СЪКРАЩЕНИЯ И АКРОНИМИ

АКТБ : Държави от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн

ГЕФ : Глобален екологичен фонд

ГИК : Гишета по изменението на климата

ЕИСП : Европейски инструмент за съседство и партньорство

ЕСВД : Европейска служба за външна дейност

ЕФР : Европейски фонд за развитие

ИДП : Измерване, докладване и проверка

ИСР : Инструмент за сътрудничество за развитие

КС : Конференция на страните

МВФ : Международен валутен фонд

ММД : Механизъм за мониторинг и докладване на емисиите на парникови газове

МОРД : Малки островни развиващи се страни

МФР : Многогодишна финансова рамка

НПО : Неправителствени организации

НРБ : Намаляване на риска от бедствия

НСРД : Най-слабо развити държави

ОИСР : Организация за икономическо сътрудничество и развитие

ОПР : Официална помощ за развитие

ПРООН : Програма за развитие на ООН

РКООНИК : Рамкова конвенция на ООН по изменение на климата

СТЕ : Схема за търговия с емисии

УИ : Ускорена инициатива

ФНС : Финансиране за незабавен старт

ФЧТ : Фонд за чисти технологии

ЮНЕП : Програма на ООН за околната среда

DIPECHO : Програма за готовност при бедствия на ГД "Хуманитарна помощ и гражданска защита"

ECHO : Генерална дирекция "Хуманитарна помощ и гражданска защита"

EFC : Икономически и финансов комитет

ENRTP : Тематична програма за околната среда и устойчивото управление на природните ресурси, включително на енергията

EPC : Икономически и финансов комитет

FCPF : Инструмент за партньорство за намаляване на въглеродните емисии чрез опазване на горите

FLEGT : Програмата за правоприлагане, управление и търговия в горския сектор

GCCA : Световен алианс за борба с изменението на климата

GCF : Зелен фонд за климата

GEEREF : Световен фонд за енергийна ефективност и възобновяема енергия

GFDRR : Глобален инструмент за ограничаване на бедствията и възстановяване

REDD : Намаляване на емисиите от обезлесяване и деградация на горите в развиващите се страни

USD : Щатски долар

КРАТКО ИЗЛОЖЕНИЕ

I. Изменението на климата е една от най-големите екологични, социални и икономически заплахи, пред които е изправена планетата. Милиони хора в развиващите се държави могат да бъдат тласнати обратно към бедността поради изменението на климата, което представлява основна заплаха за икономическото развитие и за постигането на Целите на хилядолетието за развитие. Развитите държави се ангажират да увеличат своята подкрепа за подпомагане на развиващите се държави в техните усилия за адаптиране към и смекчаване на въздействието на изменението на климата. Взети заедно, ЕС и неговите държави членки са най-големият донор на средства за борба с изменението на климата за развиващите се държави.

II. Сметната палата извърши одит на финансирането от ЕС на борбата с изменението на климата за развиващите се държави. Тя проучи дали Комисията е управлявала добре разходите, свързани с климата, от бюджета на ЕС и от Европейския фонд за развитие (ЕФР). Палатата разгледа също дали Комисията е предприела подходящи стъпки за насърчаване на координацията с държавите членки на ЕС по отношение на финансирането на борбата с изменението на климата за развиващите се държави, както и дали тази координация е била целесъобразна.

III. Що се отнася до управлението на свързаната с климата помощ, финансирана от бюджета на ЕС и от ЕФР, Комисията е постигнала добри резултати. В съответствие с поетите в тази област на политика ангажименти, Комисията постоянно е увеличавала разходите, свързани с климата, финансирани от бюджета на ЕС и от ЕФР. Тя се е фокусирала върху подходящи приоритети и е съобразила своите програми със специфичните условия в отделните държави партньори.

IV. Координацията между Комисията и държавите членки по отношение на финансирането на борбата с изменението на климата за развиващите се държави е недостатъчна. Комисията не е успяла да упражни водеща роля в някои области, а държавите членки не са откликнали в достатъчна степен на някои от нейните инициативи. Необходими са значителни допълнителни усилия, за да се гарантира допълване на програмите за отделните държави, ръководени от ЕС и от държавите членки. Комисията и държавите членки не са постигнали договореност как да изпълнят ангажимента за увеличаване на мащаба на финансирането за борба с изменението на климата до 2020 г. Все още не е установена стабилна система за мониторинг, докладване и проверка, която да предоставя пълна и надеждна информация относно разходите на Комисията и държавите членки, свързани с климата, за да се следи за спазването на поетите ангажименти. Не е ясно и до каква степен е изпълнен ангажиментът за ФНС. Не са правени опити за намаляване на големия брой фондове за борба с изменението на климата. Необходима е много по-съществена координация между Комисията и държавите членки за предотвратяване и борба с корупцията.

V. Сметната палата заключава, че Комисията е управлявала добре свързаните с климата разходи на ЕС, финансирани от бюджета на ЕС и от ЕФР. Въпреки това, за да постигне ЕС максимално международно въздействие, следва значително да се подобри координацията между Комисията и държавите членки във финансирането на борбата с изменението на климата за развиващите се държави.

VI. Сметната палата препоръчва:

а) Комисията следва да:

- предложи пътна карта за увеличаване на финансирането за дейности, свързани с климата, в посока постигане на целта за 2020 г., определена в споразумението от Копенхаген;

- осигури извършването на независима оценка на Световния алианс за борба с изменението на климата;

б) Комисията и ЕСВД следва да:

- докладват до каква степен целта за изразходване на 20 % от бюджета на ЕС и от ЕФР през периода 2014—2020 г. за действия, свързани с климата, е изпълнена при помощта за развитие;

в) Комисията и държавите членки следва да:

- в рамките на регламента за механизъм за мониторинг да договорят единни стандарти за мониторинг, докладване и проверка на финансирането на борбата с изменението на климата за развиващите се държави;

- активизират своето сътрудничество за прилагане на Кодекса за поведение на ЕС за разделението на труда в областта на финансирането на борбата с изменението на климата.

ВЪВЕДЕНИЕ

ПРЕДИЗВИКАТЕЛСТВАТА НА ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА

1. Широко признат е фактът, че човешката дейност оказва все по-неблагоприятно въздействие върху климата на Земята чрез изгарянето на изкопаеми горива, обезлесяването и животновъдството. Средните температури на планетата се покачват, а екстремните метеорологични явления като урагани, наводнения и засушавания стават все по-разпространени. Изменението на климата оказва пряко въздействие върху здравето, живота и средствата за препитание на човека и косвено въздействие върху продоволствената сигурност и жизнеспособността на икономиките, основани на природни ресурси.

2. Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата (РКООНИК) отбелязва, че изменението на климата "има потенциала да подкопае устойчивото развитие, да увеличи бедността и да забави или възпрепятства осъществяването на Целите на хилядолетието за развитие [1]". Много развиващи се държави са уязвими към изменението на климата: те често не разполагат с достатъчно ресурси, за да се справят с нарастващите заплахи за водата, енергията, почвите, горите, влажните зони, дивите животни и рибните запаси, от които са пряко зависими за своето препитание.

МЕЖДУНАРОДНА ПРОГРАМА ОТНОСНО ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА И ФИНАНСИРАНЕ НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА

3. РКООНИК е световният форум за съгласувани действия на международно равнище за смекчаване на изменението на климата и адаптиране към въздействието му. Ключов принцип на РКООНИК е принципът на "общи, но разграничени отговорности": развитите държави следва да поемат водеща роля в борбата с изменението на климата и в подкрепата на развиващите се държави в техните усилия за адаптиране и смекчаване на последиците, тъй като развиващите се държави са допринесли най-малко за натрупването на парникови газове в атмосферата, но ще бъдат най-засегнати. С други думи, замърсителят следва да плаща.

4. Страните по РКООНИК се срещат всяка година от 1995 г. насам, за да направят оценка на напредъка на действията по отношение на изменението на климата. Тези срещи са известни като КС, или конференции на страните. Последните КС бяха проведени в Доха през ноември 2012 г. (КС18) и във Варшава през ноември 2013 г. (КС19).

5. На КС15 (в Копенхаген през 2009 г.) развити държави се съгласиха на доброволен ангажимент (Споразумението от Копенхаген) за "ново и допълнително" финансиране за подпомагане на развиващите се държави да се справят с предизвикателствата на изменението на климата чрез смекчаване, адаптиране, развитие и трансфер на технологии, както и чрез действия за изграждане на капацитет. Споразумението обхваща:

а) краткосрочен ангажимент, наречен "Финансиране за незабавен старт" (ФНС), от около 30 млрд. щатски долара за периода 2010—2012 г. Целта на ФНС е да се помогне на развиващите се държави да приложат незабавни спешни действия за справяне с изменението на климата и да им се даде възможност за усвояване на повече средства в дългосрочен план;

б) по-дългосрочен ангажимент за повишаване на размера на финансирането на борбата с изменението на климата до 100 млрд. щатски долара годишно до 2020 г., като се използва широк набор от източници на финансиране — публично и частно, двустранно и многостранно, включително иновативни източници на финансиране.

6. КС16 (Канкун 2010 г.) надгражда Споразумението от Копенхаген, като одобрява създаването на глобален Зелен фонд за климата (GCF), за да насочва по-голямата част от това финансиране. КС 16 отново потвърди предишните ангажименти, че финансирането за адаптиране към изменението на климата ще бъде предоставяно приоритетно на най-уязвимите развиващи се държави, като например най-слабо развитите държави, малките островни развиващи се държави и Африка (вж. приложение I).

ПОЛИТИКА НА ЕС В ОБЛАСТТА НА ФИНАНСИРАНЕТО НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА В КОНТЕКСТА НА ВЪНШНАТА ПОМОЩ

7. Политиката на ЕС в областта на изменението на климата за развиващите се държави датира от 2003 г. [2] Оттогава политиката е актуализирана, за да включи и подчертае определени области, а именно адаптиране [3] (2004 г.), ограничаване на рисковете от бедствия [4] (2009 г.) и подкрепа за развитие на капацитет и трансфер на технологии в сектора на устойчивото селско стопанство и енергийния сектор, включително стратегии за адаптиране към изменението на климата и смекчаване на последиците от него [5] (2011 г.).

8. Изменението на климата е важен приоритет на външната политика на ЕС. Съвместният документ от 2011 г., изготвен от ЕСВД и Комисията, предупреждава, че изменението на климата има важни последствия за сигурността. В него се признава важната роля, която върховният представител, Комисията и ЕСВД могат да изиграят съвместно с държавите членки по отношение на свързаната с климата дипломация, и се насърчава съвместното планиране на помощта, насочено към постигане на максимално взаимодействие и избягване на дублирането6. През 2003 г. Съветът създаде Мрежа за зелена дипломация на ЕС и призова за "по-активна и целенасочена дипломатическа програма на ЕС в областта на климата, насочена към максималното оползотворяване на колективните усилия и по-нататъшното укрепване в международен маща [6] на гласа на ЕС в областта на климата" [7].

9. Координирането на помощта за развитие е споделена отговорност на ЕС и държавите членки. Член 210 от Договора за функционирането на Европейския съюз гласи, че това е така, за да може Съюзът "да насърчава взаимното допълване и ефективността", и че "Комисията може да предприема всякаква полезна инициатива" за тази цел [8]. За да се осигури такава координация, Комисията се присъедини към Парижката декларация за ефективност на помощта (2005 г.), а Съветът прие Европейския консенсус за развитие (2006 г.): ЕС и неговите държави членки са поели ангажимент за насърчаване на по-добрата координация на донорите и взаимното допълване и следва да поемат водеща роля в прилагането на Парижката декларация. През 2008 г. Комисията и държавите членки предприеха Инициативата на ЕС за ускорено разделение на задачите с цел да се подобри ефективността на помощта чрез прилагане на "Кодекса за поведение на ЕС относно разделението на труда" [9].

ФИНАНСИРАНЕ ОТ ЕС И ОТ ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА В КОНТЕКСТА НА ВЪНШНАТА ПОМОЩ

10. ЕС и неговите държави членки се ангажираха да отпуснат 7,2 млрд. евро (10 млрд. щатски долара) за инициативата ФНС (виж точка 5), които да бъдат разпределени балансирано между мерки за адаптиране и за смекчаване на последствията, както се изисква от Споразумението от Канкун. Делът на Комисията от общия ангажимент възлиза на 150 млн. евро за периода 2010—2012 г.

11. Дългосрочният ангажимент по Споразумението от Копенхаген беше да се мобилизират 100 млрд. щатски долара годишно до 2020 г., но разпределението им между развитите държави не беше определено. Според оценките на Комисията обаче делът на ЕС и държавите членки в това глобално усилие е между 29 и 38 % от общата сума (т.е. между 22 и 29 млрд. евро) [10].

12. Комисията отпуска средства за финансиране на борбата с изменението на климата в контекста на външната помощ от бюджета на ЕС и от Европейския фонд за развитие (ЕФР). През периода 2003—2012 г. EuropeAid задели приблизително 4650 млн. евро за финансиране на борбата с изменението на климата, а ГД "Хуманитарна помощ" — 155 млн. евро за финансиране на готовността при бедствия, свързани с климата. За повече подробности вж. приложение II.

13. Финансирането на борбата с изменението на климата се предоставя както по тематични [11], така и по географски програми. Комисията отпуска средстваза борбата с изменението на климата предимно чрез двустранни програми с партньорски държави и регионални организации. В приложение III е представен общ преглед на тези канали за предоставяне на финансиране.

14. Подкрепата за адаптиране има за цел да помогне на държавите партньори при изграждането на устойчивост към неблагоприятните последици от изменението на климата. Програмите са съсредоточени върху защитата на инфраструктурата, промишлеността и селското стопанство срещу изменението на метеорологичните модели и покачването на морското равнище, както и върху инвестиции в управление на водите и устойчиви на засушаване култури. Подкрепата за смекчаване на последиците има за цел да се ускори преходът към нисковъглеродна световна икономика. Програмите са съсредоточени върху разработване на технологиите за чиста енергия, енергийна ефективност и намаляване на емисиите на парникови газове чрез устойчивото управление и опазване на горите и въглеродните запаси.

ОБХВАТ И ПОДХОД НА ОДИТА

15. Настоящият одит разглежда предоставянето на финансиране, предназначено за борба с изменението на климата, от ЕС за развиващите се държави. Докладът е съсредоточен върху следните два въпроса:

а) Добре ли е управлявала Комисията свързаната с климата помощ, финансирана от бюджета на ЕС и от ЕФР?

б) Предприела ли е Комисията подходящи стъпки за насърчаване на координацията с държавите членки на ЕС по отношение на финансирането за борба с изменението на климата за развиващите се държави и била ли е тази координация целесъобразна?

16. Одитът обхвана инициативи на Комисията за финансиране на борбата с изменението на климата, предприети в периода 2007—2013 г., чието въздействие продължава до 2020 г. Той включи преглед на документацията, документни проверки на място на програмите в шестнадесет държави и два региона, интервюта и одитни посещения на място в четири държави: Бангладеш, Индонезия, Танзания и Уганда. Одитните критерии и методите за събиране на одитни доказателства са описани по-подробно в приложение IV.

КОНСТАТАЦИИ И ОЦЕНКИ

КОМИСИЯТА Е УПРАВЛЯВАЛА ДОБРЕ ПОМОЩТА ОТ БЮДЖЕТА НА ЕС И ОТ ЕФР, СВЪРЗАНА С КЛИМАТА

17. В настоящия раздел се разглежда дали финансовите средства, отпуснати от Комисията за справяне с предизвикателствата, свързани с изменението на климата,

а) адекватно са отразили поетите ангажименти в областта на политиката; и

б) са били съобразени със специфичните условия в партньорските държави и региони.

КОМИСИЯТА Е ПОВИШИЛА ПРИОРИТЕТА НА ФИНАНСИРАНЕТО НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА

18. Комисията постоянно увеличава разходите за борба с изменението на климата от общия бюджет на ЕС и от ЕФР, предназначени за развиващите се държави, през десетгодишния период, приключил през 2012 г. (вж. фигура 1). Тези разходи включват допълнителен принос от 155 млн. евро, предоставени в рамките на инициативата ФНС. През програмния период 2007—2013 г. приблизително 3,7 млрд. евро са били отпуснати по програми, свързани с климата, до края на 2012 г. — т.е. около 8 % от общия бюджет на ЕС и финансирането за развитие по ЕФР (вж. приложение II, таблица 1).

19. За периода 2014—2020 г. Европейският съвет [12] е утвърдил насочването на най-малко 20 % от общите разходи на ЕС за дейности, свързани с климата, в отражение на стратегическия приоритет на ЕС за справяне с изменението на климата. Тази 20-процентна цел е включена в проекта за регламент за Инструмент за сътрудничество за развитие (ИСР) за периода 2014—2020 г. [13], както и в указанията за програмиране на 11-тия ЕФР [14]. Ако се приеме, че целта за 20 % е приложена върху цялата външна помощ, това би представлявало сума с прогнозен размер от 11,6 млрд. евро за борба с изменението на климата в рамките на външната помощ, тоест повече от трикратно увеличение в сравнение със сумата, предвидена през периода 2007—2013 г.

20. Изпълнението на такъв ангажимент в тази област на политика ще изисква значителни усилия от страна на Комисията, Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) и държавите партньори. Въпреки това дискусиите с делегациите на ЕС в четирите посетени държави разкриха, че необходимостта при програмирането в бъдеще да се вземат предвид целите, свързани с изменението на климата, не се взема предвид по систематичен начин: в Бангладеш делегацията не е планирала повишаване на приоритета на изменението на климата в стратегията и програмите за сътрудничество, докато в Уганда и Танзания беше потвърдено, че това е направено [15].

ФИГУРА 1

АНГАЖИМЕНТИ НА EUROPEAID ЗА ФИНАНСИРАНЕ НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА ЗА ПЕРИОДА 2003—2012 Г.

+++++ TIFF +++++

Източник: Европейска комисия.

КОМИСИЯТА Е СЪОБРАЗИЛА СВОЕТО ФИНАНСИРАНЕ НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА СЪС СПЕЦИФИЧНИТЕ ЗА ВСЯКА ДЪРЖАВА ПАРТНЬОР УСЛОВИЯ

21. През периода 2007—2013 г. насоките на Комисията за програмиране на финансирането изискват извършването на анализи на рисковете и възможностите, свързани с изменението на климата, за всяка държава партньор [16]. През 2009 г. тя издаде ръководни насоки за делегациите на ЕС, указващи как да се отчита изменението на климата в конкретни сектори [17].

22. Както е отбелязано в точка 6, Споразумението от Копенхаген и КС16 в Канкун подчертаха необходимостта да се предостави приоритет на мерките за адаптиране към изменението на климата, особено по отношение на най-слабо развитите държави, малките островни развиващи се държави и африканските държави [18]. Съветът утвърди тези приоритети, макар и без да определя количествено измерими цели [19]. Независимо от това, ангажиментите на Комисията за финансиране на борбата с изменението на климата отразяват тези приоритети.

23. През периода 2003—2012 г. финансирането за мерки за адаптиране съставлява малко над половината от ангажиментите на Комисията за финансиране на борбата с изменението на климата (вж. фигура 2), а от 2010 г. нататък делът му нараства. През целия период половината от ангажиментите за мерки за адаптиране в рамките на програмите на Комисията за отделните държави [20] подпомагат усилията за адаптиране в най-слабо развитите държави, малките островни развиващи се държави и африканските държави (вж. таблица 4 в приложение II).

ФИГУРА 2

ОЦЕНКА НА РАЗПРЕДЕЛЕНИЕТО НА СРЕДСТВАТА НА EUROPEAID ЗА ФИНАНСИРАНЕ НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА МЕЖДУ МЕРКИТЕ ЗА АДАПТИРАНЕ И ЗА СМЕКЧАВАНЕ НА ПОСЛЕДИЦИТЕ

+++++ TIFF +++++

Източник: Европейска комисия. Сметната палата направи оценка на разпределението чрез пряко прилагане на съответните проценти към общия размер (вж. таблица 3 в приложение II).

24. По отношение на проверената извадка от шестнадесет държави и два региона Сметната палата констатира, че в програмирането за периода 2007—2013 г. [21] Комисията е отразила правилно приоритетите, свързани с изменението на климата за повечето от тях:

а) Комисията е отделила особено внимание на изменението на климата в тринадесет държави и в региона на Азия, където то се разглежда като специфичен приоритетен сектор на нейната стратегия за сътрудничество [22] или в обхвата на друг приоритетен сектор, свързан с околната среда, управлението на природните ресурси, развитието на селските райони или дори търговията и инвестициите [23];

б) в пет държави [24] междинният преглед на програмите за периода 2007—2013 има за резултат вземане на решения за засилване на помощта, свързана с изменението на климата, чрез добавяне на нови области на интервенция или увеличаване на размера на отпуснатото финансиране.

25. Като взе предвид шестнадесетте държави от извадката, Сметната палата анализира подробно една подизвадка от осем държави и два региона [25] по отношение на това дали интервенциите на Комисията, свързани с климата, са били насочени към приоритетите, определени от самите държави партньори. Палатата установи, че програмите са подходящо насочени.

КООРДИНАЦИЯТА МЕЖДУ КОМИСИЯТА И ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ ЗА ПОДПОМАГАНЕ НА РАЗВИВАЩИТЕ СЕ ДЪРЖАВИ ПРИ РЕАГИРАНЕ НА ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА Е НЕДОСТАТЪЧНА

26. Член 210 от Договора за функционирането на Европейския съюз възлага на Комисията определена роля в оптимизирането на координацията между Съюза и държавите членки. Изменението на климата е важен приоритет на външната политика на ЕС и Комисията се е присъединила към Парижката декларация за ефективност на помощта (вж. точки 8 и 9).

27. В настоящия раздел се оценява напредъкът, постигнат в редица области, за осигуряване на действително взаимно допълващи се и ефективни действия на ЕС и държавите членки. Той разглежда по-специално:

а) дали Комисията координира своите програми за отделните държави с програмите на държавите членки;

б) дали Комисията насърчава координацията с държавите членки за спазване на международните дългосрочни ангажименти за финансиране на борбата с изменението на климата, както е договорено в Споразумението от Копенхаген от 2009 г.;

в) какво е постигнато по отношение на мониторинга, докладването и проверката на ангажираните и изплатените средства за борба с изменението на климата;

г) до каква степен напредъкът, постигнат в тези области, дава възможност да се провери и анализира приносът на ЕС и на държавите членки във ФНС; и

д) дали ЕС е допринесъл за опростяване на механизмите за предоставяне на средства за борба с изменението на климата ("намаляване на фрагментарността").

КООРДИНАЦИЯТА МЕЖДУ ПРОГРАМИТЕ ЗА ОТДЕЛНИТЕ ДЪРЖАВИ, РЪКОВОДЕНИ ОТ ЕС И ОТ ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ, СЕ НУЖДАЕ ОТ ПОДОБРЕНИЕ

28. Необходимостта от координация в областта на външната помощ между ЕС и неговите държави членки многократно е подчертавана през годините в заключенията на Съвета [26]. Според Парижката декларация и Европейския консенсус за развитие помощта следва да бъде съсредоточена в тези области, където даден донор има сравнително предимство.

29. Комисията и ЕСВД считат, че разделението на труда и идентифицирането на сравнителните предимства може да се определя само на равнище държави партньори и според спецификите на контекста. От делегациите на ЕС се очаква да проучат разделението на труда. Не е извършен специален анализ: сравнителните предимства обикновено се измерват с възможностите на донора да включи изменението на климата в определен сектор, а човешките ресурси на регионално и централно ниво не се вземат под внимание. Комисията и държавите членки не обменят информация за разпределението на средствата по държави в рамките на техните инициативи за финансиране на борбата с изменението на климата, по-специално за установяване на държавите, в които са налице съществени припокривания ("държави любимци") или пропуски ("държави сираци") по отношение на дейността на донорите и/или в размера на отпуснатите помощи. Кодексът за поведение на ЕС насърчава взаимното допълване и разделението на труда в политиката за развитие [27].

30. Третият мониторингов доклад и преглед на напредъка по Инициативата за ускорено разделение на задачите (вж. точка 9) установи смесени резултати [28]. Стартирана беше пилотна схема с участието на делегации на ЕС и посолства на държавите членки за определен брой държави (включително Бангладеш), но резултатите бяха разочароващи поради причини, свързани както с донорите, така и с държавите партньори [29]. Констатациите на Сметната палата са в съответствие със заключенията на ОИСР—КПР в неговата партньорска проверка на Европейския съюз (2012 г.), че съчетание от технически и политически пречки е причината институциите на ЕС да не постигнат очаквания напредък в съвместното програмиране [30].

31. Ефективното разделение на труда и взаимното допълване на действията на донорите зависят от няколко фактора. Те включват:

Готовност на донорите да сътрудничат по ефективността на помощта и борбата с корупцията;

Готовност за сътрудничество на националния орган;

Наличие на национална стратегия за климата.

Тези фактори са разгледани по-подробно в точки 33—39.

32. Качеството на координацията на донорите по отношение на изменението на климата варира в четирите държави, посетени от Сметната палата. Координацията е по-добра в Бангладеш, Танзания и Уганда, отколкото в Индонезия, но Палатата установи, че във всичките четири държави продължава да съществува възможност за подобряване на действията от страна на делегациите на ЕС с цел засилване на координацията на донорите на ЕС. В каре 1 е посочен пример на недостатъчна координация, установена по време на инспекцията на Сметната палата на място в Бангладеш.

КАРЕ 1

БАНГЛАДЕШ: ПРИМЕР ЗА НЕКООРДИНИРАНИ ПРОГРАМИ

В Bainpara са изпълнени почти едновременно две програми за водоснабдяване. Едната, финансирана от УНИЦЕФ, Обединеното кралство и Oxfam, е завършена през 2011 г. Другата, финансирана от ЕС и Обединеното кралство чрез Цялостната програма за управление на бедствия и германската агенция за развитие [31], е завършена през 2012 г. Недостатъчната координация означава, че не е разгледана възможността за съчетаване на подкрепата от различни донори в една програма за по-разходно-ефективен подход.

33. Готовността на донорите да координират усилията си варира значително между четирите посетени държави:

а) в Бангладеш, Танзания и Уганда финансирането на борбата с изменението на климата се обсъжда в тематични работни групи, но изпълнението на програмите не винаги е добре координирано (вж. точка 32) [32]. Ръководителите на мисии на ЕС в Бангладеш изразиха съмнения относно съвместното програмиране, както е описано в заключенията на Съвета [33];

б) в Индонезия е налице конкуренция между донорите, а ролите и отговорностите на държавните органи по отношение на изменението на климата са неясни. Други фактори поставят допълнителни предизвикателства: големината на държавата, нейните значителни природни ресурси и финансови възможности, които привличат много донори [34] с различни национални програми; малък брой държави донори доминират като "естествени лидери", като предоставят финансиране в много големи размери [35].

34. Подобно на други форми на чуждестранна помощ, финансирането на борбата с изменението на климата е уязвимо по отношение на корупцията [36]. И четирите държави — Бангладеш, Индонезия, Танзания и Уганда — са тежко засегнати от този проблем [37]. Сътрудничеството между донорите е от съществено значение, за да се сведат до минимум рисковете от корупция.

35. В Уганда през 2009 г. международните донори разработиха "Съвместен отговор на корупцията". След като Главният одитор на Уганда установи през 2012 г., че милиони щатски долари от предоставената от донорите помощ са изчезнали, няколко донора преустановиха отпускането на помощ за Уганда, включително Комисията и държавите членки. В Танзания е проведен диалог на високо равнище относно корупцията в рамките на Партньорството за обща бюджетна подкрепа.

36. В Бангладеш, където корупцията е описана пред Сметната палата от основен донор като "нечувана", са учредени два доверителни фонда — един от правителството (Доверителен фонд за изменението на климата на Бангладеш), а другият — от международни донори, включително и ЕС, за да се ограничат фидуциарните рискове (Фонд за устойчивост на изменението на климата на Бангладеш). В Индонезия повечето донори, включително и ЕС, са избрали да не участват в Доверителния фонд за изменението на климата на Индонезия поради незадоволителните правила за управление.

37. Въпреки това институционализиран диалог, какъвто се провежда в Уганда и Танзания, не е бил установен в Бангладеш и Индонезия, нито е бил предложен от Комисията. Необходимо е донорите в тези държави да засилят координацията помежду си в борбата срещу корупцията [38].

38. Готовността на националните правителства да поемат основна роля в подпомагането на координацията между донорите и разделението на труда в голяма степен влияе на ефективността на помощта. В четирите посетени държави беше установена смесена картина:

а) правителството на Бангладеш участва активно в партньорски групи за развитие и дъщерните им работни групи. Бангладеш е първата държава в света, която публикува съвместна стратегия за сътрудничество в отговор на Парижката декларация и Програмата от Акра, което спомогна за осигуряване на по-голямо взаимно допълване на донорските програми [39];

б) правителствата на Уганда и Танзания участват в съвместни тематични работни групи с партньори в сферата на развитието, въпреки че някои министерства предпочитат да поддържат двустранни контакти, зае да се възползват от потенциалните разлики между гледните точки на партньорите в сферата на развитието;

в) в Индонезия отговорността за координацията в областта на изменението на климата се споделя от редица органи [40], а свързаната с нея управленска отговорност е неясна за донорите.

39. Единна ясна национална стратегия за климата може да укрепи националната ангажираност и да улесни координацията между донорите. Бангладеш служи като пример за добра практика, докато Индонезия има няколко заявени стратегии и политики. Въпреки това стратегията само по себе си не е достатъчна, за да осигури по-добри резултати [41]. Палатата установи, че и в четирите посетени държави липсата на приоритизиране в рамките на правителството е отслабила стратегиите за борба с изменението на климата и плановете за действие.

КОМИСИЯТА И ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ НЕ СА ПОСТИГНАЛИ ДОГОВОРЕНОСТ КАК ДА УВЕЛИЧАТ ДЪЛГОСРОЧНОТО ФИНАНСИРАНЕ НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА

40. След Споразумението от Копенхаген Комисията засили усилията си за увеличаване на общото предоставяно от ЕС и държавите членки финансиране на борбата с изменението на климата, като идентифицира потенциални иновативни източници, за да се изпълни определената за 2020 г. цел (вж. точки 5 и 11) [42]:

приходи от търгове в рамките на схемата на ЕС за търговия с емисии (СТЕ);

определяне на цена за въглеродните емисии от международния въздушен и морски транспорт;

нов механизъм за пазара на въглеродни емисии;

данък за финансовия сектор; и

достъп до средства за борба с изменението на климата чрез многостранни и други банки за развитие.

41. Комисията е предприела няколко инициативи за използване на тези потенциални иновативни източници на финансиране в координация с държавите членки с различна степен на успех (вж. приложение V), но все още продължават да съществуват значителни предизвикателства:

а) очаква се частното финансиране да представлява най-големият източник на средства за борбата с изменението на климата, насочен към изпълнение на ангажиментите, поети съгласно Споразумението от Копенхаген. В световен мащаб обаче няма обаче постигнато съгласие за това кои видове разходи ще се считат за частно финансиране [43]. Въпреки неколкократните заключения на Съвета [44] и няколко инициативи на Комисията [45], Комисията и държавите членки не са приели обща позиция;

б) въпреки ангажимента на Съвета да работи за "определяне на начин за увеличаване на финансирането на борбата с изменението на климата от 2013 г. до 2020 г." [46], Комисията все още не е предложила пътна карта. Не е решено колко средства биха могли да бъдат използвани за развиващите се държави и какви ще бъдат съответните вноски на държавите членки.

ВСЕ ОЩЕ НЕ Е ВЪВЕДЕНА ЕФЕКТИВНА СИСТЕМА ЗА МОНИТОРИНГ, ДОКЛАДВАНЕ И ПРОВЕРКА

42. Ефективната рамка за мониторинг, докладване и проверка може да подобри използването на публичните и частните средства. Доброто докладване е от решаващо значение за изграждането на доверие между донорите и държавите получателки чрез засилена управленска отговорност, надеждност и прозрачност.

43. Влизането в сила през юни 2013 г. на механизъм [47] за мониторинг и докладване на емисиите на парникови газове (ММД) плътно последва приетата през февруари 2013 г. рамка на РКООНИК за докладване на всеки две години [48]. Механизмът за мониторинг и докладване надгражда рамката на РКООНИК за докладване доколкото изисква от държавите членки да докладват по какъв начин приходите от Схемата за търговия с емисии (СТЕ) са използвани за финансиране на борбата с изменението на климата, както и за цялото публично (т.е. не частно) финансиране на борбата с изменението на климата, предоставено на развиващите се държави.

44. Въпреки че са бии договорени общи формати за докладване, общи стандарти и определения не са приети. Вследствие на това новият механизъм все още не осигурява достатъчна сравнимост на данните. По-специално различните национални определения за "ново и допълнително" финансиране, прилагането на маркерите от Рио и разграничението между обещания и плащания са въпроси, които все още не са решени, като всички те могат да окажат въздействие върху степента, в която международното финансиране на борбата с изменението на климата действително се увеличава.

"НОВИ И ДОПЪЛНИТЕЛНИ" (СРЕДСТВА)

45. В Споразумението от Копенхаген от 2009 г. беше подчертана необходимостта от "нови и допълнителни средства", въпреки че не беше предоставено определение за това. Европейският парламент е призовал за средства от ЕС за адаптиране към и смекчаване на последиците от изменението на климата, които представляват допълнение спрямо целевото ниво на официалната помощ от 0,7 % [49]. До този момент няма общоприето определение за "нови и допълнителни" (средства) и донорите (включително отделните държави членки) са следвали свои собствени подходи [50].

46. През юни 2010 г. Комисията предложи общ подход относно определението на "допълнително" финансиране. Някои държави членки обаче се противопоставиха на това. Проучване на Комисията сред държавите членки от 2011 г. разкри разнообразието от използвани определения. Сметната палата може да потвърди, че при четири от проверените държави членки [51] са били използвани много различаващи се подходи за това кое се счита за "ново и допълнително" финансиране (вж. приложение VI).

47. Някои значителни вноски за ФНС, докладвани от държавите членки, включват ангажименти, поети преди това [52]. Някои държави членки (например Белгия, Испания и Швеция) считат финансирането за Глобалния екологичен фонд (ГЕФ) като част от поетите от тях ангажименти за ФНС, а други (като Франция, Финландия и Обединеното кралство) само частично го считат за такова, докато Дания и Германия въобще не го отчитат по този начин [53].

МАРКЕРИ ОТ РИО

48. Изменението на климата обикновено е елемент, включван в програми за помощ, които са насочени също и към постигането на други цели за развитие [54]. Поради това идентифицирането на програмите, свързани с изменението на климата, предполага известна свобода на преценката: най-широко приетият метод за следене на разходването, свързано с изменението на климата, е методологията за "маркерите от Рио", разработена от Комитета за подпомагане на развитието (КПР) към ОИСР [55].

49. Въпреки че почти цялото финансиране за ФНС на ЕС се предоставя от държави членки, които са длъжни да прилагат маркерите от Рио в докладите си до ОИСР—КПР [56], Комисията и държавите членки не са договорили общ набор от параметри за количествено определяне на компонента, свързан с финансирането на борбата с изменението на климата, в програмите, за които се прилагат "маркерите от Рио". В резултат на това, въпреки че Комисията прилага своя собствена класификация на маркерите от Рио, нейната информация за практиките на държавите членки е ограничена, поради което тя не може да знае дали докладваните данни са сравними и дали е възможно да се направи равнение на общите стойности.

ПОЕТИ АНГАЖИМЕНТИ, ОБЕЩАНИЯ И ПЛАЩАНИЯ

50. В Споразумението от Копенхаген не е уточнено какво всъщност следва да означават поетите от донорите ангажименти за набиране на финансиране за борба с изменението на климата. В резултат на това донорите (включително държавите членки) са докладвали своите суми за ФНС въз основа на обещанията (разпределените средства), а не на действително извършените плащания. Този проблем не се ограничава до ЕС [57]. Много от специално предназначените многостранни фондове, чрез които Комисията и държавите членки целево насочват финансирането на борбата с изменението на климата, не докладват надлежно за изплащането на средства. През май 2013 г. ОИСР докладва за несигурността относно значението на понятието "мобилизиране" в контекста на международното финансиране на борбата с изменението на климата и последиците, които това може да има за доверието и прозрачността [58].

51. По отношение на ФНС, въз основа на собствения си анализ, Сметната палата изчисли, че към средата на 2013 г. Комисията е поела задължение за отпускане за 155 млн. евро, а 38 млн. евро са били изплатени.

СТЕПЕНТА НА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА АНГАЖИМЕНТА ЗА ФНС НЕ Е ИЗЯСНЕНА

52. ЕС и неговите държави членки ежегодно са докладвали на РКООНИК за своя финансов принос за всяка от трите години на инициативата ФНС. Комисията е компилирала данните, обхващащи вноските на Комисията и държавите членки. След това всеки доклад е бил приет от Съвета и представен на РКООНИК съвместно от председателството на ЕС и Комисията.

53. В окончателния доклад [59], представен на РКООНИК на 29 май 2013 г., се посочва, че ЕС и неговите държави членки са мобилизирали 7,34 млрд. евро през периода 2010—2012 г. Това надхвърля общия ангажимент от 7,2 млрд. евро, поет през 2009 г. (вж. фигура 3). Съветът е заключил, че общият ангажимент е бил изпълнен.

54. Сметната палата не можа да направи равнение на докладваната сума от 7,34 млрд. евро и данните в "списъка на интервенциите"59. Палатата изчисли, че сумата на интервенциите възлиза на приблизително 5,48 млрд. евро, което води до разлика от 1,86 млрд. евро (25 % от докладваната обща сума). Комисията не е проверила точността на представените от държавите членки данни и не е в състояние да обясни разликите.

55. Предвид тези разлики и липсата на общи определения и методи за идентифициране на разходите, свързани с климата, не е ясно до каква степен ангажиментът за ФНС е бил изпълнен от ЕС и неговите държави членки.

ФИГУРА 3

ПОЕТИ АНГАЖИМЕНТИ ЗА ФНС СПОРЕД ВИДА НА ДОНОРА

(млн. евро [60])

+++++ TIFF +++++

Източник: http://climateanalytics.org/sites/default/files/attachments/news/20101005_FastStartFinance_update.pdf

КОМИСИЯТА И ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ НЕ СА ДЕЙСТВАЛИ СЪВМЕСТНО ЗА НАМАЛЯВАНЕ НА РАЗПОКЪСАНОСТТА НА ФОНДОВЕТЕ ЗА БОРБА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА

56. През последните години в световен мащаб се създават множество фондове, свързани с изменението на климата. Това разпространение на механизми за финансиране създава една силно фрагментирана система, която поставя значителни предизвикателства по отношение на координацията, ангажираността и управленската отговорност.

57. В Програмата на ООН за развитие (ПРООН) се изчислява, че съществуват повече от 50 международни публични фонда, 45 пазара на въглеродни емисии и 6000 фонда за дялово участие, предоставящи финансиране, свързано с изменението на климата [61], като всеки от тях има своя собствена структура на управление. Както отбелязва Световната банка, подобна разпокъсаност заплашва да намали цялостната ефективност на финансирането на борбата с изменението на климата [62]. В Парижката декларация се посочва [63], че донорите следва да се стремят да прилагат общи и опростени процедури, за да се избегне дублирането и да се намалят разходите по операциите, а Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) предупреждава, че по-ясното определяне на съответните роли на многостранните фондове и по-добрата координация или консолидацията на някои от фондовете биха били подходящи действия [64].

58. Комисията и държавите членки използват както двустранни, така и многостранни канали за предоставяне на финансиране за борба с изменението на климата. През 2010 г. те са използвали не по-малко от 22 многостранни канала [65].

59. Комисията не е счела намаляването на разпокъсаността на фондовете за борба с изменението на климата за приоритет при изготвянето на собствените си програми. Тя също така не е обсъдила въпроса с държавите членки.

60. Комисията предложи създаването на Световния алианс за борба с изменението на климата (GCCA) като "отговор на ЕС на свързаното с развитието измерение на изменението на климата" [66]. Съветът одобри това предложение през ноември 2007 г., въпреки че отбеляза необходимостта от "оптимално използване" на вече съществуващите механизми както на равнището на ЕС, така и на световно равнище, и подчерта допълващия характер на GCCA, който служи "единствено като допълнение" на настоящите процеси и рамки [67]. Само пет държави членки са направили (предимно скромни) вноски в GCCA [68] и въпреки няколкото опита за насърчаване на по-голямо участие, Комисията не успя да разшири основата на подкрепата на ЕС за своята водеща инициатива.

61. Световният алианс за борба с изменението на климата не е включен нито в работата на държавите членки, нито в собственото програмиране на Комисията. Комисията положи усилия да убеди държавите членки в добавената стойност на инициативата. Непоследователността в действията на държавите членки, изразяваща се в одобряване на предложението на Комисията за въвеждане на GCCA, а впоследствие показване на нежелание за активна подкрепа на инициативата, също е допринесла за значително несъответствие между първоначалните амбиции на GCCA и действителните постижения.

62. Създаването на GCCA в периода 2007—2008 г. предхожда както заключенията на Комисията относно изменението на климата и развитието през 2009 г., че не следва да бъдат създавани допълнителни вертикални фондове за адаптиране, така и споразумението за създаване на Зеления фонд за климата (GCF), прието на 16-ата конференция на страните по РКООНИК (КС 16) в Канкун през 2010 г. Комисията обаче не е преоценила необходимостта от поддържане на GCCA в светлината на тези събития. Държавите членки също така не са били склонни да слеят или закрият своите национални фондове за климата или да постигнат по-близко взаимодействие помежду си като начин за намаляване на оперативните разходи и административната тежест за развиващите се държави.

63. Зеленият фонд за климата (GCF) е създаден, за да подпомогне постигането на целите на Споразумението от Копенхаген чрез повишаване на международното финансиране на борбата с изменението на климата, така че то да достигне 100 млрд. щатски долара годишно до 2020 г. Въвеждането на GCF е подготвено от Преходен комитет. Някои държави членки са направили съвместни вноски (напр. Дания и Нидерландия); Комисията и други държави членки са предоставили своя принос поотделно (напр. Германия и Обединеното кралство). ЕС и държавите членки не са действали съвместно.

64. Управителният съвет на GCF отговаря за решенията за финансиране, включително и за договореностите относно неговото предоставяне. Когато през май 2012 г. е договорено назначаването на представители на развитите държави в управителния съвет, седем от дванадесетте места са били предвидени за държави членки. Въпреки че Съветът е изразил подкрепата си за предоставянето на едно място за Комисията в качеството и` на представител на ЕС [69], държавите членки не са се съгласили това да бъде изпълнено на практика [70]. Комисията е главният преговарящ на ЕС на конференциите на страните и насърчител на координацията в съответствие с Договора и Европейския консенсус за развитие, но отсъства от управителния съвет на най-големия фонд, предназначен за борба с изменението на климата.

ЗАКЛЮЧЕНИЯ И ПРЕПОРЪКИ

65. Палатата заключава, че Комисията е управлявала добре разходите на ЕС, свързани с климата, финансирани от бюджета на ЕС и от ЕФР. Въпреки това, за да постигне ЕС максимално международно въздействие, следва значително да се подобри координацията между Комисията и държавите членки във финансирането на борбата с изменението на климата за развиващите се държави.

66. Що се отнася до управлението на свързаната с климата помощ, финансирана от бюджета на ЕС и от ЕФР, Комисията е постигнала добри резултати. В съответствие с поетите в тази област на политика ангажименти тя постоянно е увеличавала свързаните с климата разходи от 2007 г. насам и възнамерява значително да увеличи финансирането в тази област през периода 2014—2020 г. (вж. точки 18—20). Тя се е съсредоточила върху подходящи глобални приоритети и е съобразила своите програми със специфичните условия в отделните държави партньори (вж. точки 21—25).

67. Координацията между Комисията и държавите членки по отношение на финансирането на борбата с изменението на климата за развиващите се държави е недостатъчна. Комисията не е успяла да упражни водеща роля в някои области, а държавите членки не са откликнали в достатъчна степен на някои от нейните инициативи. Независимо от някои подобрения в координацията между Комисията и държавите членки през разглеждания период, необходими са значителни допълнителни усилия за гарантиране на допълняемостта на програмите за отделните държави, ръководени от ЕС и от държавите членки, и за предотвратяване и борба с корупцията (вж. точки 28—39). Не са формулирани общи позиции и практики по редица ключови въпроси. Комисията и държавите членки не са постигнали договореност как да изпълнят ангажиментите за увеличаване на финансирането за борба с изменението на климата до 2020 г. Липсва общо определение за "ново и допълнително" финансиране на борбата с изменението на климата и за "частно финансиране", както и общо прилагане на маркерите от Рио за идентифициране на програмите, свързани с климата (вж. точки 40 и 41).

68. Все още не е установена стабилна система за докладване, която да предоставя пълна и надеждна информация относно разходите на Комисията и държавите членки, свързани с климата, и да следи за спазването на поетите ангажименти (вж. точки 42—51), а степента, до която е изпълнен ангажиментът за ФНС, не е изяснена (вж. точки 52—55). Не са правени опити за намаляване на броя на фондовете за борба с изменението на климата, което е свързано със сериозни рискове от неефективност, недостатъчна управленска отговорност и разпокъсаност на помощта (вж. точки 56—64).

69. Сметната палата отправя следните препоръки:

ПРЕПОРЪКА 1

Комисията следва да предложи на Съвета пътна карта за увеличаване на финансирането за борба с изменението на климата в посока към постигане на целта за 2020 г., определена в Споразумението от Копенхаген, включително и определение за частно финансиране.

ПРЕПОРЪКА 2

За да се подобри прозрачността и управленската отговорност за финансирането от ЕС на борбата с изменението на климата, Комисията и държавите членки следва, в рамките на регламента за механизъм за мониторинг, да приемат общи стандарти за мониторинг, докладване и проверка, по-специално по отношение на определението за "ново и допълнително" (финансиране), прилагането на маркерите от Рио и докладването относно изплащането на средства за борба с изменението на климата.

ПРЕПОРЪКА 3

Комисията и ЕСВД следва да докладват до каква степен целта на ЕС за изразходване на 20 % от бюджета на ЕС и от ЕФР през периода 2014—2020 г. за действия, свързани с климата, е изпълнена при помощта за развитие, като посочат поетите задължения за отпускане на средства и изплатените средства.

ПРЕПОРЪКА 4

Комисията следва да осигури извършването на независима оценка на Световния алианс за борба с изменението на климата, включваща и проучване на причините, поради които повечето държави членки са избрали да не го съфинансират.

ПРЕПОРЪКА 5

Комисията и държавите членки следва да засилят своето сътрудничество за прилагане на Кодекса за поведение на ЕС за разделението на труда в областта на финансирането на борбата с изменението на климата, по-специално по отношение на обмена на информация относно разпределените средства по държави, съвместното програмиране и предотвратяването и борбата с корупцията при финансирането, свързано с климата.

Настоящият доклад беше приет от Одитен състав III, с ръководител Karel PINXTEN — член на Сметната палата, в Люксембург на заседанието му от 10 декември 2013 г.

За Сметната палата

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Председател

[1] РКООНИК, Climate Change: Impacts, vulnerabilities and adaptation in developing countries (Изменение на климата: въздействия, уязвимост и адаптация в развиващите се държави), 2007 г., стр. 42.

[2] COM(2003) 85 окончателен от 11 март 2003 г.

[3] Заключения на Съвета № 15164/04 от 24 ноември 2004 г. относно климатичните промени в контекста на сътрудничество за развитие (http://consilium.europa.eu).

[4] COM(2009) 84 окончателен от 23 февруари 2009 г.

[5] COM(2011) 637 окончателен от 13 октомври 2011 г.

[6]

[7] http://consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/foraff/137587.pdf

[8] Член 210, параграф 1: За да насърчават взаимното допълване и ефективността на техните действия, Съюзът и държавите — членки координират своите политики, свързани със сътрудничеството за развитие, и се консултират взаимно относно програмите си за помощ, включително в рамките на международните организации и по време на международни конференции. Те могат да предприемат съвместни действия. Държавите членки предоставят своята подкрепа, ако това е необходимо, за осъществяването на програмите за помощ на Съюза. Член 210, параграф 2: Комисията може да предприема всякаква полезна инициатива за поощряване на посочената в параграф 1 координация.

[9] Съвет на министрите от 15 май 2007 г., документ № 9558/07.

[10] SEC(2011) 487 окончателен от 8 април 2011 г., стр. 18. (http://ec.europa.eu/economy_finance/articles/financial_operations/pdf/sec_2011_487_final_en.pdf).

[11] Главно тематичната програма за околна среда и устойчиво управление на природните ресурси, включително на енергията (ENRTP) и тематичната програма за продоволствена сигурност (FSTP).

[12] Заключения на Европейския съвет от 7/ 8 февруари 2013 г. относно МФР 2014—2020 г. (EUCO 37/13), параграф 10: "[…] Целите на дейностите, свързани с климата, ще представляват най-малко 20 % от разходите на ЕС през периода 2014—2020 г. […]".

[13] COM(2011) 840 окончателен от 7 декември 2011 г.

[14] "Указания за програмиране на 11-тия ЕФР и Инструмента за сътрудничество за развитие за периода 2014—2020 г.", издадени от ЕСВД и Европейската комисия, 15 май 2012 г. (вж. стр. 3, бележка под линия 2).

[15] Индонезия е една от 19-те развиващи се икономики, които ще попадат в обхвата на новосъздадения Инструмент за партньорство и следователно от 2014 г. нататък вече няма да отговаря на условията за двустранна помощ в рамките на ИСР.

[16] Екологични профили на държавите и екологични профили на регионите.

[17] Приети са насоки за включване на въпросите на околната среда и промяната на климата в помощта за развитие. Изготвени са също така и насоки за осем области на интервенция: здравеопазване, инфраструктура, земеделие и развитие на селските райони, енергоснабдяване, образование, водоснабдяване и канализация, търговия и инвестиции и управление на твърдите отпадъци.

[18] http://unfccc.int/cooperation_support/financial_mechanism/fast_start_ finance/items/5646.php

[19] Заключения на Съвета № 15265/1/09 REV1 от 1 декември 2009 г., 9437/1/10 REV1 от 12 май 2010 г., 14957/10 от 14 октомври 2010 г. и 15353/11 от 10 октомври 2011 г. (http://consilium.europa.eu).

[20] Данните на Комисията не позволяват да бъде определен делът в регионалните програми за най-слабо развитите държави, малките островни развиващи се държави и африканските държави.

[21] Вж. приложение IV.

[22] В Китай, Украйна и регионалното програмиране за Азия.

[23] В Бангладеш, Боливия, Бразилия, Етиопия, Гвиана, Индонезия, Мали, Мароко и Уганда.

[24] Индонезия, Боливия, Китай, Украйна и Мароко.

[25] Бангладеш, Етиопия, Индонезия, Мавриций, Никарагуа, Танзания, Украйна и Уганда, регионът на Източна Африка и регионът на Азия.

[26] Вж. например Заключения на Съвета от 14.10.2010 г. (Подготовка за шестнадесетото заседание на Конференцията на страните (КС16) по Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата (РКООНИК) и шестото заседание на Срещата на страните по Протокола от Киото (Канкун, 29 ноември— 10 декември 2010 г.).

[27] Вж. Кодекса за поведение на ЕС за взаимното допълване и разделението на труда в политиката за развитие http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/07/st09/st09558.en07.pdf Вж. също Заключения на Съвета от 3166-тото заседание на Съвета по външни работи от 14 май 2012 г.

[28] SEC(2011) 502 окончателен от 19 април 2011 г., приложение 5.

[29] Включително: липса на възможности или интерес у държавата партньор; липса на подходящи правила за управление; усложнени обстоятелства в държавата; наличие на други механизми за координация; липса на синхронизация на графиците или програмните цикли на донорите; липса на прозрачност от страна на някои донори; силни двустранни интереси; и, в някои случаи, ясно изразено доминиране на ЕС като основен донор.

[30] http://www.oecd.org/dac/peer-reviews/50155818.pdf (стр. 22).

[31] Deutsche Gesellschaft für Technische Zusammenarbeit.

[32] Например в Уганда Световната банка възнамерява да финансира нова програма за водоснабдяване и канализация, въпреки че вече има програма, съфинансирана от други донори, включително ЕС, която работи добре.

[33] Заключения на Съвета № 16773/11 от 14 ноември 2011 г.

[34] Според делегацията на ЕС има приблизително 50 донора.

[35] Например докато официалната помощ за развитие от ЕС (ОПР от ЕС) за Индонезия в периода 2009—2010 г. достига средно 109 млн. щатски долара, Япония е предоставила 1,505 млрд. щатски долара, Франция — 326 млн. щатски долара, САЩ — 269 млн. щатски долара и Германия — 172 млн. щатски долара. (Източник: http://www.oecd.org/dac/stats/IDN.gif)

[36] Transparency International, Global Corruption Report: Climate Change (Глобален доклад за корупцията: изменение на климата) (2011 г.).

[37] Според индекса за възприятие на корупцията на Transparency International и четирите държави са на задни места в класацията на 176 държави и територии: Танзания (102); Индонезия (118); Уганда (130); и Бангладеш (144) (Източник: http://cpi.transparency.org/cpi2012/results/).

[38] Сметната палата е подчертавала в няколко предишни случая, че Комисията следва да бъде по-внимателна към рисковете от корупция при външната помощ. Вж. например Специален доклад № 11/2010 "Управление на Комисията по отношение на общата бюджетна подкрепа за държавите от АКТБ, Латинска Америка и Азия" и Специален доклад № 4/2013 г. "Сътрудничество на ЕС с Египет в областта на управлението" (http://eca.europa.eu).

[39] Съвместната стратегия за сътрудничество обаче беше преустановена през 2011 г. след обвинения в корупция във връзка с основна програма, финансирана от Световната банка.

[40] Като например Bappenas (Министерството на националното планиране за развитие), Националния съвет по изменение на климата или работната група REDD.

[41] Така например от 2007 г. насам Индонезия е изготвила няколко национални плана за действие и пътни карти за борба с изменението на климата, но те не са улеснили координацията между донорите.

[42] SEC(2010) 409 окончателен от 1 април 2010 г. и SEC(2011) 487 окончателен от 8 април 2011 г.

[43] ОИСР, Comparing Definitions and Methods to Estimate Mobilised Climate Finance [„Сравняване на определенията и методите за оценка на мобилизираното финансиране за борба с изменението на климата“], май 2013 г.

[44] Вж. заключенията на 3167-ото заседание на Съвета по икономически и финансови въпроси от 15 май 2012 г. или заключенията на 3198-ото заседание на Съвета по икономически и финансови въпроси от 13 ноември 2012 г.

[45] През август 2011 г. Комисията лансира въпросник за държавите членки относно определението и ролята на частното финансиране на борбата с изменението на климата, но по-малко от половината от държавите членки (плюс ЕИБ) отговориха. Понастоящем текат обсъждания на равнището на работната група и експертната група на Съвета. Въпреки известния напредък, постигнат в резултат на споделянето между държавите членки на извлечените поуки относно мобилизирането на частно финансиране, все още не е сключено споразумение.

[46] Съобщение за печата от 3088-ото заседание на Съвета по Икономически и финансови въпроси от 17 май 2011 г. и заключения на Съвета относно финансирането на борбата с изменението на климата от 3115-ото заседание на Съвета по икономически и финансови въпроси от 4 октомври 2011 г.

[47] Регламент (ЕС) № 525/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 г. относно механизъм за мониторинг и докладване на емисиите на парникови газове и за докладване на друга информация, свързана с изменението на климата, на национално равнище и на равнището на Съюза и отмяна на Решение № 280/2004/ЕО (OB L 165, 18.6.2013 г., стр. 13).

[48] http://unfccc.int/resource/docs/2012/cop18/eng/08a03.pdf

[49] Резолюция на Европейския парламент относно конференцията за изменението на климата в Дърбан, P7_TA(2011)0504 ( 16.11.2011 г.).

[50] Доклад за 2011 г. за отчетността на ЕС по отношение на финансирането за развитие: Преглед на напредъка на ЕС и неговите държави членки, стр. 44 (http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=SEC:2011:0500:FIN:EN:PDF). Вж. също например доклада на ОИСР "Development Perspectives for a Post-2012 Climate Financing Architecture" [„Перспективи за развитие за структура за финансиране на борбата с изменението на климата след 2012 г.“], стр. 8.

[51] Германия, Франция, Италия и Обединеното кралство. Палатата избра тези четири държави членки въз основа на по-високите суми на финансиране, предоставени за ФНС на ЕС.

[52] Например списъкът на програмите на ЕС за ФНС включва вноски от държавите членки за Фонда за чисти технологии, Пилотната програма за устойчивост спрямо изменението на климата или Глобалния екологичен фонд (ГЕФ). Докладите на попечителите на тези фондове обаче не отразяват тези увеличения.

[53] J. Brown, M. Stadelmann, L. Hörnlein, Fast-start finance to address climate change: what we know at the mid-point[„Финансиране за незабавен старт за борба с изменението на климата: какво знаем по средата на пътя“], Overseas Development Institute, 2011 г.

[54] Като например земеделието, енергетиката или образованието.

[55] От 2007 г. насам маркерите от Рио са задължителни за членовете на ОИСР—КПР, което ги превръща в най-широко приетата методология.

[56] Четиринадесет държави членки не са членове на ОИСР—КПР: България, Чешката република, Естония, Хърватия, Кипър, Латвия, Литва, Люксембург, Унгария, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия.

[57] Между 2003 и 2011 г. общата стойност на обещаните, одобрени за изплащане и изплатени средства за фондовете за борба с изменението на климата на световно ниво е съответно 30,88 млрд. щатски долара, 9,34 млрд. щатски долара и 1,92 млрд. щатски долара. Източник: "The Atlas of Climate Change" [„Атлас на изменението на климата“], Dow & Downing, 2011 г. Цифрите са взети от www.ClimateFundsUpdate.org

[58] Липсата на яснота по отношение на "мобилизираното" финансиране на борбата с изменението на климата, както и на това какво би могло да се счита за подходящи насоки за измерване, докладване и проверка (ИДП), има важни политически последици в контекста на РКООНИК, тъй като такава яснота е необходима за изграждането на доверие и за прозрачността, както и за подобряване на взаимната отчетност. ОИСР, Експертна група по изменение на климата, Документ № 2013(2), май 2013 г.

[59] Всеки доклад е основаван на обобщени данни и включва приложение, съдържащо подробен списък на отделните действия ("списък на интервенциите"), подкрепени от Комисията и държавите членки. В списъка на интервенциите обаче не е включена сумата за отделните действия. (http://ec.europa.eu/clima/policies/finance/international/faststart/documentation_en.htm)

[60] От 2014 г. той ще стане Европейски инструмент за съседство (ЕИС).

[61] ПРООН, Blending Climate Finance through National Climate Funds (Съчетаване на финансирането на борбата с изменението на климата с национални фондове за климата), 2011 г., стр. 6. За анализ на многостранните механизми за финансиране, вж. ОИСР, Development Perspectives for a Post-2010 Climate Financing Architecture, (http://www.oecd.org/dataoecd/ 47/52/47115936.pdf).

[62] Световна банка, Доклад за световното развитие за 2010 г.: Развитие и изменение на климата, 2009 г.

[63] ОИСР, Парижка декларация за ефективност на помощта, 2005 г., стр. 6.

[64] ОИСР, Development Perspectives for a Post-2012 Climate Financing Architecture, 2011 г., стр. 23.

[65] EU Fast start finance Report for Cancún (Доклад на ЕС за Канкун относно финансирането за незабавен старт), документ № 15889/10 на Съвета.

[66] Европейска комисия (2008 г.): "Commission Staff Working Document:" "Implementation Framework of the Global Climate Change Alliance" (Работен документ на службите на Комисията: Рамка за прилагане на Световния алианс за борба с изменението на климата), стр. 4.

[67] Вж. Заключенията на Съвета по общи въпроси и външни отношения от 20 ноември 2007 г. (http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/07/st15/st15103.en07.pdf).

[68] Световният алианс за борба с изменението на климата съчетава вноски от бюджета на ЕС (166 млн. евро), Европейския фонд за развитие (40 млн. евро) и държавите членки: Ирландия (31 млн. евро), Швеция (5,1 млн. евро), Естония (0,8 млн. евро), Кипър (0,6 млн. евро) и Чешката република (0,2 млн. евро).

[69] 3167-о заседание на Съвета, Икономически и финансови въпроси, 15 май 2012 г.

[70] Руската федерация и САЩ са се противопоставили на предоставянето на място за ЕС с довода, че това би означавало двойно представителство за някои от държавите членки.

--------------------------------------------------

ПРИЛОЖЕНИЕ I

НАЙ-СЛАБО РАЗВИТИ ДЪРЖАВИ, МАЛКИ ОСТРОВНИ РАЗВИВАЩИ СЕ ДЪРЖАВИ И АФРИКА

+++++ TIFF +++++

1 Само държавите —членки на ООН.

Източници: http://www.un.org/special-rep/ohrlls/ohrlls/allcountries-regions.pdf and_x0003_

http://en.wikipedia.org/wiki/List_of_sovereign_states_and dependent_territories_in_Africa

--------------------------------------------------

ПРИЛОЖЕНИЕ II

ФИНАНСИРАНЕ НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА ОТ EUROPEAID В ПЕРИОДА 2003—2012 Г.

Комисията предоставя средства за финансиране на борбата с изменението на климата в контекста на външната помощ чрез следните основни източници:

a) Европейския фонд за развитие (ЕФР), който е основният инструмент за сътрудничество за развитие с държавите от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (АКТБ) и отвъдморските държави и територии;

б) Инструмента за сътрудничество за развитие (ИСР), обхващащ Латинска Америка, Азия и Централна Азия, Близкия Изток и Република Южна Африка, както и тематичните програми;

в) Европейския инструмент за съседство и партньорство (ЕИСП) [1], обхващащ държавите от европейската политика за съседство (ЕПС) [2] и Русия;

г) хуманитарна помощ след природни бедствия като наводненията в Пакистан или цунамито в Индийския океан.

През периода 2003—2012 г. поетите ангажименти за финансиране на борбата с изменението на климата в рамките на външната помощ, управлявана от EuropeAid, са възлизали на около 4650 милиона евро. По-подробна разбивка на тази сума е представена в таблиците по-долу.

ТАБЛИЦА 1 — РАЗБИВКА НА ФИНАНСИРАНЕТО ОТ EUROPEAID НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА ПО ИНСТРУМЕНТИ ЗА ФИНАНСИРАНЕ ЗА ПЕРИОДА 2003—2012 Г.

Забележка: Сборът на единичните данни може да не се равнява на общата сума поради закръгляне.

(в млн. евро) |

Година | ИСР | ЕИСП | ЕФР | Общо |

2003 | 82 | 5 | 33 | 120 |

2004 | 247 | 27 | 26 | 300 |

2005 | 118 | 5 | 74 | 196 |

2006 | 147 | 20 | 94 | 261 |

2007 | 125 | 162 | 205 | 492 |

2008 | 283 | 63 | 56 | 402 |

2009 | 269 | 39 | 436 | 745 |

2010 | 267 | 163 | 245 | 675 |

2011 | 337 | 123 | 166 | 626 |

2012 | 341 | 258 | 234 | 833 |

Общо | 2216 | 864 | 1570 | 4650 |

ТАБЛИЦА 2 — РАЗБИВКА НА ФИНАНСИРАНЕТО ОТ EUROPEAID НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА ПО ГЕОГРАФСКИ РЕГИОНИ

(в млн. евро) |

Година | Африка | Азия | Латинска Америка | Карибски басейн | Източна Европа и Русия | Средиземноморие и Близък изток | Океания и Тихоокеански басейн | Повече от един регион | Общо |

2003 | 22 | 22 | 31 | 17 | 5 | - | 4 | 19 | 120 |

2004 | 24 | 82 | 152 | 3 | 4 | 22 | 7 | 6 | 300 |

2005 | 88 | 41 | 27 | 1 | 5 | - | 15 | 20 | 196 |

2006 | 103 | 25 | 67 | 10 | 15 | 7 | 6 | 28 | 261 |

2007 | 118 | 18 | 14 | 62 | 101 | 86 | 19 | 74 | 492 |

2008 | 98 | 85 | 13 | 0 | 114 | 41 | 3 | 47 | 402 |

2009 | 117 | 55 | 45 | 32 | 1 | 48 | 27 | 419 | 745 |

2010 | 204 | 104 | 32 | 9 | 45 | 126 | 32 | 123 | 675 |

2011 | 186 | 101 | 28 | 28 | 72 | 47 | 4 | 160 | 626 |

2012 | 236 | 100 | 96 | 26 | 98 | 160 | 27 | 90 | 833 |

Общо | 1197 | 633 | 504 | 189 | 460 | 537 | 145 | 986 | 4650 |

ТАБЛИЦА 3 — ИЗЧИСЛЕНО РАЗПРЕДЕЛЕНИЕ НА СРЕДСТВАТА МЕЖДУ МЕРКИТЕ ЗА АДАПТИРАНЕ И МЕРКИТЕ ЗА СМЕКЧАВАНЕ В РАМКИТЕ НА ФИНАНСИРАНЕТО НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА, ПРЕДОСТАВЕНО ОТ EUROPEAID ЗА РАЗВИВАЩИТЕ СЕ ДЪРЖАВИ

Забележка: Сборът на единичните данни може да не се равнява на общата сума поради закръгляне.

Източник: База данни на EuropeAid.

(в млн. евро) |

Година | Адаптиране | Смекчаване | Общо [9999] |

сума | % | сума | % | сума |

2003 г. | 68 | 41 % | 100 | 59 % | 120 |

2004 г. | 205 | 41 % | 289 | 59 % | 300 |

2005 г. | 117 | 42 % | 160 | 58 % | 196 |

2006 г. | 117 | 33 % | 233 | 67 % | 261 |

2007 г. | 279 | 39 % | 433 | 61 % | 492 |

2008 г. | 103 | 21 % | 388 | 79 % | 402 |

2009 Г. | 269 | 31 % | 588 | 69 % | 745 |

2010 г. | 424 | 54 % | 366 | 46 % | 675 |

2011 г. | 401 | 45 % | 490 | 55 % | 626 |

2012 г. | 621 | 50 % | 618 | 50 % | 833 |

Общо | 2603 | 42 % | 3664 | 58 % | 4650 |

ТАБЛИЦА 4 — ТЕГЛОВЕН КОЕФИЦИЕНТ НА НАЙ-СЛАБО РАЗВИТИТЕ ДЪРЖАВИ, МАЛКИТЕ ОСТРОВНИ РАЗВИВАЩИ СЕ ДЪРЖАВИ И АФРИКАНСКИТЕ ДЪРЖАВИ В РАЗПРЕДЕЛЕНИТЕ СРЕДСТВА ОТ EUROPEAID ЗА ФИНАНСИРАНЕ НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА В ПРОГРАМИТЕ ПО ДЪРЖАВИ

Забележка: Сборът на единичните данни може да не се равнява на общата сума поради закръгляне.

Източник: База данни на EuropeAid.

(в млн. евро) |

Година | Общо за адаптиране | Общо за финансиране на борбата с изменението на климата |

Най-слабо развити държави, малки островни развиващи се държави и африкански държави | Други държави | Общо | Най-слабо развити държави, малки островни развиващи се държави и африкански държави | Други държави | Общо [8888] |

сума | % | сума | % | сума | сума | % | сума | % | сума |

2003 г. | 15 | 38 % | 24 | 62 % | 39 | 24 | 32 % | 51 | 68 % | 75 |

2004 г. | 13 | 7 % | 175 | 93 % | 188 | 27 | 10 % | 235 | 90 % | 262 |

2005 г. | 50 | 78 % | 14 | 22 % | 64 | 64 | 71 % | 26 | 29 % | 90 |

2006 г. | 40 | 56 % | 32 | 44 % | 72 | 66 | 52 % | 62 | 48 % | 128 |

2007 г. | 69 | 67 % | 34 | 33 % | 104 | 160 | 65 % | 87 | 35 % | 247 |

2008 г. | 41 | 60 % | 28 | 40 % | 69 | 97 | 33 % | 195 | 67 % | 291 |

2009 г. | 93 | 93 % | 6 | 7 % | 99 | 179 | 87 % | 26 | 13 % | 206 |

2010 г. | 142 | 58 % | 105 | 42 % | 248 | 148 | 40 % | 225 | 60 % | 373 |

2011 г. | 87 | 67 % | 42 | 33 % | 129 | 127 | 57 % | 94 | 43 % | 221 |

2012 г. | 149 | 69 % | 68 | 31 % | 217 | 162 | 56 % | 125 | 44 % | 287 |

Общо | 701 | 57 % | 529 | 43 % | 1230 | 1054 | 48 % | 1125 | 52 % | 2179 |

[1] Също известна и като "EuropeAid".

[2] Алжир, Армения, Азербайджан, Беларус, Египет, Грузия, Израел, Йордания, Ливан, Либия, Молдова, Мароко, окупираните палестински територии, Сирия, Тунис и Украйна.

[9999] Някои интервенции отговарят едновременно на критериите за смекчаване на и за адаптиране към последиците от изменението на климата. По тази причина общата сума не е сбор от двете колони.

[8888] Някои интервенции отговарят едновременно на критериите за смекчаване на и за адаптиране към последиците от изменението на климата. По тази причина общата сума не е сбор от двете колони.

--------------------------------------------------

ПРИЛОЖЕНИЕ III

ПОТОЦИ НА ФИНАНСИРАНЕТО НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА В ПЕРИОДА 2007—2013 Г.СЪС СРЕДСТВАТА ОТ ЕС ЗА РАЗВИВАЩИТЕ СЕ ДЪРЖАВИ

+++++ TIFF +++++

--------------------------------------------------

ПРИЛОЖЕНИЕ IV

МЕТОДОЛОГИЯ НА ОДИТА И СЪБИРАНЕ НА ДОКАЗАТЕЛСТВА

По-долу е изложено схематично представяне на одитния подход.

ПРЕДВАРИТЕЛНО ПРОУЧВАНЕ

1. Преди да бъде извършен одита беше проведено предварително проучване за идентифициране на основните рискове, свързани с предоставяното от ЕС финансиране на борбата с изменението на климата. Тази проучвателна работа беше основана на преглед по документи и събеседвания със служители от Комисията, ЕСВД, неправителствени организации и Секретариата на Съвета, работещи в основните области на финансиране на борбата с изменението на климата в развиващите се държави.

СЪБЕСЕДВАНИЯ

2. Одиторите проведоха събеседвания с ръководителите на административни и/или финансови служби и длъжностни лица, отговарящи за различните държави, от 17 ведомства, както и със старши служители от шест неправителствени организации. Службите на Комисията бяха избрани заради техните специфични отговорности в областите на обхвата на одита, докато неправителствените организации бяха избрани с цел получаване на външни мнения от други страни, участващи във финансирането на борбата с изменението на климата.

От Комисията:

Генерална дирекция "Развитие и сътрудничество" (DEVCO [1]),

Дирекция В — Устойчив растеж и развитие

Генерална дирекция "Действия по климата" (CLIMA)

Дирекция А — Международна стратегия и стратегия за климата

Дирекция Б — Европейски и международни пазари на въглеродни емисии

Дирекция В — Интегриране на адаптирането към промените в климата и нисковъглеродни технологии

Генерална дирекция "Хуманитарна помощ и гражданска защита" (ECHO)

Дирекция А, Служба 4 — Специфични тематични политики

Дирекция Б, Служба 5 — Азия и Латинска Америка, Кариби, Тихоокеански басейн

Дирекция В, Служба 2 — Бюджет, външен одит, информатика

Генерална дирекция "Икономически и финансови въпроси" (ECFIN)

ГД "Икономически и финансови въпроси", Дирекция Г, Отдел 4 — Глобализация - Търговия - Развитие

От Европейската служба за външна дейност (ЕСВД):

Управляваща дирекция I — Хоризонтални въпроси — Азия и Тихия океан

Управляваща дирекция I.Б.1 — Китай, Хонконг, Макао, Тайван, Монголия

Управляваща дирекция V.А.4 — държавите от Меркосур

Управляваща дирекция VI.Б1 — Глобални въпроси и борба с тероризма

Управляваща дирекция А, ресурси — Финанси и корпоративно подпомагане

От Европейската инвестиционна банка (ЕИБ):

Дирекция "Проекти" — Бюро за екологични, климатични и социални въпроси

Дирекция "Операции извън Европейския съюз и страните кандидатки"

Дирекция за финансов контрол

От Секретариата на Съвета:

Дирекция Д, Отдел 1В — Изменение на климата, координация, хоризонтални въпроси

От неправителствени организации (НПО):

Oxfam International (Брюксел) и офисите на Oxfam в Бангладеш и Уганда

CAN Европа и CAN Танзания (Форум на гражданското общество на Танзания по въпросите за изменението на климата и Мрежа за действия в областта на климата)

WWF (офиси в Брюксел)

Concern Worldwide (Бангладеш)

Shushilan (Бангладеш)

Световен център по агролесовъдство (World Agroforestry Centre) (Индонезия)

ВЪПРОСНИК

3. Писмен въпросник беше изпратен до четири държави членки на ЕС, с цел получаване на информация и на техните мнения.

ИЗБОР НА ДЪРЖАВИТЕ И РЕГИОНИТЕ

4. За преглед по документи бяха избрани 16 държави и два региона. Критериите за подбор бяха:

Координация: държави, където съществуват достатъчно донори, за да се направи оценка на разделението на труда между тях;

Ниво на финансиране на борбата с изменението на климата: държави, които са получили значителни суми в областта на финансирането на борбата с изменението на климата от Комисията от 2002 г. насам;

Характеристики за развитие и уязвимост по отношение на изменението на климата: държави в различни ситуации, като например най-слабо развитите държави (НСРД), малките островни развиващи се държави (МОРД), държавите от БРИКС [2] и държави, получаващи значително финансиране на борбата с изменението на климата въпреки сравнително високата си позиция в класирането според индекса на човешкото развитие (ИЧР);

Географско разпределение: държави от различни географски зони: Африка, Азия и Тихоокеанския регион, Латинска Америка и съседните на ЕС държави.

5. Избраните държави бяха Бангладеш, Боливия, Бразилия, Централноафриканската република, Китай, Етиопия, Гвиана, Индонезия, Мали, Мароко, Мавриций, Никарагуа, Танзания, Уганда, Украйна и Вануату.

6. Източна Африка и Азия бяха избрани за региони, които да бъдат анализирани, тъй като те са получили най-високо ниво на финансиране на борбата с изменението на климата от Комисията.

ФОРМИРАНЕ НА ИЗВАДКАТА

7. За да се провери прилагането на маркерите от Рио в съответствие с ангажимента на Комисията за ФНС, беше анализирана случайна извадка от десет (от общо 19) програми.

8. Изборът на Комисията на канали за предоставяне на финансиране беше проверен въз основа на случайна извадка от 20 програми, свързани с климата (включително двустранни и многостранни канали за предоставяне на финансиране).

ПОСЕЩЕНИЯ НА ЧЕТИРИ ДЪРЖАВИ ПАРТНЬОРИ

9. От 16-те държави, четири (Бангладеш, Индонезия, Танзания и Уганда) бяха избрани за посещения въз основа на високия размер на финансирането и различните видове въздействия и нужди, свързани с изменението на климата.

10. По време на посещенията в периода 13— 25 януари 2013 г. одитният екип интервюира персонала на делегацията на ЕС, представителите на съответните национални органи, основните партньори за развитие (от ЕС и извън ЕС), както и представители на неправителствени организации и на гражданското общество. Бяха направени посещения на място във връзка с избраните програми.

+++++ TIFF +++++

[1] Също известна и като „EuropeAid“.

[2] Бразилия, Русия, Индия, Китай, Южна Африка.

--------------------------------------------------

ПРИЛОЖЕНИЕ V

УСТАНОВЕНИ ОТ КОМИСИЯТА ОСНОВНИ ПОТЕНЦИАЛНИ ИЗТОЧНИЦИ НА ПРИХОДИ ЗА УВЕЛИЧАВАНЕ НА ФИНАНСИРАНЕТО НА БОРБАТА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА

Източник: SEC(2011) 487 окончателен и SEC(2010) 409 окончателен.

Източник на приходи | Описание | Напредък | Очаквани годишни приходи |

Приходи от търгове в рамките на схемата на ЕС за търговия с емисии (СТЕ) | - СТЕ на ЕС е една от най-напредналите пазарни схеми, разработени досега [1], и най-големият източник, основан на ценообразуването за въглеродните емисии, който може лесно да бъде измерен количествено. - СТЕ на ЕС беше стартирана през 2005 г. и от 1 януари 2013 г. влезе във фаза III, като търговете се превърнаха в стандартен метод за разпределяне на квоти за емисии на CO2. - Замисълът е, че до 2020 г. почти един милиард квоти за емисии на Европейския съюз ще бъдат продавани всяка година и ще генерират приходи за държавите членки. - Приходите от продажбата на търг на квоти за авиационни емисии са включени в СТЕ на ЕС от 1 януари 2012 г. (вж. по-долу). | Третата фаза на СТЕ започна на 1 януари 2013 г. Предвидено е, че държавите членки трябва да заделят най-малко 50 % от приходите от търговете на емисии за цели, свързани с изменението на климата, включително в развиващите се държави. Според оценките на Комисията този източник на приходи би могъл да генерира 20 млрд. евро годишно. Въпреки това не е възможно да се направи действителна и достоверна оценка, предвид скорошния характер на инициативата, неотдавнашния спад в цените на въглеродните емисии и отхвърлянето от Европейския парламент на предложението на Комисията за стабилизиране на равнището на цените. Освен това, тъй като използването на тези приходи зависи от държавите членки, не се знае какъв дял ще бъде разпределен за дългосрочно финансиране на борбата с изменението на климата в развиващите се държави. | 20— 30 млрд. евро |

Поставяне на цена за въглеродните емисии от международния морски и въздушен транспорт | - Поставяне на цена (данък) за въглеродните емисии от международния въздушен и морски транспорт с цел ефективно постигане на по-голямо намаляване на емисиите. - Замисълът е, че поставянето на цена за отрицателното въздействие на емисиите дава възможност за коригиране на пазарната неефективност и създава подходящи и икономически ефективни стимули за по-нататъшното намаляване на тези емисии. | Санкциите за въглеродни емисии от полети бяха включени в законодателството на ЕС през 2008 г. [2], като влязоха в сила през 2013 г. Това предизвика твърда опозиция от държави извън ЕС, като САЩ и Китай, които оспориха законността на това действие. През ноември 2012 г., след декларация на Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО) за намерението и` да започне да работи за намирането на общо решение, ЕС реши да отложи прилагането на схемата за търговия с емисии на ЕС за международен въздушен транспорт за една година, докато се постигне всеобхватно споразумение под егидата на Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО). Ако не бъде постигнат задоволителен напредък по отношение на приемането на глобално споразумение, ЕС отново ще въведе санкциите. Всяка държава членка ще трябва да определи как да се използват приходите и` от схемата за авиационните емисии. По отношение на поставянето на цена за въглеродните емисии от морския транспорт, процесът е по-бавен. През юни 2013 г. Комисията предложи мерки за включване на емисиите от морския транспорт в рамките на СТЕ от 2018 г. нататък, при възможност под егидата на Международната морска организация (ММО). Досега не е взето решение относно използването на приходите от схемата за морския транспорт. Следователно няма гаранция за това какви суми могат да бъдат предназначени за финансиране на борбата с изменението на климата за развиващите се държави. | До 24 млрд. щатски долара [3] |

Нов механизъм за пазара на въглеродни емисии | - Намаляване на емисиите на парникови газове, за да се компенсират емисиите в други области. - Вече има действащ пазар на въглеродни емисии и той генерира значителни финансови потоци за развиващите се държави чрез Механизма за чисто развитие (МЧР). - Замисълът е да се осигури нов и по-амбициозен механизъм за пазара на въглеродни емисии, основан на изричното поставяне на цена за въглеродните емисии, като по този начин се осигури нов източник на публични приходи, особено в икономически по-напредналите развиващи се държави и секторите, които са конкурентоспособни в международен план. | През ноември 2012 г. Комисията публикува проучване на вариантите за разработване на новия механизъм за пазара на въглеродни емисии, договорени в рамките на РКОНИК като основа за преговорите на конференцията в Доха (Осемнадесетата конференция на страните по Рамковата конвенция на ООН по изменението на климата (КС 18) през ноември 2012 г.), както и документ за обсъждане относно увеличаването на финансирането, основано на резултатите по REDD+. | Не е приложимо |

Данъчно облагане на финансовия сектор | - Различни варианти за данъчно облагане на финансовия сектор са в процес на разглеждане (напр. данъци за сделки с или без акцент върху търговията с чуждестранна валута), като някои от тях вече се прилагат в определени държави членки. | На 28 септември 2011 г. Европейската комисия представи предложение за директива на Съвета относно хармонизиран данък върху финансовите сделки за ЕС. Съветът не прие предложението, а на 22 януари 2013 г. единадесет държави членки поискаха от Комисията да изготви ново предложение за налагане на данък върху сделките с акции, облигации и деривати в рамките на процедурата по "засилено сътрудничество". Новото предложение на Комисията беше представено на 14 февруари 2013 г. Очаква се данъкът да генерира 30—35 млрд. евро на година, но няма индикация дали някои от приходите, събрани чрез този данък, ще бъдат насочени за отговаряне на нуждите на развиващите се държави [4]. | 30 до 35 млрд. евро |

Допълнително увеличаване на частното финансиране | - Привличане на частно финансиране от развитите държави за допълване на националното частно финансиране в развиващите се държави. - Ефект на ливъридж би могъл да се постигне като общата бизнес среда се направи по-привлекателна за национални и международни инвестиции. - Лихвените субсидии също биха могли да спомогнат за подобряване на профила на риска и възвръщаемостта на инвестициите. - Публично-частни партньорства за разпределяне на разходите и рисковете на финансирането. - Предоставяне на гаранции за подпомагане на емитирането на дълг за проекти в областта на климата. - Техническа помощ за осигуряване на информация за проекта и необходимата подготовка за привличане на интереса на частни инвеститори. | Понастоящем не съществува международно съгласуван подход за мониторинг и отчитане на нетните ползи от международните финансови потоци от частния сектор за действия в областта на климата в развиващите се държави. През май и ноември 2012 г. Съветът поиска от Комисията и държавите членки да постигнат разбиране относно определението за частно финансиране на борбата с изменението на климата. Според персонала на Комитета за икономическа политика (КИП)/Икономическия и финансов комитет (ИФК), подгрупа на работната група по климата (работна група "Международни аспекти на околната среда") доброволно се е наела със задачата да разгледа концепцията за "частно финансиране", но нейната работа все още е на много ранен етап. Следователно все още не е налична никаква оценка на потенциалните приходи от този източник и на дела, който би могъл да бъде разпределен за финансиране на борбата с изменението на климата за развиващите се държави. | Не е приложимо |

Достъп до финансиране на борбата с изменението на климата чрез многостранни и други банки за развитие | - Катализаторът за насочване на средства от публични и частни източници за важни инвестиционни проекти. - Многостранните и другите банки за развитие включват Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) и по-големи двустранни финансови институции (ДФИ), като френската Agence Française de Développement (AFD), германската Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW) и Скандинавската финансова корпорация за околна среда (NEFCO). | Комисията и държавите членки на ЕС са създали седем механизъма за регионални инвестиции на ЕС [5], обхващащи всички държави в областта на външното сътрудничество на ЕС и всички сектори на дейност. Целта е да се комбинират безвъзмездните средства от бюджета на ЕС и вноските от ЕФР и държавите членки с допълнителни средства, които не са безвъзмездни (фондове за дялово участие, гаранции, заеми и т.н.), предоставени главно от ЕИБ и от други банки за развитие. През ноември 2010 г. Комисията обяви създаването на "гишета" по изменението на климата (ГИК) в рамките на седемте механизъма за регионални инвестиции на ЕС, с цел засилване на програмите на развиващите се държави за адаптиране към последиците от изменението на климата и инвестиране в бъдеще с нисковъглеродни технологии [6]. Що се отнася до механизмите за инвестиции, управлявани от ЕИБ, не съществуват цели или позовавания на цели за увеличаване на финансирането на борбата с изменението на климата за развиващите се държави. Освен това, все още е твърде рано да се установи тенденция във финансирането на борбата с изменението на климата в рамките на механизмите за инвестиции, тъй като "гишетата" по изменението на климата бяха създадени едва в края на 2010 г., а редица механизми за инвестиции са въведени съвсем наскоро. | Не е приложимо |

[1] Вж. проучванията на ОИСР (http://www.oecd.org/environment/cc/39725657.pdf) и НПО (http://www.mcc-berlin.net/fileadmin/data/pdf/Publikationen/Tuerk_Sterk_Haites_Mehling_Flachsland_Kimura_Betz_Jotzo_2009_Linking_Emissions_Trading_Schemes.pdf).

[2] Директива 2008/101/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. за изменение на Директива 2003/87/ЕО с цел включване на авиационните дейности в схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността (OB L 8, 13.1.2009 г., стр. 3).

[3] Въз основа на доклада на създадената от генералния секретар на ООН Консултативна група на високо равнище относно финансирането в областта на климата, 5 ноември 2010 г.

[4] http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/other_taxes/financial_sector/

[5] Доверителен фонд за инфраструктура ЕС—Африка (ДФИ) през 2007 г.; Механизъм за инвестиции по линия на добросъседството (МИЛД) през 2008 г.; Инвестиционна рамка за Западните Балкани (ИРЗБ) през 2010 г.; Механизъм за инвестиции в Латинска Америка (МИЛА) през 2010 г.; Механизъм за инвестиции за Централна Азия (МИЦА) през 2010 г.; Карибски инвестиционен механизъм (КИМ) през 2012 г.; Механизъм за инвестиции за Азия (МИА) през 2012 г.; Механизъм за инвестиции за Тихия океан (МИТО) през 2012 г.

[6] Вж. Съобщение на Комисията за медиите от 29.11.2010 г. (http://europa.eu/rapid/press-release_IP-10-1621_en.htm), в което се посочва: "Тази новаторска инициатива ще увеличи също така отчетността и прозрачността по отношение на отпускането на европейски средства за действия, свързани с изменението на климата".

--------------------------------------------------

ПРИЛОЖЕНИЕ VI

ОПРЕДЕЛЕНИЯ ЗА "НОВО И ДОПЪЛНИТЕЛНО" (ФИНАНСИРАНЕ), ИЗПОЛЗВАНИ ОТ КОМИСИЯТА И ЧЕТИРИ ДЪРЖАВИ — ЧЛЕНКИ НА ЕС, ИЗБРАНИ ЗА ОДИТА

Източници:

1) Въпросник за държавите членки на ЕС за доклада относно отчетността за 2011 г.

(http://ec.europa.eu/europeaid/how/accountability/eu-annual-accountability-reports/country_answers_en.htm).

2) Доклад "Has the EU kept its Fast-start Climate Finance promises?" ["ЕС спазил ли е обещанията си за финансиране "за незабавен старт" в областта на климата"], май 2010 г., CAN Европа и други.

3) Информация от уебсайта, стартиран от министъра на околната среда и териториалното устройство на Нидерландия

(www.faststartfinance.org/home).

4) Проучване на Европейския парламент, проведено от Генералната дирекция по вътрешни политики — Информиране относно финансирането, свързано с изменението на климата: Концепцията за допълняемост в контекста на предложението на Комисията за инструмент за сътрудничество за развитие (ИСР) за периода 2014—2020 г., юни 2012 г.

| ОПРЕДЕЛЕНИЕ, ИЗПОЛЗВАНО ЗА ДОКЛАДВАНЕ ПО ФНС |

Европейска Комисия | - ново финансиране: предоставя се в допълнение към вече договорената подкрепа за действия, свързани с климата (1,2,4) - допълнително финансиране: идва от неразпределения марж под тавана за външни разходи от бюджета на ЕС и поради това не намалява и не заменя което и да било друго програмирано финансиране за развитие (допълнително спрямо първоначално програмираното финансиране за сътрудничество за развитие и действия в областта на климата през периода 2010—2012 г.) (1,4) |

Германия | - ново финансиране: финансиране от иновативни източници на финансиране (напр. тръжна продажба на квоти за емисии в рамките на схемата на ЕС за търговия с емисии (СТЕ) (1) - допълнително финансиране: финансиране, което е в допълнение към финансирането, свързано с климата, в сравнение с референтната година 2009 г. (1,2,4) |

Франция | - интегриране на финансирането за развитие и финансирането, свързано с изменението на климата, няма определени целеви нива или допълняемост (4) - част от увеличения ангажимент за финансиране на борбата с изменението на климата във Франция; частично се счита за принадлежащо към националната официална помощ за развитие (ОПР) (2,4) |

Италия | - не е дадена точна информация (комбинация от няколко определения, напр. допълнително спрямо финансирането, свързано с климата, за определена референтна година и/или спрямо средното годишно финансиране, свързано с климата, за определен референтен период) (1,4) |

Обединено кралство | - ангажиментът произтича от нарастващия бюджет на Обединеното кралство за ОПР, планирано е да достигне 0,7 % от Брутния национален доход до 2013 г. (1,4) |

--------------------------------------------------