BG Официален вестник на Европейския съюз C 317/120

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Предложение за директива на Съвета относно взаимната помощ при събиране на вземания, свързани с данъци, такси и други мерки“

COM(2009) 28 окончателен – 2009/0007 (CNS)

и

„Предложение за директива на Съвета относно административното сътрудничество в областта на данъчното облагане“

COM(2009) 29 окончателен – 2009/0004 (CNS)

(2009/C 317/23)

Докладчик: г-н Sergio SANTILLÁN CABEZA

На 13 февруари 2009 г. Съветът на Европейския съюз реши, в съответствие с член 93 от Договора за създаване на Европейската общност, да се консултира с Европейския икономически и социален комитет относно

„Предложение за директива на Съвета относно взаимната помощ при събиране на вземания, свързани с някои налози, мита, данъци и други мерки“

COM(2009) 28 окончателен – 2009/0007 (CNS)

и

„Предложение за Директива на Съвета относно административното сътрудничество в областта на данъчното облагане“ COM(2009) 29 окончателен – 2009/0004 (CNS).

Специализирана секция „Икономически и паричен съюз, икономическо и социално сближаване“, на която бе възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 24 юни 2009 г. (докладчик: г-н Sergio SANTILLÁN CABEZA).

На 455-ата си пленарна сесия, проведена на 15 и 16 юли 2009 г. (заседание от 16 юли), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище със 114 гласа „за“, 3 гласа „против“ и 1 глас „въздържал се“.

1. Заключения и препоръки

1.1. ЕИСК приветства предложенията за директиви относно взаимната помощ при събиране на данъчни вземания и административното сътрудничество в областта на данъчното облагане, които се явяват в отговор на неотложна необходимост. Действащите правила, установени преди три десетилетия, показаха неефективността си с оглед на настоящите изисквания. Фактът, че понастоящем се събират едва 5 % от заявените вземания, изисква спешен отговор.

1.2. Предложенията на Комисията са изготвени след поредица от проучвания, предложения, препоръки, формулирани в рамките на ЕС, държавите-членки, както и от международни институции и форуми, като Г-20 и Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР). В редица свои становища ЕИСК е подкрепял безрезервно предложението за повишаване на ефикасността на системите за сътрудничество между държавите в областта на данъчното облагане (параграф 4.8 от настоящото становище).

1.3. Сега необходимостта от реформи е още по-очевидна, тъй като предприятията трябва да се справят със социалните и икономическите последици от икономическия катаклизъм, предизвикан от спекулативни и измамни финансови практики, разкрити в края на 2007 г. С оглед на ситуацията, която ще тежи върху данъкоплатците в продължение на години, се налага още по-спешно да бъдат приети ефективни мерки срещу измамниците, които се чувстват защитени в „данъчните оазиси“ или използват законни вратички за избягване на плащането на данъци.

1.4. Глобализацията увеличи необходимостта от сътрудничество между държавите в областта на данъчното облагане. В рамките на ЕС основните свободи, които са в основата на функционирането на Съюза, не могат да служат за претекст за неспазване на публичното задължение за плащане на данъци.

1.5. Затова вместо да въвежда частични реформи на съществуващите правила, Комисията съвсем уместно е решила да бъде създадена нова законова уредба в тази област.

1.6. ЕИСК подкрепя същността на предложенията, насочени към установяване на административна култура на Общността, както и към предоставяне на администрацията, благодарение на съвременните технологии, на адаптирани инструменти (каквито са електронните формуляри) с цел опростяване и ускоряване на формалностите. Следва да бъдат отбелязани и разпоредбите относно езиковия режим, като последният се счита за една от големите пречки пред сътрудничеството в областта на данъчното облагане (параграф 5.1).

1.7. Задължението за предоставяне на информация и поставените ограничения в тази област (параграф 5.2) съответстват на тези на ОИСР и целта им е да предотвратят, напълно справедливо според ЕИСК, непозволеното използване на банковата тайна и други привидно законни процедури за данъчни измами.

1.8. Участието на длъжностни лица на запитващата държава в административните разследвания, провеждани в запитаната държава, се позовава на определени действащи законодателни разпоредби (параграф 5.3). В конкретния, а и в други случаи, предложенията гарантират запазването на суверенитета на държавите (параграф 5.5).

1.9. Гаранциите на данъкоплатеца с оглед на данъчната система се запазват в рамките на сътрудничеството между държавите, като данъкоплатецът има право да обжалва законосъобразността на разследванията и на актовете, издадени от властите (параграф 5.4).

1.10. ЕИСК предлага Комисията да предвиди в бъдеще уеднаквяване на данъчните правила (параграф 5.6).

2. Предложение за директива на Съвета относно взаимната помощ при събиране на вземания, свързани с данъци, такси и други мерки (COM(2009) 28 окончателен)

2.1. Изложение на мотивите на Комисията

2.1.1. Действащите правни норми в областта на взаимната помощ (1) се характеризират с бавна процедура, несъответствие, липса на координация и на прозрачност.

2.1.2. Данъчните власти нямат правомощия да събират данъци извън територията на тяхната държава, тъй като нормите имат национален характер. За целта те следва да отправят молба за помощ към друга (или други) държава(и) и да преминат през процедури, които доказаха неефективността си. Ограничението на правомощията създава все повече проблеми, предвид нарастващата мобилност на капиталите и хората. По този начин свободното движение, което е основа цел на Европейския съюз, в конкретния случай има отрицателно въздействие, тъй като облагодетелства измамниците. Затова е очевидна необходимостта от приемане на нови мерки.

2.1.3. Доказателство за това е, че през 2007 г. държавите-членки са получили 11 794 молби за помощ от други държави-членки за събиране на данъчни вземания. Действително събраните суми, обаче, достигат едва около 5 % от общата сума.

2.1.4. Особено значителни са измамите с ДДС, които водят до две последици, които трябва да бъдат избегнати – нарушават се условията на конкуренция на вътрешния пазар и намаляват данъчните приходи на държавите-членки и на Общността (2).

2.2. Предложени мерки в областта на събиране на вземанията

2.2.1. Разширяване на обхвата на взаимната помощ. За разлика от Директива 2008/55/ЕО, в която са изброени ограничен брой вземания, подлежащи на събиране, настоящото предложение включва „всички данъци и такси, събирани от териториални или административни подразделения на държавите-членки, включително органите на местната власт, или за тяхна сметка“, задължителните социално-осигурителни вноски, „възстановявания, интервенции и други мерки“, които са част от ЕФГЗ (3) и ЕЗФРСР (4), както и „налози и други такси, предвидени съгласно общата организация на пазара в сектора на захарта“ (член 1 и член 2).

2.2.2. Подобряване на обмена на информация. Освен спонтанния обмен на информация (член 5) се добавя – и това е много показателно – възможността длъжностните лица на дадена държава-членка да участват активно в разследванията, провеждани от други държави (член 6).

2.2.3. Опростяване на процедурата по уведомяване относно някои документи (член 7 и член 8).

2.2.4. Засилване на ефективността в областта на мерките за събиране или на обезпечителните мерки (Глава IV). Тези разпоредби, които са ключова част от предложението, са свързани със следните аспекти:

— регламентиране на молбата за събиране на вземане в запитващата държава-членка (член 9 до член 12);

— значение на вземането: „За целите на събирането на вземане в запитаната държава-членка всяко вземане, във връзка с което е отправена молба за събиране, се третира като вземане на запитаната държава-членка, освен ако директивата предвижда друго“ (член 12.1) (5). Събирането на вземането се извършва във валутата на запитаната държава-членка;

— други аспекти, свързани със събирането: информиране на запитващия орган, превод на събраните суми, лихви за забава, отсрочено или разсрочено плащане (член 12.2 до член 12.5);

— обезпечителни мерки с цел да се осигури събиране на вземането (член 15 и член 16);

— ограничение на задълженията на запитания орган (член 17);

— погасителна давност на вземанията (член 18);

— разходи (член 19).

2.2.5. Уеднаквяване и опростяване на общите разпоредби, уреждащи всички видове молби за помощ, що се отнася до формулярите, съобщенията, езиковия режим и т.н. (член 20 до член 23).

3. Предложение за Директива на Съвета относно административното сътрудничество в областта на данъчното облагане (COM(2009) 29 окончателен)

3.1. Изложение на мотивите на Комисията

3.1.1. Както групата на високо равнище към Съвета по проблемите с измами (6), така и Комисията (7) и държавите-членки установиха, че правилата, отнасящи се до взаимната помощ между компетентните органи на държавите-членки в областта на преките данъци и облагането на застрахователните премии, вече не са актуални (8). Според Комисията Директива 77/799 съдържа сериозни слабости. В действителност нарастващата трудност при правилното определяне на данъците влияе върху работата на данъчните системи и води до двойно данъчно облагане, което от своя страна поражда стимули за данъчни измами и укриване на данъци, когато контролът се упражнява на национално равнище (9).

3.1.2. Затова се предлага да се възприеме новаторски подход, който далеч надхвърля обикновените изменения на действащата директива. Новият режим представлява нова и интегрирана правна рамка, която включва всички фундаментални аспекти на административното сътрудничество в областта на данъчното облагане, като значително укрепва капацитета на властите в борбата срещу измамите и укриването на данъци.

3.1.3. С оглед изработването на ефективни механизми за сътрудничество между органите на Общността и държавите-членки, както и между самите държави-членки, основната цел на двете предложения е изготвянето на общи правила при зачитане на пълния национален суверенитет по отношение на данъците.

3.2. Предложени мерки за подобряване на административното сътрудничество между държавите

3.2.1. Разширяване на обхвата по подобие на предходното предложение (събиране на вземания).

3.2.2. Обмен на информация. Във връзка с това се предвиждат три вида обмен:

— предварителна молба от запитващия орган (член 5 до член 7). Молбата за информация може да доведе до провеждане на „административно разследване“ с цел получаване на информацията;

— автоматичен обмен на информация (член 8). Това означава системно предоставяне на предварително определена информация на друга държава-членка без предварително отправена молба, на предварително определен интервал от време или когато информацията стане налична (член 3.4). При все това специалните аспекти на този обмен на информация ще се определят в срок от две години с процедурата по комитология, предвидена в член 24;

— спонтанен обмен на информация, когато компетентният орган на дадена държава-членка го счита за целесъобразно (член 9).

3.2.3. Други форми на сътрудничество:

— присъствие на длъжностни лица на запитващия орган в административните служби и участие в административните разследвания на запитания орган (член 10);

— паралелни проверки на едно или повече лица на различни територии (член 11);

— формалности за административно уведомяване по решение на друга държава (член 12).

3.2.4. Общи аспекти на административното сътрудничество

— обратна информация (член 13). Ударението е поставено на бързината, с която се изпращат отговорите;

— обмен на добри практики и на опит (член 14);

— различни аспекти на сътрудничеството. Органите (запитващ или запитван) могат да предоставят получените документи и информация на други органи и да ги използват за цели, различни от предвиденото (член 15). Другите аспекти, които са взети предвид, са: условия, с които следва да са съобразени задълженията на държавите (член 16); ограничения на задълженията за сътрудничество (член 17); прилагане на принципа „най-облагодетелствана нация“ (член 18); стандартни формуляри и компютъризирани формати (член 19), както и използването на обща комуникационна мрежа (мрежа CCN, член 20).

4. Общи бележки

4.1. ЕИСК споделя изцяло твърдението на Комисията, че „в условията на глобализирания свят бързо нараства необходимостта от взаимопомощ между държавите-членки в областта на данъчното облагане и по-специално на преките данъци. Мобилността на данъкоплатците, броят на трансграничните транзакции и интернационализирането на финансовите инструменти се развиват изключително динамично, което все повече усложнява задачата на държавите-членки да определят правилно дължимите данъци, тъй като по отношение на равнището на данъците те се придържат към принципа на националния суверенитет“ (10).

4.2. В основата на двете предложения е констатацията, че правилата, установени преди повече от три десетилетия (във време, когато ЕС наброяваше девет държави-членки), са недостатъчни в настоящия момент, с оглед на настъпилите оттогава промени във вътрешния пазар – през втората половина на 70-те години свободното движение не беше реалност и интеграцията беше ограничена.

4.3. От няколко години високите равнища на данъчните измами и укриването на данъци в ЕС предизвикват безпокойство. През 2004 г. Комисията разгледа този въпрос по повод на скандалите, предизвикани от съмнителни практики на някои предприятия (11) и представи пакет от мерки за подобряване на прозрачността на данъчните системи, като предложи да се изготвят конкретни предложения, насочени към случаите на измама и укриване на данъци, включващи сложни и непрозрачни структури и схеми. Цитирайки конкретни случаи (12), Комисията посочи, че скандалите са „предизвикали несигурност на капиталовите пазари и са нанесли вреда на световната икономика“.

4.4. Пет години по-късно стана ясно, че фактите, отразени в Съобщението от 2004 г., са пренебрежими в сравнение със случилото се неотдавна, като вредите, нанесени на икономиката са значително по-големи.

4.5. Тази тема има глобален обхват, последица от икономическия и финансов катаклизъм, предизвикан от измамническите практики, които излязоха на бял свят в края на 2007 г. Една от целите на Г-20 е да предложи въвеждането на международни правила за увеличаване на прозрачността и надеждността на търговските операции за борба срещу данъчните измами и укриването на данъци (13).

4.6. Скандалите, предизвикани в някои страни на Съюза от механизмите за укриване на данъци, предоставяни от данъчните оазиси (какъвто е случаят с измамите, извършени в Лихтенщайн в ущърб на германската данъчна система), предизвикаха общото негодувание на населението, което настоява за по-ефективни мерки за борба срещу укриването на данъци и финансовата престъпност.

4.7. Обменът на информация и по-лесният достъп до данни за борба с данъчните измами е също една от целите на ОИСР (14).

4.8. През годините ЕИСК твърдо поддържаше въвеждането на мерки за разширяване на сътрудничеството, като настояваше за повече инструменти и механизми за контрол (15).

4.9. Във връзка с гореизложеното, ЕИСК приветства двете предложения за директива, тъй като представляват значителен напредък по пътя към европейската интеграция. Спазването на данъчните задължения е основа за функционирането на социалната държава.

5. Специфични бележки

5.1. Създаване на административна култура на Общността

5.1.1. Според Комитета най-забележителната част от двете предложения – по-специално във връзка с административното сътрудничество – е волята за създаване на административна култура на Общността, която е основен елемент от борбата срещу измамите, както е посочено в Съобщението от 2006 г (16).

5.1.2. Това решение отразява опита, натрупан в данъчните служби през годините и включва различни аспекти, като: задължението да се посочи във всяка държава-членка данъчно звено за връзка, с възможността да се определят няколко данъчни отдела за връзка, които да общуват директно помежду си; възможността да се определят компетентни длъжностни лица, които да участват пряко в тези дейности; определянето на срокове (каквито понастоящем не съществуват) за предаване на информацията; задължението за предоставяне на „обратна“ информация и т.н.

5.1.3. ЕИСК приветства изработването на стандартни формуляри и компютъризирани формати, които ще улеснят чувствително осъществяването на формалностите.

5.1.4. Също така следва да се отбележи опростяването на езиковия режим – голяма пречка пред сътрудничеството и причина за оскъпяване на формалностите – и използването на новите технологии в тази област, които позволяват автоматичен превод на формулярите.

5.2. Ограничения на административното сътрудничество, банкова тайна, намеса на агенти и дялово участие

5.2.1. Административното сътрудничество подлежи на някои ограничения. Запитаната държава-членка следва да предостави исканата информация, при условие че „не [се] създава прекомерна административна тежест“ и че запитващият орган „е изчерпал обичайните източници на информация“, които би могъл да използва. При все това запитаната държава-членка може да откаже да предостави информация в определени случаи: а) ако разследванията или събирането на исканата информация противоречи на нейното законодателството; б) ако поради правни причини запитващата държава-членка не е в състояние да предостави информация, подобна на тази, която иска; в) когато това води до разкриване на търговска, промишлена или професионална тайна, на търговски процес или на ако разкриването ѝ би противоречало на обществения ред (17). ЕИСК счита, че тези ограничения са целесъобразни.

5.2.2. За сметка на това запитаната държава не може да откаже да предостави информация „само защото информацията се държи от банка, друга финансова институция, лице, посочено или действащо като агент или доверено лице, или защото се отнася до капиталови дялове на лице“ (18). Предвид честотата на данъчните измами, ЕИСК приветства това изясняване, при липсата на което целите, преследвани в двете предложения за постигане на спазване на данъчните задължения, можеха да бъдат провалени (19).

5.2.3. Следва да се отбележи, че задълженията и ограниченията по отношение на информацията са разгледани по сходен начин в образеца на споразумение на ОИСР (20).

5.3. Присъствие на длъжностни лица от друга държава-членка

5.3.1. Както предложението за директива относно административното сътрудничество, така и предложението относно събирането на вземанията предвиждат възможността длъжностни лица на запитващата държава да присъстват на административните разследвания, които се провеждат в запитаната държава. ЕИСК счита за целесъобразна тази форма на сътрудничество, която се подчинява на две важни условия: наличие на споразумение между запитващия и запитания орган и длъжностните лица да „упражняват тези правомощия в съответствие със законовите, подзаконовите и административните разпоредби на запитаната държава-членка“ (21).

5.3.2. Присъствието на длъжностни лица от други държави-членки вече е предвидено в областта на акцизите (22) и ДДС (23), въпреки че в настоящия случай правомощията са по-големи, предвид това че длъжностните лица могат да упражняват функции пo извършване на проверка.

5.4. Законосъобразност на механизма за изпълнение на данъчното вземане

5.4.1. Законосъобразността на разследването, което могат да водят данъчните власти предизвиква особен интерес. ЕИСК счита, че този въпрос е надлежно разгледан в предложението за директива относно помощта при събирането на вземания. Най-напред, следва да се има предвид, че предвидените механизми, както в двете предложения за директиви, предмет на настоящото становище, така и в случаите с ДДС и акцизите, установяват единствено процедури на сътрудничество между държавите, които запазват пълен суверенитет при определяне на законосъобразността на разследването, проведено на тяхна територия.

5.4.2. В съответствие с общите принципи, длъжностните лица трябва да действат в съответствие със закона (24), а административните актове се считат за валидни. Затова са задължителни за изпълнение и заинтересованата страна може да ги обжалва по съдебен ред. При възникнали спорове относно вземането държавата-членка, която го претендира (т.е. запитващата държава), е компетентна да определи законосъобразността на вземането, на първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки, на единния инструмент и на уведомленията, които въпросната държава извършва (25).

5.4.3. В замяна на това, в случай на спор съответните органи на запитаната държава са компетентни да определят при обжалване изпълнителните мерки или уведомленията, които тази държава осъществява (26). И в двете предложения гаранцията за данъкоплатеца е налице защото, освен ако законът предвижда възможността, упомената в следващия параграф, процедурата по изпълнение на обжалваната част от вземането се спира. Предвижда се задължението за държавите да информират за обжалваната част, но естествено заинтересованите страни също могат да го направят.

5.4.4. При оспорвани по съдебен ред вземания могат да бъдат наложени обезпечителни мерки, ако законодателството на запитващата държава-членка позволява такова действие. Освен това, ако законодателството на запитващата държава го предвижда, тя може да поиска от запитания орган събирането на съответното обжалвано вземане чрез мотивирано решение (27).

5.4.5. Що се отнася до наказателното законодателство, следва да се припомни, че тази област попада в изключителните правомощия на държавите-членки (28).

5.5. Суверенитет на държавите-членки

5.5.1. ЕИСК подчертава, че предложенията са в пълно съответствие с принципа за суверенитет на държавите-членки, които в крайна сметка прилагат собственото си законодателство и използват собствените си институции в съответните области. Това се илюстрира и от случаите, упоменати в параграф 5.3 и параграф 5.4 от настоящото становище.

5.5.2. Това се отнася и до разпространението на информация и документи, получени в рамките на директива, като се има предвид, че:

— органът (запитващ или запитван) може да разкрива информацията на други органи на същата държава-членка, доколкото това е разрешено от законодателството на тази държава-членка. Информацията може да бъде използвана за цели, различни от събирането на упоменатите вземания;

— компетентният орган на дадена държава-членка може на своя ред да предаде информацията на компетентния орган на трета държава-членка, „при условие че предаването се извършва в съответствие с правилата и процедурите, посочени в настоящата директива“;

— всички документи и информация, предадени на запитващия орган, могат да бъдат използвани като доказателства при същите условия като получените на собствената му територия (29).

5.5.3. За разлика от предвиденото в споразумението относно обмена на информация в областта на данъчното облагане за ОИСР (30), разрешението на запитанатa държава не е задължително.

5.6. Полза от уеднаквяване на правилата

5.6.1. Двете предложения за директиви включват разпоредби с идентично или подобно съдържание. Пример за това е уведомяването относно някои документи (31), като могат да бъдат посочени и други примери. Както вече беше отбелязано, присъствието на длъжностни лица на друга държава е предвидено в две директиви и два регламента, като разликите са по отношение на обхвата на правомощията.

5.6.2. ЕИСК счита, че най-добрата законодателна техника в бъдеще би била обединяване в рамките на възможното на данъчното законодателство.

5.7. Прилагане на новата система

5.7.1. Влизането в сила на предлаганата сложна система ще изисква значително усилие от страна на институциите на общностно и национално равнище. На първо място, заради сроковете: като крайна дата за транспониране на двете директиви (които имат последици за различни аспекти от правния ред) се посочва 31 декември 2009 г., което е трудно изпълнимо. Комитетът за административно сътрудничество в областта на данъчното облагане трябва да извърши огромна работа, за да изготви в двугодишен срок правилата за автоматичен обмен на информация.

5.7.2. На второ място, приспособяването на административния апарат към новите изисквания включва предоставяне на подходящи материални и човешки ресурси на данъчните администрации. По-конкретно следва да се подчертае необходимостта от полагане на усилия относно обучението на длъжностни лица, което в много случаи ще изисква допълнителни бюджетни средства.

5.7.3. ЕИСК отбелязва, че при всички положения целите на предложенията ще се материализират в ефективни резултати в борбата срещу данъчните измами и укриването на данъци, само ако е налице решителна политическа воля за предоставяне на подходящи инструменти.

Брюксел, 16 юли 2009 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Mario SEPI

(1) Директива 76/308/ЕИО на Съвета от 15 май 1976 г., впоследствие кодифицирана с Директива 2008/55/ЕО на Съвета от 26 май 2008 г.

(2) СОМ(2009) 28 окончателен: „В резултат на премахването с Директива 2000/65/EО на възможността за определяне на представители за целите на ДДС и поради разрастването на измамите с ДДС, най-вече на така наречените верижни измами, 57,50 % от молбите за събиране на вземания са свързани с вземания по ДДС (ситуация през 2007 г.)“ Вж. също Съобщение на Комисията относно „Координирана стратегия за засилване на борбата с измамите с ДДС в Европейския съюз“, COM(2008) 807 окончателен.

(3) Европейски фонд за гарантиране на земеделието.

(4) Европейски земеделски фонд за развитие на селските райони.

(5) В действащата Директива 2008/55/ЕО се съдържа подобна разпоредба (член 6, параграф 2). Съгласно тази разпоредба вземането не е на запитаната държава, но се счита за нейно и държава го третира като свое собствено вземане.

(6) Доклад от май 2000 г. (Документ 8668/00 на Съвета относно борбата срещу данъчните измами).

(7) Виж съобщенията от 2004 г. (COM (2004)611 окончателен) и 2006 (COM(2006)254 окончателен).

(8) Директива 77/799/ЕИО на Съвета от 19 декември 1977 г.

(9) COM(2009) 29 окончателен, стр. 2.

(10) Обяснителен меморандум, СОМ(2009) 29 окончателен

(11) Съобщение на Комисията относно предотвратяването и противодействието на вредните корпоративни и финансови практики (COM(2004) 611 окончателен).

(12) Например случаите с Parmalat и Enron, чиито акционери загубиха 67 млрд. долара.

(13) Г-20, Декларация от Вашингтон (15.11.2008 г.): „Опирайки се на работата на компетентните органи като Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР), данъчните власти трябва да продължат усилията си за насърчаване на обмена на данъчна информация. Те трябва да решат проблемите, свързани с липсата на прозрачност и отсъствието на обмен на такава информация.“

(14) Глобален форум за данъчното облагане, в който участват и страни, които не са членки на ОИСР. Виж „Сътрудничество в областта на данъчното облагане: изработване на справедливи правила – оценка на Глобалния форум за данъчното облагане през 2008 г.“. ОИСР, август 2008 г.

(15) Вж. становище на ЕИСК относно „Съобщение на Комисията относно необходимостта от разработване на координирана стратегия за засилване на борбата с данъчните измами“, ОВ C 161, 13.7.2007 г., стр. 8. В това становище има изчерпателно позоваване на общностното законодателство. Вж. също становищата по следните предложения:

— „Предложение за регламент на Съвета относно административното сътрудничество в областта на данъка върху добавената стойност“ и „Предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Директива 77/799/ЕИО на Съвета относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото и косвеното данъчно облагане“, ОВ C 80, 3.4.2002 г., стр. 76.

— „Предложение за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно административното сътрудничество в областта на акцизите“ и „Предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Директива 77/799/ЕИО на Съвета относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото данъчно облагане, определени акцизи и облагането на застрахователните премии и Директива 92/12/ЕИО относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти“, ОВ C 112, 30.4.2004 г., стр. 64.

— „Предложение за решение на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 г. за създаване програма на Общността за подобряване на функционирането на системите за данъчно облагане във вътрешния пазар (Fiscalis 2013)“, ОВ C 93, 27.4.2007 г., стр. 1.

(16) Съображения на ad hoc групата на Съвета относно данъчните измами (Вж. СОМ(2006) 254, параграф 3.1).

(17) COM(2009) 29 окончателен, член 16.

(18) COM(2009) 29 окончателен, член 17.2.

(19) Според изчисленията в Швейцария се намират около една трета на 11-те милиарда долара нелегални частни авоари в света. [„Swiss banks ban top executive travel. Concern that employees will be detained“, – „Швейцарските банки забраняват пътуванията на висши служители. Страхуват се, че служителите могат да бъдат задържани“, в-к „Файненшъл таймс“, 27.03.2009 г.].

(20) Model Convention with respect to taxes on income and capital (Типова конвенция по отношение на данъците върху дохода и капитала), член 26 и член 16, ОИСР, 17 юли 2008 г.

(21) COM(2009) 28 окончателен, член 6.2 и СОМ(2009) окончателен, член 10.2.

(22) Регламент (ЕО) № 2073/2004 на Съвета от 16 ноември 2004 г. относно административното сътрудничество в областта на акцизите, член 11.

(23) Регламент (ЕО) № 1798/2003 на Съвета от 7 октомври 2003 година относно административното сътрудничество в областта на данъка върху добавената стойност и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 218/92, член 11.

(24) Съгласно Европейския кодекс за добро поведение на администрацията „длъжностното лице трябва да следи решенията, които засягат правата или интересите на личността, да имат необходимото правно основание и законосъобразно съдържание“ (член 4).

(25) COM(2009) 28 окончателен, член 13.1.

(26) COM(2009) 28 окончателен, член 13.2.

(27) „Ако резултатът от обжалването се окаже благоприятен за длъжника, запитващият орган носи отговорност за възстановяването на всички събрани суми, както и на дължимата компенсация в съответствие с действащото законодателство в държавата-членка на запитания орган“ (COM(2009) 28 окончателен, член 13.4, последен параграф).

(28) Без да се „засяга изпълнението на задълженията, които имат държавите-членки по поддържането на обществения ред и опазването на вътрешната сигурност.“, Договор за Европейския съюз, член 33.

(29) COM(2009) 29 окончателен, членове 15.1, 15.2 и 15.3.

(30) Информацията не може да бъде разкривана на други лица, органи, власти или други съдебни власти без изричното писмено съгласие на компетентния орган на запитаната страна (член 8).

(31) COM(2009) 28 окончателен, член 7 и член 8; COM(2009) 29 окончателен, член 12.