и процедури за оценка на съответствието, прилагани от едната или другата страна по споразумението, при едновременно запазване на способността на страните по споразумението да опазват растенията, животните и общественото здраве. 2. Всяка страна гарантира, в контекста на прилагането на разпоредбите на настоящата глава, предоставянето на продуктите, които се внасят от територията на другата страна по споразумението, на недискриминационно третиране спрямо това, което е предоставено на сходните продукти от местен произход и на сходните продукти с произход от трети държави. 3. В съответствие с разпоредбите на член 2, параграфи 2 и 3 от Споразумението на СТО за санитарните и фитосанитарните мерки (Споразумението за СФС) всяка страна по споразумението също така гарантира, че санитарните и фитосанитарните мерки, предприети за опазване на здравето или гарантиране на безопасността на хората, живота или здравето на животните, и за опазване на растителните видове и околната среда, нямат за цел, нито за резултат създаването на ненужни пречки пред търговията със стоки между двете страни по споразумението. За тази цел тези мерки няма да бъдат по-рестриктивни за търговията от строго необходимото. Член 26 Приложно поле и определения 1. Разпоредбите на настоящата глава се прилагат по отношение на техническите регламенти и стандарти, както и по отношение на процедурите за оценка на съответствието, определени в споразумението на СТО за техническите пречки пред търговията (ТПТ), и санитарните и фитосанитарните мерки на СТО (наричани по-долу „СФМ“), доколкото същите засягат търговския обмен между страните по споразумението. 2. За целите на настоящата глава и ако не е предвидено друго, се прилагат определенията, използвани в споразуменията на СТО за ТПТ и СФМ, в стандартите и съответните текстове, приети от Комисията по Codex Alimentarius, в Международната конвенция по растителна защита и в рамките на Световната организация за здравеопазване на животните (OIE), включително при всяко позоваване на продуктите в настоящата глава. Член 27 Компетентни органи 1. Органите на двете страни по споразумението, които са компетентни относно прилагането на мерките, предвидени в настоящата глава, са упоменати в допълнение II на приложение Г към настоящото споразумение. 2. В съответствие с член 31, страните по споразумението се информират взаимно и своевременно за всяка съществена промяна в компетентните органи, посочени в допълнение II на приложение Г. Съвместният комитет по прилагането на СИП приема всички необходими изменения в допълнение II на приложение Г към настоящото споразумение. Член 28 Взаимни задължения 1. Страните по споразумението отново потвърждават своите права и задължения по смисъла на относимите споразумения на СТО, и по-специално споразуменията за СФМ и ТПТ. Също така страните по споразумението отново потвърждават своите права и задължения, произтичащи от стандартите и съответните текстове, приети от Международната конвенция по растителна защита, Комисията по Codex Alimentarius и Световната организация за здравеопазване на животните (OIE). Държавите, които не са членки на СТО, също потвърждават своя ангажимент за изпълнение на задълженията, предвидени в споразуменията за СФМ и ТПТ, във всички области, които засягат търговските връзки между страните по споразумението. 2. Страните по споразумението отново потвърждават своя ангажимент всяка на своята територия да подобрява общественото здраве, по-специално посредством укрепване на капацитета си за идентифициране на неотговарящите на изискванията продукти. 3. В търговията помежду си страните по споразумението се въздържат от износ или реекспорт на продукти, които не отговарят на предписанията, които са в сила в законодателството на страната износителка. При все това износът или реекспортът на продукти, които са обект на СФМ, е позволен, когато това е изрично предвидено от органите на страната вносителка. Износът на други продукти е позволен, освен ако законодателството на страната вносителка не го забранява. 4. Тези ангажименти, права и задължения направляват действията, предприемани от страните по споразумението съгласно настоящата глава. Член 29 Еквивалентност 1. Страните по споразумението приемат санитарните или фитосанитарните мерки на другата страна по споразумението като еквивалентни, дори когато тези мерки се различават от собствените им или от мерките, използвани от трети държави, търгуващи със същия продукт, ако страната износителка обективно докаже пред страната вносителка, че нейните вътрешни мерки осигуряват съответното ниво на санитарна или фитосанитарна защита, приложимо на територията на страната вносителка. За тази цел, при поискване от нейна страна, на страната вносителка трябва да се осигури приемлив достъп с цел проверки, изпитвания и други приложими процедури. 2. При поискване и след взаимно приемане, страните по споразумението започват консултации с оглед постигане, при нужда, на двустранни и многостранни споразумения за признаване на еквивалентността на конкретни санитарни или фитосанитарни мерки. Член 30 Определяне на санитарните и фитосанитарните зони По отношение на условията за внос, страните по споразумението могат да предлагат и идентифицират за всеки отделен случай зони с определен санитарен и фитосанитарен статут, като се позовават на член 6 от споразумението за СФМ. Страните по споразумението осигуряват съответствието на своите санитарни или фитосанитарни мерки със санитарните и фитосанитарните характеристики на района на произход или направление, независимо дали става дума за цялата държава, част от държавата или няколко държави или части от няколко държави. Член 31 Прозрачност на условията за търговия и обмен на информация 1. За да се гарантира спазването на техните разпоредби, страните по споразумението се информират взаимно за всяка промяна в своите законодателни и административни изисквания за продуктите в съответствие с процедурите за уведомяване, предвидени в споразуменията за СФМ и ТПТ. 2. В случай на необходимост, страните по споразумението се договарят да се информират взаимно и своевременно в писмен вид относно предприетите мерки за забрана на вноса на стоки с цел решаването на проблем, имащ отношение към здравето (общественото здраве, здравето на животните или на растенията), предотвратяването на рисковете и околната среда, в съответствие с препоръките, предвидени в Споразумението за СФМ. 3. Страните по споразумението се договарят да обменят информация с оглед осъществяване на сътрудничество, така че техните продукти да отговарят на техническите регламенти и стандарти, които се изискват за получаване на достъп до пазарите на всяка една от тях. 4. В случай на необходимост, страните по споразумението ще осъществяват и пряк обмен на информация в други области, за които смятат, че могат да са от значение за техните търговски отношения, включително по въпросите, свързани със санитарните изисквания за безопасност на храните, внезапното възникване на болести по животните и растенията, научните становища и други значителни събития, свързани с безопасността на продуктите. 5. В случай на необходимост, страните по споразумението се договарят да обменят информация по отношение на епидемиологичното наблюдение на болестите по животните. По отношение на фитосанитарната защита страните по споразумението ще обменят също така информация за появата на паразити, за които е известно, че представляват непосредствена опасност за другата страна по споразумението, при поискване от нейна страна. 6. Страните по споразумението се договарят да си сътрудничат с оглед тяхното бързо и взаимно предупреждаване, когато нови регионални правила могат да дадат отражение върху търговията помежду им, в съответствие с процедурите за уведомяване, предвидени в споразуменията за СФМ и ТПТ. Член 32 Регионална интеграция 1. С оглед улесняване на търговията помежду си, страните по споразумението се ангажират да хармонизират на регионално равнище и доколкото това е възможно стандартите, мерките и условията за внос. 2. Ако условия за внос вече съществуват към момента на влизане в сила на настоящото споразумение, и в очакване на въвеждането на хармонизирани условия за внос, те се прилагат от държавите от региона на Западна Африка и Европейския съюз в съответствие с принципа, според който продукт с произход от една от страните по споразумението, законно пуснат на пазара на държава, принадлежаща към другата страна по споразумението, може да бъде законно пуснат и на пазара на всяка друга държава, принадлежаща към тази друга страна по споразумението, без никакво друго ограничение или административно изискване. 3. По отношение на мерките по настоящата глава, държавите от Западна Африка гарантират, че третирането, което те прилагат спрямо продуктите с произход от Западна Африка, е не по-малко благоприятно от прилаганото от тях спрямо сходните продукти с произход от Европейския съюз, влизащи в региона на Западна Африка. Член 33 Сътрудничество 1. Страните по споразумението признават значението на сътрудничеството в областта на техническите регламенти, санитарните и фитосанитарните мерки, оценката на съответствието, както и в областта на проследимостта, с оглед постигане на целите на настоящата глава. 2. Страните се договарят да си сътрудничат с оглед подобряване на качеството и конкурентоспособността на продуктите с приоритетно значение за държавите от региона на Западна Африка, изброени в допълнение I на приложение Г към настоящото споразумение, и на достъпа до пазара на Европейския съюз, включително посредством прилагането на мерки за финансово подпомагане, в съответствие с разпоредбите на част III, по-специално в следните области: а) създаване на подходяща рамка за обмен на информация и на експертни становища между страните по споразумението; б) сътрудничество с международните органи по стандартизация, метрология и акредитация, включително улесняване участието на представители на Западна Африка като страна по споразумението в заседанията на тези органи; в) приемане на стандартите и техническите регламенти, процедурите за оценка на съответствието, а също и на санитарните и фитосанитарните мерки, хармонизирани на регионално равнище, на базата на относимите международни стандарти; г) укрепване на капацитета на публичните и частните субекти, включително информиране и обучение, с цел привеждане в съответствие със стандартите, нормативната уредба и фитосанитарните мерки на Европейския съюз, и участие в международните органи за стандартизация; д) развиване на националния капацитет за съобразяване със стандартите и за оценяване на съответствието и проследимостта на продуктите, както и с оглед достъпа до пазара на Европейския съюз. ГЛАВА 4 ДРУГИ НЕТАРИФНИ ПРЕЧКИ Член 34 Забрана на количествените ограничения С влизането в сила на настоящото споразумение се премахват всички забрани или ограничения върху вноса или износа, касаещи търговията между двете страни по споразумението, различни от мита и данъци, а също и от такси и други задължения, позоваване на които се съдържа в членове 7 и 8 от настоящото споразумение относно митата, независимо дали те са наложени посредством квоти, лицензии за внос или износ, или с други мерки. Не могат да се въвеждат нови мерки. Разпоредбите на настоящия член се прилагат без да се засягат разпоредбите, отнасящи се до инструментите за търговска защита, предвидени в глава 2, както и тези, свързани с баланса на плащанията, предвидени в член 89 от настоящото споразумение. Член 35 Национално третиране по отношение на вътрешното облагане и съответната нормативна уредба 1. Внасяните продукти с произход от дадена страна по споразумението не могат да бъдат облагани пряко или косвено с вътрешни данъци и такси или върху тях да бъдат налагани други вътрешни задължения, надвишаващи тези, които са пряко или косвено прилагани по отношение на сходни продукти на другата страна по споразумението. Страните по споразумението се въздържат да прилагат всякаква друга форма на данъци и такси или други вътрешни задължения с цел осигуряване на защита на тяхното национално производство. 2. Внасяните продукти с произход от дадена страна по споразумението се ползват с третиране, не по-малко благоприятно от третирането, предоставено на сходни продукти на другата страна по споразумението в рамките на всички законови и подзаконови нормативни актове и изисквания, които се прилагат по отношение на тяхната продажба, предлагане за продажба, покупка, транспортиране, търговско разпространение или употреба на националния пазар. Разпоредбите на настоящия параграф не са пречка за прилагането на диференцирани тарифи по отношение на вътрешния транспорт, основано изключително на стопанското използване на транспортните средства, а не на произхода на продукта. 3. Всяка страна по споразумението се въздържа от въвеждане или запазване в сила на каквато и да било вътрешна нормативна уредба, отнасяща се до смесването, преработването или употребата на продукти в определени количества или пропорции, която пряко или косвено би изисквала определено количество или пропорция от продукта, предмет на въпросната норматива уредба, да бъде доставяно от местни източници. Освен това всяка страна по споразумението се въздържа да прилага по какъвто и да било друг начин вътрешно количествено регламентиране с цел осигуряване на защита на своето производство. 4. Разпоредбите на настоящия член не са пречка за изплащането на субсидии, предназначени изключително за национални производители, в това число плащания, произтичащи от постъпления от вътрешни данъци и такси или задължения, налагани в съответствие с разпоредбите на настоящия член, и субсидиране под формата на закупуване на продукти местно производство от органите на публичната власт. 5. Разпоредбите на настоящия член не се прилагат за законови, подзаконови актове, процедури или практики, свързани с обществените поръчки. 6. Разпоредбите на настоящия член се прилагат, без да се накърнява прилагането на разпоредбите на настоящото споразумение, отнасящи се до инструментите за търговска защита. ГЛАВА 5 УЛЕСНЯВАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА, МИТНИЧЕСКО СЪТРУДНИЧЕСТВО И АДМИНИСТРАТИВНА ВЗАИМОПОМОЩ Член 36 Цели 1. Страните по споразумението признават важната роля на митническото сътрудничество и на улесняването на търговията в променящия се контекст на световната търговия. Страните по споразумението се договарят да засилят сътрудничеството помежду си в тази област, с цел да гарантират, че относимите законодателство и процедури, както и административният капацитет на съответните администрации, отговарят на поставените цели за ефективен контрол и насърчаване улесняването на търговския обмен и допринасят за развитието и регионалната интеграция на държавите, подписали СИП. 2. Страните по споразумението си дават сметка, че по никакъв начин няма да бъдат накърнени легитимните цели на обществената политика, в това число и тези, свързани със сигурността и с предотвратяването на измамите. 3. Страните по споразумението се задължават да осигурят свободното движение на стоките, влизащи в обхвата на настоящото споразумение, на съответните свои територии. Член 37 Митническо сътрудничество и административна взаимопомощ 1. С цел да се гарантира спазването на разпоредбите на настоящата глава и да се отговори ефикасно на определените в член 36 цели, страните по споразумението: а) обменят информация относно законодателството и митническите процедури; б) разработват съвместни инициативи, свързани с вносния, износния и транзитния режим, както и такива, целящи да предложат ефикасно обслужване на бизнеса; в) си сътрудничат за целите на автоматизирането на митническите и другите търговски процедури и за установяване на общи стандарти за обмен на данни; г) приемат, доколкото това е възможно, общи позиции по митнически въпроси в рамките на международни организации, като СТО, Световната митническа организация (СМО), Организацията на обединените нации (ООН) и Конференцията на Обединените нации за търговия и развитие (ЮНКТАД); д) си сътрудничат по отношение на планирането и оказването на техническа помощ, по-специално в областта на митническите реформи и улесняването на търговията в съответствие с разпоредбите на настоящото споразумение, и е) насърчават сътрудничеството между всички администрации, организации и други институции, засегнати от сътрудничеството, както в рамките на конкретната държава, така и между държавите. 2. Независимо от параграф 1, администрациите на страните по споразумението взаимно си предоставят административна помощ по митническите въпроси в съответствие с разпоредбите на Протокола относно административната взаимопомощ по митнически въпроси в приложение Д. Член 38 Законодателство и митнически процедури 1. Страните по споразумението правят всичко, зависещо от тях, за да гарантират, че съответните им търговски и митнически законодателства и техните разпоредби и процедури се основават на: а) международните инструменти и действащите стандарти в митническата и търговската област, включително основните положения от Международната конвенция за опростяване и уеднаквяване на митническите процедури (ревизираната Конвенция от Киото), Рамката от стандарти на Световната митническа организация (СМО) за сигурност и улесняване на глобалната търговия, Образеца за митнически данни на СМО и Международната конвенция по Хармонизираната система за описание и кодиране на стоките („ХС“); б) използването на единен административен документ или негов електронен еквивалент с цел изготвяне на митническите декларации при внос и износ; в) нормативни разпоредби, които гарантират неприлагането на ненужни и дискриминационни мерки спрямо икономическите оператори, осигуряват защитеност срещу измами и предоставят допълнителни улеснения за операторите с висока степен на съответствие с митническото законодателство; г) прилагането на съвременни митнически практики, в това число оценка на риска, опростени процедури при въвеждане и освобождаване на стоките, контрол след освобождаването на стоките и методи за одитиране на дружествата; д) постепенното усъвършенстване на системите, в това число на онези от тях, които се основават на информационните технологии, за да се улесни електронният обмен на данни между икономическите оператори, митническите администрации и другите засегнати звена; е) система от митнически предписания, имащи задължителен характер, по-специално във връзка с тарифното класиране и правилата за произход, в съответствие с правилата, установени в законодателството на всяка страна по споразумението, при условие че митническите учреждения разполагат с цялата такава информация, която смятат за необходима; ж) правила за санкциите, налагани в случай на нарушаване на митническите разпоредби или процедурните изисквания, които са пропорционални и недискриминационни и чието прилагане не води до неоправдано забавяне; з) прозрачни, недискриминационни и пропорционални правила по отношение на лицензирането на митническите агенти. Страните по споразумението признават ползата от отпадане в бъдеще на всякакво задължение за ползване на услугите на митнически агенти. Страните по споразумението поставят на обсъждане този въпрос в рамките на Специалния комитет по митническите въпроси и за улесняване на търговията; и) спазването на разпоредбите на Споразумението на СТО за проверка преди спедиция. Страните по споразумението признават ползата от отпадане в бъдеще на всички изисквания, предвиждащи извършването на задължителни проверки преди спедиция на стоки или по тяхното местоназначение. Страните по споразумението поставят на обсъждане този въпрос в рамките на Специалния комитет по митническите въпроси и за улесняване на търговията. 2. С цел да се подобрят работните методи, както и да се следи за спазването на принципите на недискриминация, прозрачност и ефикасност, страните по споразумението се стремят да: а) предприемат необходимите мерки за намаляване, опростяване и стандартизиране на данните и документите, изисквани от митниците и от другите свързани с тях структурни звена; б) опростят, доколкото е възможно, митническите изисквания и формалности с оглед бързото митническото освобождаване и оформяне на стоките; в) предвидят ефикасни, бързи, недискриминационни и достъпни за жалбоподателите процедури, които предоставят възможност за обжалване на административните действия и другите решения на митническите власти, засягащи вноса, износа или транзитното преминаване на стоки; г) следят за запазването в сила на етични стандарти посредством прилагането на мерки, които отразяват принципите на относимите международни конвенции и инструменти в тази област, и по-специално ревизираната Декларация от Аруша от 2003 г. Член 39 Улесняване на транзитното преминаване 1. Страните по споразумението осигуряват свободното транзитно преминаване на стоки през тяхна територия при спазване на най-подходящия за целта маршрут. В тази връзка, евентуалните ограничения, проверки или изисквания трябва да бъдат основани на обективна обществена политика, да са недискриминационни и пропорционални, и да се прилагат по еднакъв начин. 2. Без да се засяга провеждането на предвидените по закон митнически проверки, страните по споразумението предоставят на стоките в режим на транзит, идващи от територията на другата страна по споразумението, третиране, което е не по-малко благоприятно от третирането, предоставено на стоките от местния пазар, при износа, вноса и тяхното движение. 3. Страните по споразумението въвеждат митнически режими транзит, които позволяват движението на стоки, без да е необходимо да бъдат заплащани мита и да бъдат налагани други задължения, при условие че бъдат представени подходящи гаранции. 4. Страните по споразумението се стремят да насърчават и прилагат регионални договорености във връзка с транзитното преминаване, с цел намаляване на пречките пред търговията. 5. Страните по споразумението използват международните стандарти и инструменти в областта на транзита на стоки. 6. Страните по споразумението осигуряват сътрудничеството и координацията между всички имащи отношение органи на тяхната територия с оглед улесняване на транзитния трафик и насърчаване на трансграничното сътрудничество. Член 40 Отношения с бизнес общността Страните по споразумението постигат съгласие относно необходимостта от: а) осигуряване на възможност за публичен достъп до цялата информация, свързана със законодателните актове, процедурите, задълженията и таксите, с подходящи средства, и то, доколкото е възможно, посредством електронни средства; б) насърчаване на сътрудничеството между стопанските субекти и съответните администрации посредством използване на безпристрастни и публично достъпни процедури, като например Протоколите за разбирателство, основаващи се на обявените от СМО; в) гарантиране, че съответните техни митнически и имащи връзка с тях изисквания, както и свързаните с тях предписания и процедури, продължават да отговарят на потребностите на бизнес общността, следват най-добрите практики и поставят възможно най-малко ограничения пред търговския обмен. г) провеждане на своевременен и редовен диалог с представители на търговските среди по законодателни предложения и процедури, касаещи митнически и търговски въпроси. За тази цел всяка от страните по споразумението установява подходящи механизми за редовни консултации между администрациите и бизнес общността; д) изминаване на достатъчно дълъг период между публикуването на всякакво ново или изменено законодателство, процедура, мито или задължение и тяхното влизане в сила. Страните по споразумението публикуват информация от административен характер, отнасяща се по-специално до изискванията по отношение на представителството, процедурите при влизане, работното време и правилата за дейността на митническите учреждения на пристанищата и граничните пунктове, както и до звената за контакт с цел получаване на информация. Член 41 Митническа стойност Споразумението на СТО относно прилагането на член VII от ГАТТ от 1994 г. урежда прилагането на митническата стойност в търговията между страните по споразумението. Последните си сътрудничат с оглед постигането на общ подход по въпросите, свързани с митническата стойност. Член 42 Регионална интеграция в региона на Западна Африка 1. Страните по споразумението се договарят да работят за постигане на напредък по митническите реформи, и по-специално за уеднаквяването на процедурите и нормативната уредба, с цел улесняване на търговския обмен в региона на Западна Африка. 2. За постигане на гореизложените цели страните по споразумението установяват тясно сътрудничество на всички звена, които участват в прилагането на съответните международни стандарти в областта на митническите въпроси. Член 43 Сътрудничество 1. Страните по споразумението признават важността на сътрудничеството по митническите въпроси и за улесняване на търговията за прилагането на настоящото споразумение. 2. В съответствие с параграф 6 от приложение Г към Решението на Общия съвет на СТО от 1 август 2004 г. и при условие за спазване на разпоредбите на част III, страните по споразумението се договарят да изработят подходящи програми за техническа и финансова помощ, позволяващи да бъдат изпълнени разпоредбите на настоящата глава, по-специално по отношение на: а) изготвяне на подходящи и опростени законови и подзаконови нормативни разпоредби; б) информиране и повишаване на осведомеността на операторите, включително обучение на съответния персонал; в) укрепване на капацитета, модернизиране и взаимосвързаност на митническите администрации и свързаните с тях служби. Член 44 Преходни мерки 1. Страните по споразумението признават необходимостта от преходни разпоредби, чрез които да се гарантира безпрепятственото прилагане на разпоредбите на настоящата глава. 2. Без с това да се накърнява изпълнението на поетите от нея ангажименти в рамките на СТО, Западна Африка като страна по споразумението разполага с преходен период от пет (5) години, считано от датата на влизане в сила на настоящото споразумение, за да изпълни задълженията си, предвидени в член 38, параграф 1, букви б) и г). Този срок може да бъде преразгледан в зависимост от резултатите от реформите, които се предвижда регионът на Западна Африка да осъществи в сътрудничество с Европейския съюз. Член 45 Специален комитет по митническите въпроси и за улесняване на търговията 1. Страните по споразумението създават Специален комитет по митническите въпроси и за улесняване на търговията, който е съставен от представители на тези страни. 2. Функциите на Специален комитет по митническите въпроси и за улесняване на търговията включват: а) осъществяването на мониторинг на прилагането и управлението на разпоредбите на настоящата глава, на Протокола за правилата за произход и Протокола относно административната взаимопомощ; б) осигуряването на форум за консултации и обсъждане на всички въпроси, свързани с митниците, и по-специално митническите режими и процедурите за митническо оформяне, правилата за произход, митническата стойност, тарифното класиране, митническото сътрудничество и административната взаимопомощ; в) развиването на сътрудничеството по отношение на изработването, въвеждането и контрола върху прилагането на митническите режими и процедурите за митническо оформяне, правилата за произход и административната взаимопомощ. 3. Специалният комитет по митническите въпроси и за улесняване на търговията заседава веднъж годишно на дата и при дневен ред, предварително договорени от страните по споразумението. Страните могат да вземат решение за свикването на извънредни заседания на комитета, когато е необходимо. 4. Специалният комитет по митническите въпроси и за улесняване на търговията се председателства на ротационен принцип от всяка от страните по споразумението. 5. Специалният комитет по митническите въпроси и за улесняване на търговията се отчита пред Съвместния комитет по прилагането на СИП. ГЛАВА 6 СЕЛСКО СТОПАНСТВО, РИБАРСТВО И ПРОДОВОЛСТВЕНА СИГУРНОСТ Член 46 Цели 1. Страните по споразумението признават, че в региона на Западна Африка селскостопанският сектор, включително животновъдството, и секторът на рибарството съставляват важен дял от БВП, играят ключова роля в борбата срещу продоволствената несигурност и осигуряват доходи и заетост за по-голямата част от населението в трудоспособна възраст. 2. Настоящото споразумение, чрез своето икономическо и търговско въздействие, както и чрез дейностите по програмата на СИП за развитие, следва да допринесе за увеличаване на производителността и конкурентоспособността и за диверсифициране на производството в секторите на селското стопанство и рибарството. То също така следва да улесни развитието на преработвателния сектор и увеличаването на търговията със селскостопански, хранителни и риболовни продукти между страните по споразумението по начин, който е съвместим с устойчивото управление на природните ресурси. 3. Страните по споразумението си дават сметка за все още неоползотворения селскостопански потенциал в региона на Западна Африка и необходимостта от подкрепа за прилагането на неговите национални и регионални селскостопански политики, в рамките на политиките за сътрудничество, прилагани от двете страни по споразумението в съответствие с разпоредбите, предвидени в част III от настоящото споразумение. 4. Страните по споразумението признават, че биологичните и морските рибни ресурси са от голямо значение за Европейския съюз и региона на Западна Африка и че реалният риск от изчерпване на запасите вследствие на промишления риболов поражда необходимостта те да насърчават устойчивото управление на рибните и водните ресурси. 5. Страните признават също така, че риболовните дейности и морските екосистеми на държавите от Западна Африка са комплексни, биологично разнообразни и уязвими и че при експлоатацията им следва да се отчита това посредством устойчивото и ефективно опазване и управление на рибните ресурси и свързаните екосистеми, на основата на научни становища и на принципа на предпазливост, определен от Кодекса за поведение за отговорно рибарство на ФАО (Организацията за прехрана и земеделие на ООН). 6. Страните по споразумението признават също така икономическото и социално значение на дейностите, свързани с рибарството и с използването на живите морски ресурси на държавите от Западна Африка, и необходимостта от максимално увеличаване на техния принос за продоволствената сигурност, заетостта, намаляването на бедността, повишаването на доходите и социалната стабилност в общностите, чийто основен поминък е рибарството. 7. Страните по споразумението признават, че гарантирането на продоволствената сигурност и увеличаването на средствата за препитание в селските райони са фактори от ключово значение за намаляване на бедността, които трябва да се разглеждат в по-широкия контекст на устойчивото развитие и на Целите на хилядолетието за развитие. Поради това те се договарят да работят заедно за предотвратяване на всякакъв възможен срив във функционирането на пазарите на селскостопански и хранителни продукти в Западна Африка. 8. Европейският съюз се ангажира да окаже подкрепа, в рамките на своите политики, включително тази в областта на рибарството, на държавите от Западна Африка при разработването на ефективна система за мониторинг, контрол и надзор (SCS) на риболова. 9. Страните по споразумението освен това изразяват общо съгласие относно значението за региона на провеждането на политики, които ще направят възможно увеличаването на ползите от рибарството за населението на региона на Западна Африка. 10. За постигането на целите, посочени в настоящия член, страните по споразумението вземат изцяло предвид многообразието на характеристиките и икономическите, социалните и екологичните нужди, както и стратегиите за развитие на Западна Африка като страна по споразумението. Член 47 Продоволствена сигурност Когато прилагането на настоящото споразумение води до или заплашва да причини в Западна Африка като страна по споразумението или в държава от региона на Западна Африка затруднения по отношение на наличността или достъпа до хранителни продукти, необходими за гарантиране на продоволствената сигурност, Западна Африка като страна по споразумението или съответната държава от региона на Западна Африка може да предприеме подходящи мерки в съответствие с процедурите, описани в член 22. Член 48 Сътрудничество в областта на селското стопанство и продоволствената сигурност 1. Сътрудничеството в областта на селското стопанство и продоволствената сигурност влиза в обхвата на членове 53 и 69 от Споразумението от Котону. Страните по споразумението изразяват съгласие относно това, че разпоредбите на Споразумението от Котону, отнасящи се до тази глава, и настоящото споразумение се прилагат по взаимно допълващ се начин и на принципа на взаимната подкрепа. 2. За да се даде възможност на държавите от региона на Западна Африка да гарантират продоволствена сигурност за собственото си население и да се насърчи жизнеспособното и устойчиво селско стопанство, двете страни по споразумението, в съответствие с разпоредбите на част III, разглеждат всички мерки за сътрудничество, по-специално с оглед: а) насърчаване изпълнението на програми за напояване и управление на водите; б) насърчаване на техническия прогрес, новаторството и диверсификацията в селскостопанския сектор; в) популяризиране използването на екологосъобразни селскостопански суровини; г) развитие на научните изследвания с оглед производството на подобрени сортове семена и тяхното използване от селското население; д) разработване на интегрирана земеделска и животновъдна система; е) подобряване на складирането и съхранението на земеделските продукти; ж) засилване ролята на консултантската подкрепа от държавата за частните оператори; з) укрепване на селскостопанските сектори; и) подобряване на пътната инфраструктура, обслужваща селските райони с оглед подобряване събирането и движението на селскостопанските продукти; й) допринасяне за усъвършенстването на системите за предупреждение с оглед предотвратяване на кризисните ситуации; к) допринасяне за изграждането на регионални борси с цел по-добро централизиране на информацията за регионалните наличности на хранителни продукти; л) насърчаване на земеделското производство, развивано на базата на предварително сключени договори за изкупуване на продукцията с партньори от Европейския съюз, например за доставката на биологично произведени продукти; м) идентифициране на нови възможности за развитие и износ на продукти с голямо търсене в международен мащаб; н) насърчаване на поземлените реформи, целящи повишаване на правната сигурност за земеделските стопани, и стимулиране по този начин на развитието на ефективно селско стопанство и отпускането на заеми в подкрепа на частните инвестиции в селскостопанския сектор. 3. Страните се договарят, че в конкретни ситуации на недостиг на храни може да се наложи изпълнението на специални, целеви програми за продоволствена помощ в полза на държавите, изправени пред такива ситуации. При все това тези програми не бива по никакъв начин да излагат на риск политиките в областта на продоволствената сигурност, които са в сила в държавите бенефициери на тази помощ. 4. За да се ограничат възможните отрицателни ефекти от вноса на хранителни помощи в региона на Западна Африка, двете страни по споразумението се ангажират да отделят приоритетно внимание на тристранните механизми за продоволствена помощ, които поощряват търговията със селскостопански продукти местно производство. 5. Страните по споразумението подчертават важността на селскостопанския сектор за икономиката и продоволствената сигурност в Западна Африка, и по-специално чувствителността на секторите, които зависят от международните пазари. Всяка от страните по споразумението осигурява прозрачност в своите политики и мерки за вътрешна подкрепа. За тази цел Европейският съюз периодично изпраща на Западна Африка по всякакъв подходящ начин доклад относно тези мерки, включващ по-специално правното основание, формата на мерките и свързаните с тях суми. Страните по споразумението могат да обменят информация относно всяка мярка от сферата на селскостопанската политика по искане на едната или другата страна. 6. Европейският съюз като страна по споразумението се ангажира да не прибягва до експортни субсидии за селскостопанските продукти, изнасяни за Западна Африка. 7. С цел осъществяване на сътрудничеството в областта на селското стопанство и продоволствената сигурност страните по споразумението създават механизъм за постоянен диалог по всички области, посочени в настоящия член. Редът и условията за този диалог се определят по взаимно съгласие на страните по споразумението. Член 49 Сътрудничество в областта на рибарството 1. С цел развиване и насърчаване на сътрудничеството в областта на рибарството в съответствие с разпоредбите, предвидени в част III, страните по споразумението се ангажират: а) да си сътрудничат за устойчиво управление на рибните ресурси в региона на Западна Африка и да прилагат принципа на предпазливост при определянето на устойчиво ниво на улова и дефинирането на условията за достъп до рибните ресурси, които трябва да бъдат спазвани, за да се избегне възможната свръхексплоатация на запасите, както и всякакво отрицателно въздействие върху околната среда и екосистемата; б) да насърчават подобряването на капацитета за предлагане и на конкурентоспособността на рибните продукти. За тази цел Европейският съюз се ангажира да помогне на държавите членки от региона да отговорят на изискванията, произтичащи от прилагането на санитарните и фитосанитарните мерки (СФМ), както и да развият регионалния пазар на рибни продукти; в) да насърчават инвестициите и достъпа до финансиране с оглед повишаване на производителността на риболовните предприятия от региона; г) да допринасят за устойчивото управление на непромишления риболов, както и за разработването и прилагането на политиката за развитие на аквакултурата в Западна Африка; д) да изготвят и предложат минимални мерки, които да бъдат спазвани от корабите с цел подобряване на мониторинга, контрола и надзора над тяхната дейност; е) да положат координирани усилия за подобряване на средствата за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов (НННР) и за предприемане на подходящи за тази цел мерки. В този контекст страните се ангажират да вземат всички необходими мерки, за да се сложи край на незаконния риболов и предотвратяване на продължаването му, без да се засягат всякакви други действия, които те считат за подходящи; ж) да създадат система за наблюдение на корабите (VMS система) за цялата Западна Африка, като всички държави от Западна Африка ще използват съвместима VMS система; з) освен задължителната съвместима VMS система, цялата Западна Африка, заедно с Европейския съюз като страна по споразумението, се задължава да разработи други механизми за гарантиране на ефикасни политики за контрол и надзор; и) да опростят процедурите и условията за проследяване и сертифициране на рибните продукти, изнасяни от региона за пазара на Европейския съюз; й) да подобрят и укрепят механизмите и средствата за контрол, надзор и мониторинг на риболова, с оглед на борбата с незаконния, нерегулиран и недеклариран риболов, включително приемането на минимален набор от мерки, които да бъдат спазвани от корабите и които позволяват осъществяването на мониторинг, контрол и надзор над тяхната дейност; к) да разрешат предприемането на подходящи предпазни мерки, основани на научни препоръки и след консултации с различните заинтересовани страни, включително Европейския съюз, когато е изложено на риск устойчивото управление на рибните и водните ресурси от региона; л) да разширят научните изследвания, насочени към по-добро запознаване със състоянието на рибните ресурси в региона на Западна Африка; м) да подобрят и укрепят информационната система и системата за обработка на статистически данни в областта на рибарството, по-специално свързаните с мигриращите видове; н) да укрепят сътрудничеството във всички области от общ интерес в сектора на рибарството. Член 50 Регионална интеграция 1. Страните по споразумението признават, че осигуряването на по-голяма интегрираност на пазарите и секторите на селското стопанство и хранително-вкусовата промишленост между държавите от Западна Африка посредством постепенното премахване на оставащите бариери и приемането на подходяща нормативна рамка ще допринесе за задълбочаването на процеса на регионална интеграция и за постигането на целите на настоящата глава. 2. Те работят, в съответствие с разпоредбите, предвидени в част III и в Програмата на СИП за развитие, по създаването и изпълнението на регионалните секторни политики в областта на селското стопанство и рибарството и подобряват ефективността на регионалните пазари в тези два сектора. Член 51 Обмен на информация и консултации по въпросите на селското стопанство и рибарството 1. Страните по споразумението се споразумяват да обменят опит, информация и най-добри практики, както и да се консултират помежду си във всяка област, която попада в обхвата на целите на настоящата глава и е от значение за търговията между тях. 2. Страните по споразумението се съгласяват, че подобен диалог би бил от особено голяма полза по-специално в следните области: а) обмен на информация относно производството, потреблението и търговията със селскостопански продукти, както и относно съответното развитие на пазарите на селскостопански и рибни продукти; б) обмен на информация относно политиките, законовите и подзаконовите актове в областта на селското стопанство, развитието на селските райони и рибарството; в) обсъждане на измененията в политиките и институционалните промени, необходими за преобразуването на секторите на селското стопанство и рибарството, както и формулиране и прилагане на регионални политики в областта на селското стопанство, хранителната промишленост, развитието на селските райони и рибарството в изпълнение на целта за регионална интеграция; г) размяна на мнения по новите технологии, политиките и мерките за контрол на качеството; д) обмен на гледни точки за по-добро познаване и проследяване на частните стандарти, които са в сила в Европейския съюз. ЧАСТ III СЪТРУДНИЧЕСТВО ЗА РАЗВИТИЕ И С ОГЛЕД ПОСТИГАНЕ НА ЦЕЛИТЕ НА СИП Член 52 Це