Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Променящият се свят на труда и продължителността на живота/застаряването на населението – Предпоставките за запазване на активността на застаряващите работници в новия свят на труда“

(проучвателно становище по искане на финландското председателство)

(2020/C 14/08)

Докладчик: Irinel Eduard FLORIA

Съдокладчик: Vladimír BÁLEŠ

Искане за консултация от финландското председателство на Съвета Писмо, 7.2.2019 г. Правно основание член 304 от Договора за функционирането на Европейския съюз Проучвателно становище Решение на Бюрото 19.2.2019 г. Компетентна секция „Заетост, социални въпроси и гражданство“ Приемане от секцията 10.9.2019 г. Приемане на пленарна сесия 25.9.2019 г. Пленарна сесия № 546 Резултат от гласуването („за“/„против“/„въздържал се“) 131/0/3

1. Заключения и препоръки

1.1. Комитетът приветства акцента, поставен от финландското председателство върху икономиката на благоденствието на гражданите, включително по-възрастните хора, и счита, че това е положителна стъпка към постигането на по-добър баланс между демографските тенденции, пазара на труда и обществото.

1.2. Държавите членки отчетоха проблема със застаряването на населението и предприеха някои мерки през последните години, но тези мерки изглеждат изолирани и въздействието им не беше измерено. Освен това въздействието на технологичния напредък и променящият се характер на труда увеличават сложността на проблема.

1.3. Социалните партньори – в сътрудничество с правителствата, са от ключово значение за улесняване на изпълнението на мерките на различните равнища. Гражданското общество и европейските социални партньори следва да играят важна роля за насърчаването на по-дълъг активен професионален живот.

1.4. Политическите действия и финансирането на равнище ЕС биха могли да спомогнат за преодоляването на тези пречки, но ще трябва да вземат предвид различията между страните по отношение на демографските условия, икономиката, заетостта и условията на труд. Държавите членки следва да използват европейските средства за финансиране на мерките, а отговорността за оказване на подкрепа за по-дълъг професионален живот следва да бъде споделена между правителствата, предприятията и физическите лица.

1.5. Комисията подкрепя действията на държавите членки за ефективно преодоляване на предизвикателството, свързано със застаряването, с помощта на различни инициативи и програми ( 1 )

1.6. Необходими са всеобхватни стратегии , насочени към разработването на национални политики за активен живот на по-възрастните хора, тъй като предизвикателствата в областта на демографията и заетостта могат да бъдат преодолени само ако се възприеме цялостен подход. Специфичните препоръки, предложени за преодоляване на предизвикателствата на активния живот на по-възрастните хора, включват:

1.6.1. засилване на социалния диалог и участието на всички заинтересовани страни в разработването на интегрирани стратегии и национални политики за активен живот на по-възрастните хора;

1.6.2. развиване на заетостта и уменията чрез учене през целия живот;

1.6.3. насърчаване на динамично професионално развитие и динамична трудова дейност;

1.6.4. стимулиране на предприемачеството сред по-възрастните хора;

1.6.5. борба с всички видове дискриминация, по-специално дискриминацията въз основа на възраст и пол;

1.6.6. осъществяване на инициативи за трансфер/споделяне на знания;

1.6.7. въвеждане на гъвкава организация на труда и по-добри условия на труд:

1.6.8. насърчаване на солидарността между поколенията и промяна на нагласите към остаряването.

1.7. Всички мерки следва да бъдат постоянно наблюдавани, а въздействието върху участието на по-възрастните работници на пазара на труда следва да бъде правилно оценявано . Наличието на ясна картина на въздействието на подобни мерки ще насърчи допълнително държавите членки да разпространяват и споделят най-добрите практики във връзка с активния живот на по-възрастните хора.

2. Контекст

2.1. Най-важният принос на ЕС в областта на заетостта на по-възрастните работници е Директивата за равното третиране ( 2 ) , която забранява възрастовата дискриминация в повечето области на заетост. Тя обаче не успя да премахне ефективно скритата дискриминация на пазара на труда – явление, което възпира голям брой по-възрастни хора дори да търсят работа.

2.2. На европейско равнище стратегията „Европа 2020“ включва силен акцент върху създаването на работни места и поставя целта за постигане на пълна заетост до 2020 г. Срокът на действие на стратегията „Европа 2020“ наближава своя край. Тя обаче не се съсредоточи в голяма степен върху по-възрастните работници като обособена категория. Европейският стълб на социалните права промени подхода към активния живот на по-възрастните хора, тъй като в него се упоменават редица аспекти, които са важни за създаването на възможности за заетост на по-възрастните работници. В стълба на социалните права обаче липсва механизъм за прилагане.

2.3. В рамките на следващия дългосрочен бюджет на ЕС Комисията предложи програмата „Цифрова Европа“ – програма на ЕС, насочена към изграждане на стратегическия капацитет на ЕС в областта на цифровите технологии и улесняване на широкото им внедряване. Тази програма ще оформи и подкрепи цифровата трансформация на европейското общество и икономика и ще гарантира, че европейските граждани разполагат с необходимите умения, за да се справят с цифровата трансформация.

2.4. Структурата на населението на ЕС се променя и през следващите десетилетия то все повече ще застарява. Общото население на ЕС ще се увеличи от 511 милиона през 2016 г. на 520 милиона през 2070 г., но населението в трудоспособна възраст (15 – 64 г.) Общото население на ЕС ще се увеличи от 511 милиона през 2016 г. на 520 милиона през 2070 г., но населението в трудоспособна възраст (15 – 64 г.) ( 3 ) ще намалее значително от 333 милиона през 2016 г. на 292 милиона през 2070 г. поради промени в плодовитостта, продължителността на живота и динамиката на миграционните потоци ( 4 ) . Очаква се общото предлагане на работна ръка за възрастовата група между 20 и 64 години в ЕС след 2070 г. да спадне значително – с 9,6 %. Нарастването на дела на по-възрастните хора в населението на ЕС не следва прибързано да се отъждествява със съответно нарастване на тежестта за социалните системи, например като се прави заключението, че съществуващите пенсионни системи са безперспективни в бъдеще.

2.5. Ключовият фактор за финансиране на системите за социална сигурност не е коефициентът на демографска зависимост, а по-скоро коефициентът на икономическа зависимост. Друг ключов фактор е и повишаването на производителността на труда на цялата икономика, тъй като позволява увеличаване на средствата, които могат да се разпределят не само между работещите, но също и между работещите и неработещите ( 5 )

2.6. Демографското предизвикателство може да се разглежда и като възможност за повишаване на конкурентоспособността на европейската икономика. Тъй като в резултат на застаряването на населението ще се появят нови пазари за стоки и услуги, дружествата следва да включат това явление в своите стратегии за иновации, за да предоставят новаторски услуги и продукти („сребърна икономика“).

2.7. очакваната продължителност на живота при раждане за ЕС като цяло се очаква да нарасне с 7,8 години за мъжете и 6,6 години за жените До 2070 г.с 7,8 години за мъжете и 6,6 години за жените ( 6 ) . Положителното развитие, което се изразява в това, че хората живеят по-дълго и в по-добро здраве, не съответства обаче на продължителността на професионалния им живот. Важни причини за преждевременното напускане на пазара на труда са липсата на работни места и подходящи активни политики и мерки в областта на пазара на труда, здравословните проблеми, липсата на съответните умения, както и незадоволителният баланс между професионалния и личния живот. Същевременно излагането на дискриминация въз основа на възраст или негативните стереотипи оказват влияние върху решенията за ранно напускане на пазара на труда.

2.8. Следва да се разгледа въпросът за равенството между половете по отношение на работните места и условията на труд на по-възрастните работници. През последното десетилетие тенденцията за „полупенсиониране“ продължи да се разпространява по-широко сред жените, отколкото сред мъжете ( 7 )

2.9. Поради силния натиск върху икономически активните лица може да се стигне до стигматизиране на по-възрастните хора, които могат да бъдат възприемани като тежест. Стигматизирането обаче не се ограничава само до социалните групи, то се среща и сред някои работодатели, които могат да възприемат по-възрастните работници и пенсионерите като лишени от енергия, трудно поддаващи се на обучение и „непригодни за заетост“.

2.10. От съществено значение е да се води борба с дискриминацията и отрицателните ценностни оценки спрямо по-възрастните работници. По-възрастните работници не са непременно по-малко продуктивни в сравнение с по-младите, но имат различни способности и умения, а основните им силни страни са професионалните знания и опит.

3. Общи бележки относно използването на технологиите от по-възрастните хора

3.1. Четвъртата индустриална революция и бързото развитие и интегриране на новите технологии в обществото и промишлеността понастоящем оказват безпрецедентно въздействие върху сферата на труда. Различни ръчни и когнитивни задачи все по-често се извършват от машини и алгоритми, или в някои случаи дори са напълно автоматизирани. В същото време включването на тези нови технологии в бизнес моделите в различните промишлени отрасли води до появата на много нови работни места и предефинирането на задачите, свързани с редица други. Тези развития показват, че световните и регионалните пазари на труда неизбежно ще претърпят съществена трансформация през идните години.

3.2. Технологичният напредък оказва значително въздействие върху икономиката като цяло и значителен натиск върху пазара на труда, тъй като работодателите ще могат да заменят някои от настоящите си работници с технологии (когато е приложимо), като преквалифицират някои хора за нови работни места и потърсят висококвалифицирана работна сила, която да е в състояние да прилага, използва и адаптира технологиите. В този контекст работната сила в напреднала възраст ще стане още по-уязвима.

3.3. Възприемането на технологиите позволява на по-възрастните хора да станат част от света на интернет и да се възползват от всичко, което той предлага. В ЕС 87 % от хората на възраст 75 и повече години никога не са използвали интернет ( 8 ) . По-възрастните граждани може да не са запознати с термините и понятията, свързани с цифровите медии, и някои от тях често са изправени пред физически предизвикателства като увредено зрение или слух, както и липса на разбиране за или познаване на технологиите. Електронното изключване може да е една от основните пречки пред увеличаването на дела на заетостта сред по-възрастните хора и че следва да се предприемат конкретни инициативи за развитие на уменията на възрастните хора в областта на ИКТ ( 9 )

4. Мерки за насърчаване на активния живот на по-възрастните хора, предприети от държавите членки

4.1. Няколко европейски държави са разработили стратегии, включващи мерки за насърчаване на по-продължителен трудов живот ( 10 ) . Тъй като тези национални инициативи обикновено се разработват в консултация със социалните партньори и предоставят многогодишни рамки за прогнозиране и управление на застаряването на населението, те биха могли да способстват за разработването и прилагането на интегриран подход за активен живот на по-възрастните хора.

4.2. Проучванията, проведени от Европейската фондация за подобряване на условията на живот и труд (Eurofound) ( 11 ) , показват, че в редица държави съществуват национални стратегии за активен живот на по-възрастните хора и те са допринесли за повишаване на осведомеността относно демографските предизвикателства. Прегледът на националните доклади показва, че активните държавни политики на пазара на труда са допринесли за насърчаване на развитието на уменията и заетостта на по-възрастните работници, въпреки че информацията за качеството и устойчивостта на тези работни места е оскъдна или липсва напълно. Досега повечето инициативи бяха насочени към коригиращи мерки, като например предоставяне на субсидии за заплати за наемане на по-възрастни работници, повишаване на средната възраст за пенсиониране и ограничаване на ранното пенсиониране. Тези мерки сами по себе си се нуждаят от внимателно обмисляне и анализ на икономическото и социалното въздействие и могат да се окажат недостатъчни, за да позволят на по-възрастните работници да продължат успешно професионалната си кариера.

4.3. От гледна точка на ефективността, въпреки че по принцип се считат за успешни, повечето от тези мерки и програми не са били подложени на официална оценка. Във връзка с това Комитетът подчертава значението на анализа и оценката на въздействието на мерките върху участието на по-възрастните работници на пазара на труда .

5. Специфични препоръки за преодоляване на предизвикателствата, свързани с активния живот на по-възрастните хора

5.1. По-долу са изложени редица набелязани мерки, които ще подкрепят програмата за активен живот на по-възрастните хора в рамките на Европейския съюз:

5.2. Засилване на социалния диалог и участието на всички заинтересовани страни в разработването на интегрирани стратегии и национални политики за активен живот на по-възрастните хора. Правителствата, работодателите, неправителствените организации, профсъюзите и самите работници трябва да обединят отговорността и усилията си с цел насърчаване на по-продължителен активен трудов живот. Заинтересованите страни на всички равнища трябва да играят ключова роля в разработването, договарянето, прилагането и оценката на мерките за адаптиране на сферата на труда, за да се даде възможност на по-възрастните хора да останат по-дълго активни на пазара на труда. Това обаче не трябва да води до по-голям натиск върху по-възрастните хора, нито до нищета за хората, които вече не са в състояние да продължат да работят.

5.3. Подобряването на пригодността за заетост и развиването на умения чрез учене през целия живот е ключов инструмент на политиката за задържане на по-възрастните работници на пазара на труда, тъй като с възрастта участието на работниците в обучения намалява и за по-възрастните работници, които остават безработни, става по-трудно да си намерят нова работа. Ученето през целия живот и образованието за възрастни спомогнаха не само за повишаване на икономическото участие, но и за подобряване на качеството на живот, здравето и адаптивността. Ученето през целия живот и активният живот на по-възрастните хора следва да бъдат насочени не само към днешните по-възрастни работници. Следва да се предприемат целенасочени инициативи, адресирани и към младите хора, студентите и дори към децата, за да се повиши осведомеността относно бъдещето на работното място и значението на нагласите, свързани с ученето през целия живот.

5.3.1. Подобряването на пригодността за заетост и развиването на умения чрез учене през целия живот би могло да се постигне чрез:

5.3.1.1. запазване на публичното финансиране и заделяне на необходимите ресурси за проактивна политика в областта на пазара на труда за повторно интегриране на по-възрастните безработни лица на пазара на труда, включително консултации и подкрепа за търсещите работа, и за намаляване на риска от дълготрайна безработица;

5.3.1.2. засилване на ролята на публичните служби по заетостта за предоставяне на пълен набор от консултантски услуги и подкрепа на търсещите работа лица, както и индивидуално насочена помощ за намиране на работа (напр. заетост, субсидирана от държавата, преходна помощ и насоки и социални проекти с нестопанска цел) и превантивни мерки и мерки за възстановяване с цел подпомагане на дългосрочната реинтеграция;

5.3.1.3. подкрепа за въвеждането на мерки от страна на предприятията чрез колективно договаряне или по законодателен път с цел гарантиране на по-голямо участие на по-възрастните хора в учене през целия живот (например стимули за подобряване на ниското равнище на участие във вътрешнофирмено обучение, по-специално за лица с ниска квалификация, осигуряване на необходимите финансови средства за повишаване на квалификацията на възрастовата група над 45 години, подобряване на правната рамка, уреждаща отпуск за обучение);

5.3.1.4. засилване на ролята на НПО при подпомагането на програми за обучение на възрастни и предоставяне на възможност за партньорство с правителствата с цел осъществяване на широкомащабни образователни инициативи за по-възрастните хора;

5.3.1.5. увеличаване на достъпа на по-възрастните хора до цифрови технологии, включително чрез адаптиране на оборудването и софтуера към техните специфични потребности (напр. многоезичен софтуер), както и предоставяне на достъп до интернет като право на универсална услуга въз основа на критерия за достъпност;

5.3.1.6. предлагане на повече възможности за обучение, използване на Европейския социален фонд и акцент върху развиването на трансверсални умения, умения за учене и умения за работа с ИКТ за възрастовата група над 45 години;

5.3.1.7. признаване на нови умения, придобити официално или неофициално, чрез сертификати и квалификации;

5.3.1.8. провеждане на кампании за повишаване на осведомеността, насочени към младите хора, студентите и децата, относно значението на нагласите за учене през целия живот във връзка с бъдещето на труда и активния живот на по-възрастните хора;

5.3.1.9. развиване на способността на държавите – членки на ЕС, за събиране, анализиране и тълкуване на статистически данни относно тенденциите на пазара на труда, равнището на заетост на по-възрастните работници, недостига на умения сред хората и други промени в обществото.

5.4. Друга област, към която следва да се насочи вниманието, е насърчаването на динамично професионално развитие и динамична трудова дейност . Ученето през целия живот и увеличената продължителност на живота ще означават, че през своя живот хората ще имат повече от една професионална кариера. Може да се очаква, че трудовият живот на хората ще бъде прекъсван от редица творчески отпуски или години, посветени на учене, преквалификация или пътувания.

5.4.1. В това отношение основните инициативи за насърчаване на динамично професионално развитие и динамична трудова дейност следва да обхващат:

5.4.1.1. прогнозиране на нововъзникващите работни места и пътища за професионално развитие, към които работниците биха могли да се насочат по време на трудовия си живот;

5.4.1.2. подобряване на професионалното ориентиране, предоставяно от публичните служби по заетостта, за насочване на работниците в трудния процес на непрекъснато повишаване на квалификацията и преквалификация;

5.4.1.3. предоставяне на данъчни стимули на предприятията да инвестират в програми за обучение през целия живот и развитие на служителите, както и в привличането и наемането на по-възрастни работници;

5.4.1.4. организиране на панаири на труда и кариерата, „дискусионни групи 50+“ и създаване на бюра по труда за по-възрастните хора;

5.4.1.5. създаване на работни групи от по-възрастни работници за разработване на стратегии за привличане и задържане на опитни по-възрастни хора на пазара на труда.

5.5. Насърчаване на предприемачеството сред по-възрастните хора, което е ефективен начин за удължаване на трудовия живот, намаляване на безработицата сред възрастните хора и засилване на социалното приобщаване на възрастните хора. Много от по-възрастните хора могат да пожелаят да останат икономически активни и да изберат самостоятелната заетост като алтернатива на организираната заетост. Европейската комисия отделя непрекъснато внимание на въпроса за предприемачеството сред по-възрастните хора. Тя осъществява няколко инициативи в тази област ( 12 )

5.5.1. Такова предприемачество би могло да се стимулира чрез политики, насочени към следните аспекти:

5.5.1.1. предоставяне на обучение, наставничество и консултации с цел развиване на предприемачески умения и насърчаване на по-възрастните хора, които желаят да започнат стопанска дейност, и подкрепа за онези, които вече са активни в тази област;

5.5.1.2. подкрепа за създаването на бизнес мрежи чрез осигуряване както на физически, така и на виртуални места, където по-възрастни предприемачи, институции и млади предприемачи да се срещат и проучват потенциални начини за сътрудничество и подкрепа на обмена между поколенията;

5.5.1.3. осигуряване на достъп до схеми за финансиране за започване на бизнес и гарантиране на заеми с по-ниски лихвени проценти за започване на стопанска дейност;

5.5.1.4. създаване на европейски програми за подкрепа с цел стимулиране на предприемачеството сред по-възрастните хора;

5.5.1.5. провеждане на кампании за повишаване на осведомеността относно ползите от предприемачеството сред по-възрастните хора за обществото и икономиката като цяло, но също и за самите тях.

5.6. Работодателите все по-често възприемат по-възрастните работници като лоялни, опитни, надеждни и силно привързани към своята работа. Въпреки това все още битува предразсъдъкът, че по-възрастните работници не проявяват интерес към развиване на своите умения и готовност за промяна . Предубеждението, че по-възрастните работници са по-неефективни от младите, се оказва невярно и в случаите, когато те са по-малко продуктивни, това обикновено се дължи на факта, че не им е било предложено обучение. Въпреки че по-възрастните работници могат да имат по-малко физически или познавателни способности, те компенсират това с помощта на натрупания през годините опит. Подобно изследване показа, че вероятността жените да бъдат подложени на дискриминация въз основа на възраст е малко по-висока от тази при мъжете.

5.6.1. Решенията за борба с дискриминацията въз основа на възраст и пол следва да обхващат следните аспекти:

5.6.1.1. приемане на по-строго законодателство за борба с всички форми на дискриминация;

5.6.1.2. провеждане на проучвания, за да се установи дали ниското равнище на заетост сред по-възрастните хора е последица от дискриминация на пазара на труда;

5.6.1.3. планиране на инициативи и кампании за повишаване на уменията на жените, за да се улесни завръщането им на работа след прекъсване на трудовата дейност;

5.6.1.4. насърчаване на наемането въз основа на необходимите умения и подбора въз основа на качествата;

5.6.1.5. основаване на решенията за съкращения на обективни, свързани с работата критерии, за да се гарантира запазване на необходимите умения и справедливо прилагане на схемите за пенсиониране.

5.7. Друга област, към която следва да се насочи вниманието, е осъществяването на инициативи за обмен и трансфер на знания . В контекста на демографските промени друго предизвикателство представлява определянето на ефективни начини за трансфер на ноу-хау и опит между поколенията. От една страна, трансферът на знания от по-младите към по-възрастните поколения има ключова роля за насърчаване на разбирателството между поколенията и преквалификацията на по-възрастните работници. От друга страна, трансферът от по-възрастните към по-младите поколения може да способства за поддържането на уменията на по-възрастните работници и да помогне на по-възрастните и на пенсионираните работници да запазят усещането за смисъл и цел, предотвратявайки социалното им изключване.

5.7.1. Инициативите за обмен и трансфер на знания следва да обхващат следните аспекти:

5.7.1.1. насърчаване на непрекъснати отношения на наставничество и „обратно наставничество“ между по-възрастните и по-младите работници, насочени към умения в областта на информационните и цифровите технологии, трансверсални умения и умения за общуване с клиенти по целесъобразност;

5.7.1.2. въвеждане на програми за обучение, в които по-възрастните работници поемат ролята на обучители, например обучение на работното място, обучение в клас, симулатори и електронно обучение, подкрепени от практическото използване на уменията и обратна връзка от страна на по-младите работници;

5.7.1.3. създаване на мрежи за знания и общности на практикуващи специалисти;

5.7.1.4. използване на системи за управление на знанията с цел документиране и запазване на знанията на по-възрастните работници;

5.7.1.5. прилагане на мерки за повишаване на осведомеността с цел признаване на опита на по-възрастните работници и насърчаване на трансфера на професионалните умения, натрупани през техния професионален живот, към по-младите работници, включително различни възможности по отношение на баланса между възрастовите групи в рамките на екипите;

5.7.1.6. сътрудничество с образователни институции или публичните служби по заетостта с цел улесняване на прехода към и в рамките на пазара на труда.

5.8. Насърчаването на по-възрастните работници да останат активни на пазара на труда може да се постигне и чрез осигуряване на гъвкави условия за работа и по-добри условия на труд в подкрепа на баланса между професионалния и личния живот. Гъвкавите условия за работа обаче следва да се прилагат внимателно, за да се предотвратят евентуални злоупотреби.

5.8.1. Тези въпроси трябва да се разглеждат с помощта на социален диалог и колективно договаряне на равнището, което е най-близо до конкретната ситуация. Следва да се гарантира правото на връщане към първоначалния модел на работа и при този вид договорености следва да се отчитат нуждите както на работодателите, така и на работниците ( 13 )

5.8.2. Ако целта е да се повиши процентът на участие на по-възрастните хора, трябва да се гарантира, че хората могат да работят по-дълго. За повишаване равнището на заетост на по-възрастните хора не е достатъчно те просто да съхранят здравето и работоспособността си и техният труд да стане привлекателен за работодателите. Наличните работни места също трябва да станат по-привлекателни за по-възрастните хора. Затова дали по-възрастните работници ще се върнат на пазара на труда или ще продължат да работят зависи до голяма степен от качеството на работните места.

5.8.3. Въвеждането на гъвкава организация на труда и по-добри условия на труд би могло да се постигне чрез:

5.8.3.1. насърчаване на разработването на модели на работно време, укрепващи здравето, които да се договарят между социалните партньори на секторно равнище и на равнище предприятия и да се прилагат през целия трудов стаж (например творчески отпуски, отпуск за обучение), за да се подкрепи балансът между професионалния и личния живот;

5.8.3.2. въвеждане на гъвкави условия на труд за по-възрастните работници, като например гъвкаво работно време, по-кратки работни седмици, дистанционна работа, работа на непълно работно време и програма за постепенно преустановяване на трудовата дейност;

5.8.3.3. създаване на европейска програма за подкрепа на използването на гъвкава организация на труда за по-възрастните работници от страна на работодателите;

5.8.3.4. гарантиране, че работодателите, които използват гъвкави схеми на работа за по-възрастните работници на определени работни места, могат да изразят позицията си при разработването на политиките;

5.8.3.5. адаптиране на действащите системи за здравеопазване и полагане на грижи, за да могат да отговорят на бъдещите изисквания. Националните политики и инициативите на социалните партньори са насочени към насърчаване на концепцията за „работоспособност“;

5.8.3.6. адаптиране на работните места, условията на труд и работната среда към работници на различна възраст (особено в случай на опасни работни места), като същевременно се има предвид, че тежкото естество на работата може да наложи ограничения и се гарантира, че тези ограничения се наблюдават и управляват по подходящ начин;

5.8.3.7. въвеждане на ефективни стратегии за превенция и оценка на риска с отчитане на съществуващите законодателни задължения.

5.9. Насърчаването на солидарността между поколенията и промяната на нагласите спрямо остаряването могат да бъдат постигнати посредством:

5.9.1. разработване и провеждане на информационни кампании и кампании за повишаване на осведомеността относно демографските промени и антидискриминационните практики с цел насърчаване на промяна в отношението към по-възрастните работници и значението на по-продължителното им оставане на пазара на труда. Тези кампании следва да бъдат подкрепени от всички заинтересовани страни, включително предприятия, правителствени служби, НПО и други заинтересовани страни;

5.9.2. популяризиране на концепцията за „сребърна икономика“ и свързаните с нея възможности и ползи.

Брюксел, 25 септември 2019 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Luca JAHIER

(1) 2012 г. – Европейска година на активния живот на възрастните хора и солидарността между поколенията (доклад за оценка), Европейска комисия, 2014 г.

(2) Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (ОВ L 204, 26.7.2006 г., стр. 23).

(3) https://data.oecd.org/pop/working-age-population.htm.

(4) Доклад за застаряването за 2018 г., Икономически и бюджетни прогнози за 28-те държави – членки на ЕС (2016—2070 г.), Европейска комисия, 2018 г.

(5) Future of work: a lifecycle approach („Бъдещето на труда: подход, основан на жизнения цикъл)“, Европейска комисия, 2018 г.

(6) Доклад за застаряването за 2018 г., Икономически и бюджетни прогнози за 28-те държави – членки на ЕС (2016—2070 г.), Европейска комисия, 2018 г.

(7) A gender perspective on older workers’ employment and working conditions („Въпросът за равенството между половете по отношение на заетостта и условията на труд на по-възрастните работници“), Patricia Vendramin & Gerard Valenduc, 2014 г.

(8) Статистически данни за цифровата икономика и цифровото общество — домакинства и физически лица, Евростат, 2018 г.

(9) ОВ C 228, 22.9.2009 г., стр. 24

(10) https://www.oecd.org/els/emp/ageingandemploymentpolicies.htm.

(11) Role of governments and social partners in keeping older workers in the labour market(„Ролята на правителствата и социалните партньори за задържане на по-възрастните работници на пазара на труда“), Eurofound, 2013 г.

(12) https://ec.europa.eu/growth/smes/promoting-entrepreneurship/we-work-for/seniors_en

(13) ОВ C 129, 11.4.2018 г., p. 44.