BG Официален вестник на Европейския съюз CE 286/5

Сряда, 16 декември 2009 г.

Ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, по отношение на Зимбабве и предвид ситуацията в Сомалия

P7_TA(2009)0111

Резолюция на Европейския парламент от 16 декември 2009 г. относно ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, по отношение на Зимбабве и предвид ситуацията в Сомалия

2010/C 286 E/02

Европейският парламент,

като взе предвид Всеобщата декларация за правата на човека, всички конвенции на Организацията на обединените нации за правата на човека и факултативните протоколи към тях, Международния пакт за граждански и политически права и двата факултативни протокола към него, Устава на ООН и по-специално членове 1 и 25 и членове 39 и 41 от глава VII от него,

като взе предвид Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи (Европейската конвенция за правата на човека) и протоколите към нея, както и Хартата на основните права на Европейския съюз (Хартата), по-специално дял VI „Правосъдие“ от Хартата, който влезе в сила на 1 декември 2009 г.,

като взе предвид съответните разпоредби на Договора от Лисабон, с който се изменят Договорът за Европейския съюз (ДЕС) и Договорът за създаване на Европейската общност (ДЕО), и по-специално членове 75, 215 и 275 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), както и разпоредбите относно демократичните принципи, съдържащи се в дял II от ДЕС,

като взе предвид съответните предишни разпоредби от ДЕС (членове 3, 6, 11, 13, 19, 21, 29 и 39) и от ДЕО (членове 60, 133, 296, 297, 301 и 308),

като взе предвид съответните документи на Съвета в тази област (1),

като взе предвид общите позиции на Съвета 2001/930/ОВППС за борба с тероризма (2) и 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма (3), и двете от 27 декември 2001 г., и Регламент (ЕО) № 2580/2001 на Съвета от 27 декември 2001 г. относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания (4),

като взе предвид Обща позиция 2002/402/ОВППС на Съвета относно ограничителни мерки срещу Осама бен Ладен, членовете на организацията Ал Кайда и талибаните и други лица, групи, предприятия и образувания, свързани с тях (5), и Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните (6), като и двата акта са от 27 май 2002 г., както и съответното предложение на Комисията и текст на Съвета (7),

като взе предвид Обща позиция 2009/138/ОВППС от 16 февруари 2009 г. относно ограничителни мерки спрямо Сомалия (8), съответното предложение на Комисията (9) и Обща позиция 2004/161/ОВППС от 19 февруари 2004 г. за подновяване на ограничителните мерки срещу Зимбабве (10), изменена с Обща позиция 2008/632/ОВППС от 31 юли 2008 г. (11), както и съответното предложение на Комисията (12),

като взе предвид съответните си резолюции в тази област и по-специално резолюцията си от 4 септември 2008 г. относно оценката на санкциите, налагани от ЕС като част от неговите действия и политики в областта на правата на човека (13),

като взе предвид доклада на Комисията по правни въпроси и права на човека към Парламентарната асамблея на Съвета на Европа от 16 ноември 2007 г., озаглавен „Черни списъци на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации и Европейския съюз“ и допълнението към този доклад от 22 януари 2008 г.,

като взе предвид съответната съдебна практика на Съда на Европейските общности и по-специално неговото решение от 3 септември 2008 г. по съединени дела C-402/05 P и C-415/05 P Kadi и Al Barakaat International Foundation срещуСъвет и Комисия (14),

като взе предвид становището на Европейския надзорен орган по защита на данните от 28 юли 2009 г. относно предложението за регламент на Съвета за изменение на Регламент (ЕО) № 881/2002 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните,

като взе предвид писмото от 12 ноември 2009 г. от председателя на своята Комисия по развитие до председателя на Комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи,

като взе предвид въпросите до Комисията и Съвета от 16 ноември 2009 г. относно ограничителните мерки (O-0135/2009 – B7-0233/2009, O-0136/2009 – B7-0234/2009),

като взе предвид мненията, изразени от Комисията по правни въпроси по време на нейното заседание на 3 декември 2009 г., относно правните основания за предложенията за документите относно Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, Сомалия и Зимбабве съгласно Договора от Лисабон,

като взе предвид член 115, параграф 5 и член 110, параграф 2 от своя правилник,

A. като има предвид, че зачитането на правата на човека е една от основополагащите ценности на Съюза (член 2 от ДЕС), която намира отражение също в неговата външна дейност, тъй като съгласно член 21, параграф 1 от ДЕС, неговата дейност „на международната сцена се ръководи от основополагащите принципи за неговото създаване, развитие и разширяване, които той цели да насърчава в останалата част от света: демокрацията, правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека и на основните свободи, зачитането на човешкото достойнство, принципите на равенство и солидарност и зачитането на принципите на Устава на Организацията на обединените нации и на международното право“;

Б. като има предвид, че Европейският съюз е решен да води борба срещу тероризма във всичките му измерения, без значение дали неговият източник или проявления се наблюдават във или извън границите на Съюза, като действа, чрез различни инструменти и средства, в ясните рамки, очертани от принципите на правовата държава и зачитането на основните права; като има предвид, че трябва да се действа извънредно внимателно, за да се гарантира, че в тази конкретна област основните права се зачитат изцяло и че всички мерки, приети с оглед на борбата срещу тероризма, са съразмерни, подходящи и ефективни;

В. като има предвид, че средствата, чрез които Съюзът възнамерява да постигне подчертаните по-горе цели, сред които е и борбата срещу тероризма, включват (без да се ограничават до тях) ограничителни мерки (санкции) срещу правителства на трети държави, юридически или физически лица, групи или недържавни образувания; като има предвид, че все още се отправят въпроси относно това, до каква степен ООН и ЕС са представили достатъчно доказателства за успеха на подобни средства по отношение на ограничаването на финансирането на терористични действия, и като има предвид значителното отражение на тези средства върху доверието в ангажираността на ЕС и ООН по отношение на основните права;

Г. като има предвид, че в съответствие с общата практика на ЕС тук не се прави разграничение между термините „санкции“ и „ограничителни мерки“ (15); като има предвид, че Съветът посочи, че санкциите следва да бъдат насочени така, че да имат максимално въздействие върху онези, върху чието поведение са предназначени да повлияят; по този начин прецизното насочване на санкциите следва да сведе до абсолютния минимум всякакво неблагоприятно въздействие от хуманитарен характер, риска от непредвидени последици за лица, към които не са насочени санкциите, или възможните неблагоприятни последици за съседните страни;

Д. като има предвид, че в съответствие с член 215, параграф 2 от ДФЕС „когато решение, прието съгласно Глава 2 на Дял V от Договора за Европейския съюз, предвижда това, Съветът може да приеме, съгласно процедурата, посочена в параграф 1, ограничителни мерки по отношение на физически или юридически лица, недържавни групи или образувания“ и като има предвид, че в съответствие с член 75, параграф 1 от ДФЕС „когато е необходимо за постигане на целите, посочени в член 67, по отношение на предотвратяването на тероризма и свързаните с него дейности, както и на борбата с тези явления, Европейският парламент и Съветът определят, чрез регламенти, в съответствие с обикновената законодателна процедура, рамка от административни мерки относно движението на капитали и плащанията, като например замразяване на финансови средства, на финансови активи или на икономически приходи, които принадлежат на физически или юридически лица, на групи или недържавни образувания, или са в тяхно владение или притежание.“;

Е. като има предвид, че член 275, втора алинея от ДФЕС предвижда също така, че „Съдът на Европейския съюз е компетентен да […] се произнася по исковете, заведени при условията, предвидени в член 263, четвърта алинея от настоящия договор, относно контрола за законосъобразност на решенията, предвиждащи ограничителни мерки спрямо физически или юридически лица и приети от Съвета на основание Глава 2 на Дял V от Договора за Европейския съюз“;

Ж. като има предвид, че в член 16, параграф 2 от ДФЕС Европейският парламент и Съветът се призовават да определят правилата „за защита на физическите лица по отношение на обработката на личните данни от страна на институциите, органите, службите и агенциите на Съюза, както и от държавите-членки при извършване на дейности, които попадат в обхвата на правото на Съюза, както и по отношение на свободното движение на тези данни“; като има предвид, че в същия член се посочва, че „спазването на тези правила е предмет на контрол от страна на независими органи“; като има предвид, че от това следва, че горепосочените правила се прилагат също така за обработката на лични данни от институциите на Съюза в областта на общата външна политика и политика за сигурност; като има предвид, че член 39 от ДЕС (в Глава 2, която е озаглавена „Специфични разпоредби относно общата външна политика и политика на сигурност“) трябва се тълкува като дерогация от член 16 от ДФЕС, който изисква Съветът да приеме „решение, с което се определят правилата за защита на физическите лица по отношение на обработката на личните данни от държавите-членки при извършване на дейности, попадащи в обхвата на настоящата глава, както и по отношение на свободното движение на тези данни“; като има предвид, че както член 16, параграф 2 от ДФЕС, въпросният член предвижда, че „спазването на тези правила е предмет на контрол от страна на независими органи“;

З. като има предвид, че в горепосоченото дело Kadi and Al Barakaat International Foundation срещу Съвета и Комисията, Съдът на Европейските общности отмени Регламент (ЕО) № 881/2002, дотолкова, доколкото той засяга г-н Yassin Abdullah Kadi и Al Barakaat International Foundation, и счете, че органът на Общността, който решава да замрази средства и икономически ресурси на лице или образувание в съответствие с Регламент (ЕО) № 881/2002 трябва да уведоми заинтересованото лице или образувание относно основанията за това решение, за да бъдат спазени правата на защитата, по-специално правото на изслушване и правото на съдебен контрол, и като се има предвид, че въпросните лица или образувания не са били уведомени за представените доказателства срещу тях, те не са били в състояние да защитят своите права предвид тези доказателства пред общностната юрисдикция при задоволителни условия;

И. като има предвид, че в съдебната практика на Първоинстанционния съд на Съда на Европейските общности се подчертава, че съдебният контрол е още по-наложителен, защото представлява единствената процесуална защита, гарантираща постигането на справедливо равновесие между необходимостта от борба с международния тероризъм и защитата на основните права (16); като има предвид, че предишни заключения на Първоинстанционния съд (съединени дела T-110/03, T-150/03 и T-405/03 Sison срещу Съвета (17)), подкрепиха три последователни решения на Съвета за отказ на адвокатите на Jose Maria Sison за достъп до документи, наблягайки на решението на Съвета той да бъде включен в списък с лица, подлежащи на специални ограничителни мерки съгласно член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) №2580/2001;

Й. като има предвид, че проучвания са показали, че в националните системи запорът на активи е временна мярка, която се предприема в очакване на съдебно решение за участие на лицето в престъпна дейност и като има предвид, че на равнище ООН и ЕС тези санкции не трябва да се считат за временна мярка в очакване на съдебно решение, а за фактически алтернативи на съдебни решения (18);

К. като има предвид, че Резолюция S/RES/1822 (2008 г.) на Съвета за сигурност на ООН внесе някои подобрения по отношение на: изискването изложенията за причините във връзка с основанията за включване на дадено лице в списъка да бъдат публикувани на интернет сайта на Комитета по санкциите; задължението държавите-членки да предприемат, в съответствие с вътрешните им право и практики, всички възможни мерки, за да уведомят или информират навреме съответното лице или образувание за вписването му в списъка и да включат заедно с това уведомление копие от частта от изявлението по делото, която може да бъде оповестена публично, и друга съответна информация; създаването на „звено за координация“, където лицата, включени в черния списък, могат да подават заявления за заличаване от списъка (19); пълен преглед на всички имена от консолидирания списък;

Л. като има предвид, че все още не съществува международен правен механизъм за проверка/преразглеждане на точността на информацията, съставляваща основата за изготвяне на черен списък от Комитета по санкциите към Организацията на обединените нации, или за проверяване на необходимостта от приети мерки и тяхната пропорционалност; като има предвид, че физическите лица все още нямат право на достъп до съд или квазисъдебен орган на равнище ООН (20);

Необходимост от последователен и ясен подход и подходящо участие на Парламента

1. Счита, че е важно да се помисли за обща рамка за всички целеви санкции, прилагани от ЕС срещу физически или юридически лица, образувания или органи, която да гарантира спазването на техните основни права;

2. Счита, че разликата между „външни“и „вътрешни заплахи“ в специфичната област на антитерористичните санкции трудно може да бъде обоснована на практика, особено в случаите, когато такива санкции биха могли да нарушат правата на гражданите на ЕС и пребиваващите в ЕС лица съгласно Хартата (21); счита, че в съответствие с член 75 от ДФЕС трябва да се създаде правна рамка за мерките относно движението на капитали и плащанията, като например замразяване на финансови средства, на финансови активи или на икономически приходи, които принадлежат на физически или юридически лица, на групи или недържавни образувания, или са в тяхно владение или притежание, включително (както беше посочено и от комисията по правни въпроси) за ограничителните мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните; подобен подход би позволил да се постигне добро равнище на демократична отчетност с помощта на намесата на Парламента чрез процедурата на съвместно вземане на решение (обикновена законодателна процедура); подходящото участие на националните парламенти също следва да бъде взето предвид;

3. Счита, че във връзка с бъдещи мерки, като например ограничителни мерки по отношение на Зимбабве и определени специфични ограничителни мерки, насочени срещу някои физически и юридически лица, образувания и органи с оглед на ситуацията н Сомалия, които ще бъдат предприети по член 215, параграф 2 от ДФЕС, следва да се вземе предвид възможността за незадължителни консултации с Парламента (в съответствие с „Тържествената декларация за Европейския съюз“, приета на 19 юни 1983 г. в Щутгарт, в която са предвидени незадължителни консултации с Парламента по международни въпроси, дори ако това не е уредено в Договорите); може да се счита, че такъв подход е в съответствие с духа на Договора от Лисабон и в съответствие с предходната (консултативна) роля на Парламента в тази област;

4. Отново изисква задълбочена ежегодна оценка на изпълнението на разпоредбите, препоръчващи ограничителни мерки, както и на тяхната ефективност, заедно с коректно и навременно предаване на информация на Парламента по такива въпроси; счита, че за тази цел санкциите следва винаги да са придружени от ясни критерии;

5. Призовава Комисията да създаде мрежа от независими експерти, които да предлагат на Съвета, ако и когато това е необходимо, най-подходящите ограничителни мерки, да изготвят редовни доклади относно развитието на събитията въз основа на установените критерии и цели и когато е необходимо, да предлагат начини, чрез които да се подобри изпълнението на санкциите; счита, че създаването на такава мрежа ще увеличи прозрачността и ще задълбочи разискванията относно санкциите като цяло и също така в определени случаи ще активизира изпълнението и текущия мониторинг на санкциите;

6. Посочва, че дейността на неправителствените организации допринася съществено за развитието, демокрацията и правата на човека, и че би било от полза допитването до тях относно политиката на ЕС за предотвратяване на тероризма с оглед получаване на полезна информация във връзка с положението в тази област; в допълнение на това посочва, че репресивните мерки за предотвратяване на тероризма не следва да бъдат пречка пред целите им в областите на развитие, демокрация и права на човека;

7. Подчертава, че следващите бележки се отнасят, наред с другото, до съдържанието на предложенията, представени от Комисията съгласно предишната правна рамка, които понастоящем са неактуални с оглед също така на правната рамка, създадена с Договора от Лисабон; посочва, че всяко позоваване на Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (22), следва да се счита за неактуално;

Относно ограничителните мерки, насочени срещу определени лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните

8. Посочва, че за да бъде изпълнен ангажиментът за борба с тероризма при същевременно спазване на правата на човека, Парламентът счете, че замразяването на средствата и икономическите ресурси на определени лица, групи и образувания представлява подходящ инструмент за тази цел; подчертава, че изпълнението на такива мерки трябва винаги да бъде придружавано от силни и адекватни предпазни мерки и гаранции, като се вземат предвид изключително тежките последствия от включването в „черни списъци“ на засегнатите лица и организации; посочва, че по отношение на ограничителните мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, се прилагат разпоредбите на член 75 от ДФЕС;

9. Посочва необходимостта от задълбочено разглеждане на важните наказателно-правни последствия от антитерористичните санкции, както и на необходимостта от приемане на адекватни средства на национално равнище за такова включване в „черни списъци“;

10. Припомня, че процедурите по включване и изключване от списъци за режими на санкции на ООН и ЕС бяха критикувани остро за това, че не осигуряват задоволителна защита на основните права (процедурна или по същество) и правна сигурност; поради това приветства инициативите, предприети неотдавна на равнище ЕС с цел да се преодолеят посочените по-горе слабости; изразява обаче съжаление, че по-специално Съветът показа ограничени амбиции по отношение на гарантирането на това, преразгледаният Регламент (ЕО) № 881/2002 да зачита основните права на засегнатите лица и образувания;

11. Във връзка с „изложението на мотивите“, което трябва да бъде представено, изразява съмнение относно това, дали предложението на Комисията и текстът на Съвета са в съответствие с изискванията на решението по горепосоченото дело Kadi and Al Barakaat International Foundation срещу Съвета и Комисията, отнасящи се за задължението да бъдат съобщени основанията, на които в такива случаи името на дадено лице или образувание е включено в списъка, като по-специално се вземе предвид позоваването на правото на засегнатите лица и образувания да бъдат информирани относно доказателствата срещу тях;

12. Подчертава, че в някои случаи доказателствата се основават главно на информация, предоставена от разузнавателните служби, които могат да действат в съответствие със специфични национални правила; отново посочва своята позиция от 2008 г., че изпълнителните привилегии не следва да възпрепятстват пълноценното упражняване на правото на справедлив процес или да водят до безнаказаност в случай на нарушаване на международното право; във връзка с това призовава националните парламенти да упражняват пълен надзор над дейностите на техните правителства и настоятелно призовава за пълното и бързо прилагане на европейската правна рамка, основаваща се на член 15 от ДФЕС; отново потвърждава необходимостта Парламентът да бъде асоцииран в работата на вече създадения Съветът на комисиите за контрол върху дейността на разузнавателните органи на държавите-членки;

13. Призовава за пълна и навременна оценка на ефективността на антитерористичните режими на санкции на ЕС и ООН; освен това отбелязва със загриженост, че антитерористичните санкции явно са оказали обратен ефект върху разрешаването на конфликти и усилията за развитие в редица региони и настоятелно призовава този фактор да бъде взет предвид при оценяването на режимите на санкции;

14. Счита, че следва спешно да бъдат направени подобрения в практиките на ООН за включване и изключване от списъците и че държавите-членки следва също така да работят за подобряване на своите вътрешни процедури за целеви санкции (изпълнение), както бе препоръчано в посочения по-горе доклад и в добавката на Комисията по правни въпроси и права на човека към Парламентарната асамблея на Съвета на Европа;

Относно някои ограничителни мерки по отношение на Зимбабве и относно някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени физически и юридически лица, образувания и органи предвид ситуацията в Сомалия

15. Счита, че следва да се приветства целта на Обща позиция на Съвета 2008/632/ОВППС и на последващото предложение (проекторегламент) за разширяване на приложението на ограничителните мерки спрямо лица и образувания извън правителството, отговорни за нарушаване на правата на човека в Зимбабве, както и привеждането на законодателството в съответствие с последните решения на Съда на ЕО относно основното право на справедлив съдебен процес за лица и образувания, към които са насочени ограничителните мерки;

16. Счита, че трябва да се извършва внимателен мониторинг с цел да се направи оценка на това, дали основанията, на които са приети ограничителните мерки продължават да съществуват, както и на начина, по който ограничителните мерки могат да бъдат съчетани с убедителни инициативи за насърчаване на демокрацията и правата на човека в Зимбабве;

17. Приветства и подкрепя разпоредби, които да гарантират спазването от страна на ЕС на неговите международни ангажименти да прилага незабавно целевите санкции, приети от ООН срещу лица и образувания, за които е установено, че участват в или предоставят подкрепа за действия, застрашаващи мира, сигурността или стабилността на Сомалия, че са действали в нарушение на оръжейното ембарго или са възпрепятствали доставките на хуманитарна помощ;

18. При все това, както беше посочено по-горе, поставя под съмнение адекватността на текстовете, предложени от Комисията по отношение на информацията, която следва да се предоставя на включените в списъците лица - относно основанията, на които имената на лица или образувания са включени в даден списък и относно техните законни права - в светлината на горепосоченото дело Kadi and Al Barakaat International Foundation срещу Съвета и Комисията;

19. Посочва, че както беше подчертано от Комисията по правни въпроси, член 215 от ДФЕС би се прилагал по отношение на въпросните мерки, но за целта следва да бъдат изпълнени поредица от условия: например, мерките трябва да се основават на предложение на заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, а Комисията трябва да включи необходимите разпоредби за правна закрила;

20. Застъпва мнението, че член 291 от ДФЕС следва да се взема предвид за приемането на мерки за прилагане, когато член 215 от ДФЕС се използва като правно основание за бъдещи предложения;

Относно аспектите, свързани със защита на данните

21. Приветства новите разпоредби в предложението на Комисията относно текста, свързан с Ал Кайда, но обръща внимание на коментарите на Европейския надзорен орган по защита на данните относно защитата на личните данни, като по-специално насочва към изясняването на случаите на изключване от принципите за защита на данните, които може би ще бъдат необходими, както и на правото на достъп до класифицирана информация; подчертава факта, че тези резерви от страна на Европейския надзорен орган по защита на данните биха могли да се отнесат mutatis mutandi и към трите предложения на Комисията; изразява съжаление, че текстът на Съвета заличава ясната препратка в член 7д, параграф 5 към правата на субектите на данни съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (23), които се споменават само в член 7г, параграф1;

22. Отбелязва, че евентуалното предаване на данни на трети държави и международни организации следва да спазват член 9 от Регламент (ЕО) № 45/2001, с цел да се гарантира подходяща защита на въпросните данни; може би ще е необходимо предложението да включи уточнения в това отношение, както и може би ще бъдат необходими договорености с ООН; отбелязва, че предложението не засяга отговорността, която може да възникне в случай на незаконна обработка и публикуване на лични данни;

23. Подчертава факта, че нотифицирането на засегнатите лица и образувания, съгласно призива на Съда на Европейските общности, следва да бъде възможно най-пълно, както и че предоставяната в приложенията информация относно физическите лица, които са включени в списъците, следва да бъде изяснена (24);

24. Посочва, че независими органи за защита на данните могат да играят важна роля като проверяват законността на обработката на лични данни в случая на антитерористичните, „черни списъци“ и могат по този начин да упражняват квазисъдебна функция, която би могла да допълва ефективно проверките, извършвани от съдебните органи (25);

25. Счита, че е от първостепенно значение във възможно най-кратки срокове да се приеме обща рамка относно защитата на данните, съгласно предвиденото в член 16 от ДФЕС, както и да се приемат специфични разпоредби, съгласно изискванията на член 39 от ДЕС;

*

* *

26. Възлага на своя председател на предаде настоящата резолюция на Съвета, на Комисията, на правителствата и парламентите на държавите-членки, както и на генералните секретари на ООН и на Съвета на Европа.

(1) Докладна записка на Работната група на съветниците по външни отношения от 22 януари 2004 г., озаглавена „Проследяване и оценяване на ограничителните мерки (санкции) в рамките на ОВППС - създаване на Работна група на съветниците по външни отношения, отговаряща за санкциите (Външни отношения/Санкции)“ (05603/2004); докладна записка на секретариата от 7 юни 2004 г., озаглавена „Основни принципи на използването на ограничителни мерки (санкции)“ (10198/1/2004); докладна записка на секретариата от 2 декември 2005 г., озаглавена „Насоки за прилагане и оценка на ограничителни мерки (санкции) в рамките на общата външна политика и политиката на сигурност на ЕС“ (15114/2005), докладна записка на секретариата от 9 юли 2007 г., озаглавена „Ограничителни мерки - Най-добри практики на ЕС за ефективно прилагане на ограничителни мерки“ (11679/2007), и докладна записка на Работната група на съветниците по външни отношения от 24 април 2008 г., озаглавена „Ограничителни мерки (санкции) - актуализиране на най-добрите практики на ЕС“ (08666/1/2008).

(2) ОВ L 344, 28.12.2001 г., стр. 90.

(3) ОВ L 344, 28.12.2001 г., стр. 93.

(4) ОВ L 344, 28.12.2001 г., стр. 70.

(5) ОВ L 139, 29.5.2002 г., стр. 4.

(6) ОВ L 139, 29.5.2002 г., стр. 9.

(7) COM(2009)0187 и документ на Съвета 12883/2009.

(8) ОВ L 46, 17.2.2009 г., стр. 73.

(9) COM(2009)0393.

(10) ОВ L 50, 20.2.2004 г., стр. 66.

(11) ОВ L 205, 1.8.2008 г., стр. 53.

(12) COM(2009)0395.

(13) ОВ C 295 Е, 4.12.2009 г., стр. 49.

(14) [2008 г.] Сборник, I-6351.

(15) Видовете ограничителни мерки варират и включват оръжейно ембарго, търговски санкции, финансови/икономически санкции, запор на активите, забрана за извършване на полети, ограничение за достъп, дипломатически санкции, бойкот на спортни и културни събития и прекратяване на сътрудничеството с дадена трета държава.

(16) Дело T-228/02, Organisation des Modjahedines du peuple d'Iran v Council [2006] Сбопрник II-4665, параграф 155.

(17) 2005] Сборник II-1429.

(18) I. Cameron, „Зачитане на правата на човека и основните свободи и санкциите на ЕС/ООН: текущо положение“, октомври 2008 г. проучване, Политически отдел „Външни политики“, Генерална дирекция „Външни политики на Съюза“, стр. 21.

(19) Просто „клирингова къща“ за оплаквания.

(20) Пак там, Cameron, стр. 37.

(21) Пак там, Cameron, стр. 16-17.

(22) ОВ L 184, 17.7.1999 г., стр. 23.

(23) ОВ L 8, 12.1.2001 г., стр. 1.

(24) Например, текстовете биха могли да включват уточнение, че „Приложение […] включва единствено информацията, необходима с цел установяване на самоличността на включените в списък физически лица, и във всички случаи, не повече от информацията, която се предвижда в букви от а) до […]“.

(25) Вж. H. Hijmans and A. Scirocco, „Shortcomings in EU Data Protection in the Third and Second Pillars. Can the Lisbon Treaty be expected to help?“, Common Market Law Review 2009, стр. 1512.