Предложение за РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА относно надзора на пазара на продукти и за изменение на директиви 89/686/ЕИО и 93/15/ЕИО на Съвета и директиви 94/9/ЕО, 94/25/ЕО, 95/16/ЕО, 97/23/ЕО, 1999/5/ЕО, 2000/9/ЕО, 2000/14/ЕО, 2001/95/ЕО, 2004/108/ЕО, 2006/42/ЕО, 2006/95/EО, 2007/23/ЕО, 2008/57/ЕО, 2009/48/ЕО, 2009/105/ЕО, 2009/142/ЕО, 2011/65/ЕС, Регламент (ЕС) № 305/2011, Регламент (ЕО) № 764/2008 и Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета /* COM/2013/075 final - 2013/0048 (COD) */





ОБАСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ 1. КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО Европейският съюз има нужда от единен пазар, който функционира възможно най-ефективно, за да подпомогне възстановяването на икономиката му. Свободното движение на стоки е най-добре развитата и най-доказалата се от четирите основни свободи, определени в Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), които са в основата на вътрешния пазар. Но би било наивно да смятаме, че с това сме си свършили работата. Факт е, че вече има въведени разпоредби за хармонизация[1] за повечето продукти, а разпоредбите на ДФЕС за свободното движение, допълнени от принципа на взаимно признаване, са достатъчни по отношение на останалите продукти. Но дори една добра нормативна уредба може да бъде ефективна само дотолкова, доколкото позволяват действията на тези, които я използват. Наред с отговорните икономически оператори, готови да приспособят методите си и да поемат разходите, необходими за спазване на законодателството, винаги ще има и търговци, които пестят средства за сметка на качеството или умишлено пренебрегват правилата с цел да си осигурят бърза печалба или предимство пред конкуренцията. Тези нелоялни практики не само създават на единния пазар неблагоприятни условия за търговците, които желаем да насърчаваме, като увреждат неговата ефективност и действат в ущърб на потребителите и бизнеса, но също така застрашават обществените интереси, които нашето законодателство има за цел да защити. Освен финансова тежест за европейските граждани това представлява и риск от потенциално опасни продукти. Околната среда е изложена на риск. Дори обществената сигурност може да бъде застрашена. Това, което може да помогне в случая, е надзорът на пазара. Ако приемем, че едната страна на монетата е висококачествено законодателство, основано на задълбочена оценка на пазарните нужди, то надзорът на пазара е другата ѝ страна. Той следва да позволява продуктите, които не са безопасни или са вредни по друг начин, да могат да бъдат идентифицирани и да не бъдат допускани или дори да бъдат изземани от пазара, а безскрупулните или дори престъпни оператори — санкционирани. Мерките по надзора на пазара следва също така да имат мощно възпиращо действие. Надзорът на пазара досега не бе в синхрон с развитието на нормативната уредба на Съюза. На единния пазар, където продуктите се движат свободно в 27 (а в някои случаи и до 32)[2] национални територии, е необходимо надзорът на пазара да бъде изключително добре координиран и в състояние да реагира бързо на тази огромна територия. През последното десетилетие бе отбелязан напредък, по-специално с прилагането на Директива 2001/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно общата безопасност на продуктите[3] („Директивата относно общата безопасност на продуктите“), която трябваше да бъде транспонирана до 2004 г., и със започването на прилагането през 2010 г. на Регламент (ЕО) № 765/2008 за определяне на изискванията за акредитация и надзор на пазара[4]. Припокриването на разпоредбите за надзора на пазара и задълженията на икономическите оператори, определени в различни актове от законодателството на Съюза (Директивата относно общата безопасност на продуктите, Регламент (ЕО) № 765/2008 и специалното секторно законодателство на Съюза за хармонизация) доведе до объркване от страна на икономическите оператори и националните органи, като сериозно възпрепятства ефективността на дейността по надзора на пазара в Съюза. Настоящото предложение има за цел да внесе яснота в нормативната уредба относно надзора на пазара в областта на нехранителните продукти. С него се обединяват в един правен акт, който се прилага хоризонтално във всички сектори, разпоредбите за надзор на пазара от директивата относно общата безопасност на продуктите, Регламент (ЕО) № 765/2008 г. и редица актове от специалното секторно законодателство на Съюза за хармонизация . Действията на националните органи за надзор на пазара имат важни последствия за малките и средните предприятия. Следователно тяхното положение следва да се вземе под внимание най-вече във връзка с действията, които могат да наложат допълнителна административна тежест. Предложението е част от „пакета от документи относно безопасността на продуктите и надзора на пазара“, който включва още предложение за регламент относно безопасността на потребителските продукти (който заменя директивата относно общата безопасност на продуктите) и многогодишен план за действие за надзор на пазара за периода 2013 — 2015 г. След като в Акта за единния пазар (2011 г.)[5] бе отбелязана необходимостта от изменяне на директивата относно общата безопасност на продуктите и изготвяне на многогодишен план за действие за надзора на пазара като инициативи, които ще допринесат за увеличаването на растежа и създаването на работни места, Комисията добави и това предложение за единен регламент относно надзора на пазара към другите две инициативи в отговор на призива на Европейския парламент и на заинтересованите лица от промишления сектор и държавните администрации. В Акта за единния пазар ІІ[6], приет през 2012 г., се потвърждава значението на „пакета от документи относно безопасността на продуктите и надзора на пазара“ като ключово действие за „подобряване на безопасността на продуктите, които са в обращение в ЕС, чрез по-добра съгласуваност и изпълнение на нормите за безопасността на продуктите и за надзора на пазара“. 2. РЕЗУЛТАТИ ОТ КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОТ ОЦЕНКИТЕ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО От 2009 г. до 2011 г. Комисията проведе обширни обществени консултации във връзка с преразглеждането на директивата относно общата безопасност на продуктите (за повече подробности вж. предложението за регламент относно безопасността на потребителските продукти). Една от основните съществени области бе свързана с подобряването на сътрудничеството и координацията по надзора на пазара, в това число функционирането на Системата на Съюза за бърз обмен на информация (RAPEX). Един от резултатите от процеса на обществената консултация и диалога със заинтересованите страни беше предложението за прехвърляне на разпоредбите за надзора на пазара от действащата директива относно общата безопасност на продуктите в нов самостоятелен регламент относно надзора на пазара, който да бъде разработен и приет заедно с предложението за преразглеждане на директивата относно общата безопасност на продуктите. Така оценката на въздействието, изготвена от Комисията, обхваща аспекти, свързани както с преразглеждането на директивата относно общата безопасност на продуктите, така и с настоящото предложение. Комитетът за оценка на въздействието към Комисията даде положително становище през септември 2012 г. 3. ПРАВНИ ЕЛЕМЕНТИ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО Основни елементи Основната цел на настоящия нов регламент е да се опрости изоснови уредбата на Съюза за надзор на пазара, така че тя да служи по-добре на основните си ползватели: органите за надзор на пазара и икономическите оператори. Понастоящем различните изисквания и процедури за оценка на продуктите се прилагат в зависимост от съответната категория на продукта. Органите за надзор на пазара следва да бъдат в състояние да вършат работата си по оценка на риска, породен от продуктите, без да бъдат възпрепятствани от ненужна усложненост, и да обменят резултатите от работата си ефективно. С новия регламент ще отпаднат някои припокривания, ще бъдат запълнени пропуски, ще се сведе до минимум необходимостта от категоризиране на продуктите и ще се унифицират във възможно най-голяма степен разпоредбите и процедурите, приложими за всички продукти. Това ще доведе до по-единно прилагане на разпоредбите за надзор на пазара в държавите членки, като същевременно се осигури по-добра защита за потребителите и другите ползватели, по-сходни условия за търговия за икономическите оператори, по-малка административната тежест и по-интензивен обмен на информация и поделяне на работата между органите за надзор на пазара. Това е особено важно в условията на икономическата криза и е отговор на необходимостта вътрешният пазар на стоки да бъде по-добре функциониращ и конкурентен. · Намаляване на броя на законодателните актове, съдържащи разпоредби за надзора на пазара На пръв поглед това може да изглежда по-скоро козметична поправка, но действащият в момента набор от разпоредби за надзора на пазара е разпокъсан сред директивата относно общата безопасност на продуктите, Регламент 765/2008, както и редица специални секторни законодателни актове (които се основават на референтните разпоредби на Решение 768/2008 във все по-голяма степен). Тази „тристепенна“ система създава проблеми както за органите за надзор на пазара, така и за икономическите оператори и беше изрично критикувана от Европейския парламент. С новия регламент се създава едностепенна система, в която всички разпоредби са събрани в един-единствен правен акт. Той може да бъде допълван от специални секторни разпоредби, определени в законодателството на Съюза за хармонизация. · Премахване на припокриванията в сегашната система Регламент 765/2008 и специалното секторно законодателство се прилагат за всички хармонизирани продукти, независимо дали те са предназначени (или има вероятност) да бъдат използвани от потребители, или от специалисти. Директивата относно общата безопасност на продуктите се прилага за всички потребителски продукти, независимо дали те са хармонизирани или нехармонизирани. Това очевидно създава припокриване по отношение на хармонизираните продукти, които са предназначени или за които има вероятност да бъдат използвани от потребителите. Настоящата система се опитва да се справи с този проблем посредством сложни разпоредби lex specialis, но според всеобщото мнение това е незадоволително. С новия регламент относно надзора на пазара ще се заличи разграничението между продукти за потребители и продукти за специалисти за целите на надзора на пазара. С него също така ще се направи опит да се избегне разграничението между хармонизирани и нехармонизирани продукти, освен когато това е неизбежно поради прилагането на някои специални разпоредби. Приложимите разпоредби ще са еднакви за всички продукти във възможно най-голяма степен. · Съвместяване на RAPEX и на процедурите на Съюза за оценка Понастоящем се прилагат две отделни процедури, в някои случаи едновременно, според които от държавите членки се изисква да уведомят Комисията и другите държави членки за някои мерки по надзора на пазара, предприети на национално равнище. Това е особено проблематичен аспект на припокриващите се категории продукти, споменати по-горе. Съгласно новия регламент двете процедури се сливат в една, като при някои събития ще е необходимо едно-единствено уведомление до другите държави членки и Комисията (направено или чрез доказалата ефективността си система за бърз обмен на информация RAPEX, или чрез информационната и комуникационна система за надзор на пазара в съответствие с разграничението, направено в настоящия регламент). Когато става въпрос за продукти, които попадат в обхвата на специалното секторно законодателство на Съюза за хармонизация, при несъгласие между държавите членки относно действия, предприети от една от тях, с предложението Комисията се оправомощава да реши дали мерките, предприети от първоначално отправящата уведомлението държава членка, са обосновани, необходими и пропорционални и дали те следва да бъдат спазени във всички държави членки в интерес на функционирането на единния пазар. Така процесът по надзор на пазара може да бъде окончателно завършен. Това не важи за продукти, които не попадат в обхвата на специалното секторно законодателство на Съюза за хармонизация, тъй като подобно решение не може да бъде взето при липсата на съществени изисквания за продуктите, които са определени в посоченото законодателство. В спешни случаи Комисията е оправомощена да приема временни или постоянни мерки, които изискват съгласувани действия в целия ЕС по отношение на продукти, криещи сериозен риск, когато рискът не може да бъде овладян по задоволителен начин от една или няколко отделни държави членки. · Представяне на законодателството в по-достъпен и по-лесен за използване вид Освен че е разпръснато в три категории законодателни актове на ЕС (а в случаите на директиви — и в националните разпоредби за прилагането им), настоящите разпоредби за надзор на пазара не се основават на хронологичния ред на събитията — от идентифицирането от органите за надзор на пазара на продукт, който може да представлява риск, през оценката на риска, участието на икономическите оператори, действие от страна на националните органи, уведомление до другите държави членки, и се стигне до евентуални мерки в целия Съюз, предприети от всички държави членки, а при необходимост — и оценка и решение на Комисията на равнище на Съюза. Вместо това органите за надзор на пазара и икономическите оператори трябва да положат усилия, за да намерят в законодателството разпоредбите, които пряко ги засягат. В новия регламент се определя целият процес на надзор на пазара по хронология и последователност на събитията. Той представлява поредица от събития, като включва съответните разпоредби относно аспектите на вземане на справедливо решение, публикуването на информация, уведомяването и т.н. на всеки етап от процедурата. Този подход прави законодателството значително по-достъпно и лесно за използване, а по този начин повишава и неговата ефективност. Правно основание Правно основание на предложението са членове 33, 114 и 207 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Субсидиарност Надзорът на пазара е дейност, която се извършва от органите на държавите — членки на Съюза. Това няма да бъде променено. За да бъде ефективна обаче, дейността по надзора на пазара трябва да бъде уеднаквена в целия Съюз. Ако мерките по надзора на пазара в някои части на Съюза не са толкова строги, колкото в други части, се създават слаби звена, които застрашават обществения интерес и създават условия за нелоялна търговия. Освен това голяма част от риска, породен от някои продукти за различните обществени интереси, които законодателството на Съюза се опитва да защити, произтича от продукти, въвеждани в Съюза от трети държави. Трябва да има ефективен надзор на пазара по всички външни граници на Съюза. Поради това е необходимо законодателство на Съюза, с което се създават еднакви задължения във връзка с дейностите, които трябва да бъдат извършени, ресурсите, които трябва да бъдат отделени, и правата и задълженията на органите за надзор на пазара. Също така трябва да има задължение за сътрудничество и координация на надзора на пазара, трябва да бъдат създадени механизми и инструменти, с помощта на които тези усилия ще станат възможни и ще бъдат подпомогнати. Въпросите, свързани със санкциите, финансирането и изготвянето на доклади, също трябва да бъдат решавани на равнището на Съюза. Пропорционалност В съответствие с принципа на пропорционалност предложените изменения не надхвърлят необходимото за постигането на поставените цели. Измененията, въведени с регламента, не налагат ненужна тежест или разходи за промишлеността, особено що се отнася до малките и средните предприятия, или за администрациите. Редица изменения на съществуващата нормативна уредба са свързани с внасянето на повече яснота и улесняването на функционирането ѝ, без да се създават съществени нови изисквания, предполагащи разходи. Когато дадено изменение оказва въздействие върху тежестта или разходите, анализът на въздействието показа, че то представлява най-пропорционалното решение на установения проблем. 4. ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА Отражението върху бюджета вече е предвидено в съществуващите или предложените програми и е в съответствие с предложението на Комисията за новата многогодишна финансова рамка. Тази инициатива ще се финансира чрез преразпределение на наличните средства. Подробностите са посочени във финансовата обосновка, приложена към настоящото предложение. 2013/0048 (COD) Предложение за РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА относно надзора на пазара на продукти и за изменение на директиви 89/686/ЕИО и 93/15/ЕИО на Съвета и директиви 94/9/ЕО, 94/25/ЕО, 95/16/ЕО, 97/23/ЕО, 1999/5/ЕО, 2000/9/ЕО, 2000/14/ЕО, 2001/95/ЕО, 2004/108/ЕО, 2006/42/ЕО, 2006/95/EО, 2007/23/ЕО, 2008/57/ЕО, 2009/48/ЕО, 2009/105/ЕО, 2009/142/ЕО, 2011/65/ЕС, Регламент (ЕС) № 305/2011, Регламент (ЕО) № 764/2008 и Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета (текст от значение за ЕИП) ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално членове 33, 114 и 207 от него, като взеха предвид предложението на Европейската комисия, след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти, като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет[7], след консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните, като действат в съответствие с обикновената законодателна процедура, като имат предвид, че: (1) С цел да се осигури свободното движение на продукти в рамките на Съюза е необходимо да се гарантира, че те отговарят на изисквания, които осигуряват високо равнище на защита на обществените интереси, като здравеопазване и безопасност в общ смисъл, здравословни и безопасни условия на труд, защита на потребителите, опазване на околната среда и обществената сигурност. Стриктното спазване на тези изисквания е от възлово значение за осигуряването на необходимата защита на тези интереси и за създаване на условията, при които може да съществува лоялна конкуренция на пазара на стоки в Съюза. Поради това са необходими разпоредби относно надзора на пазара и относно проверките на продуктите, въвеждани в Съюза от трети държави. (2) Дейностите по надзора на пазара, попадащи в обхвата на настоящия регламент, следва да не са насочени изключително към здравеопазването и безопасността, а следва да засягат и прилагането на законодателството на Съюза, чиято цел е защита и на други обществени интереси, например чрез уреждането на въпросите относно точността на измерванията, електромагнитната съвместимост и енергийната ефективност. (3) Необходимо е да се създаде цялостен набор от разпоредби и принципи във връзка с надзора на пазара, които следва да не засягат съществените разпоредби на действащото законодателство на Съюза, чиято цел е да се защитават обществените интереси, като здравеопазване и безопасност, защита на потребителите и опазване на околната среда, а следва да имат за цел подобряване на тяхното действие. (4) Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. за определяне на изискванията за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти[8] бе приет, за да се установи рамка за надзор на пазара с цел допълване и укрепване на съществуващите разпоредби в законодателството на Съюза за хармонизация относно надзора на пазара и изпълнение на тези разпоредби. (5) За да се гарантира равноправното и последователно прилагане на законодателство на Съюза за хармонизация, с Регламент (ЕО) № 765/2008 се въведе нормативна уредба на Съюза за надзор на пазара, в която се определят минимални изисквания с оглед на целите, които да трябва да се постигнат от държавите членки, както и норми за административно сътрудничество, включително за обмен на информация между държавите членки. (6) С Директива 2001/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 декември 2001 г. относно общата безопасност на продуктите[9] бяха създадени разпоредби за гарантиране на безопасността на продуктите, които са предназначени за потребителите или които има вероятност да бъдат използвани от потребителите. С Регламент (ЕО) № 765/2008 се запазва възможността органите за надзор на пазара да предприемат по-конкретни мерки, възможността за които им се предоставя по силата на посочената по-горе директива. (7) В своята резолюция от 8 март 2011 г. за преразглеждането на директивата относно общата безопасност на продуктите и за надзора на пазара[10] Европейският парламент заявява, че наличието на един-единствен регламент е единственият начин да се осигури единна система за надзор на пазара за всички продукти и поради това настоятелно призовава Комисията да установи единна система за надзор на пазара за всички продукти, основана на един законодателен акт, който обхваща Директива 2001/95/ЕО и Регламент (ЕО) № 765/2008. (8) Поради това с настоящия регламент разпоредбите на Регламент (ЕО) № 765/2008, Директива 2001/95/ЕО, както и няколко специални секторни акта на законодателството на Съюза за хармонизация, свързани с надзора на пазара, следва да се обединят в един регламент, чието приложно поле обхваща продукти, които попадат в обхвата както на хармонизирани, така и на нехармонизирани области от законодателството на Съюза, независимо от това дали продуктите са предназначени за употреба или има вероятност да бъдат използвани от потребители или специалисти. (9) Със законодателство на Съюза, приложимо за продукти и процеси от областта на хранителната верига, и по-специално Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните[11], се създава всеобхватна нормативна уредба относно извършването на официални проверки и други официални дейности за проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните, разпоредбите за опазване на здравето на животните и хуманното отношение към тях, генетично модифицираните организми, здравето на растенията и посевния и посадъчния материал от тях, продуктите за растителна защита и пестицидите. Поради това тези области следва да бъдат изключени от приложното поле на настоящия регламент. (10) Законодателството на Съюза относно лекарствените продукти, медицинските изделия, включително ин витро диагностични медицински изделия и веществата от човешки произход съдържа специални разпоредби, за да се гарантира безопасността след пускането на пазара, по-специално въз основа на характерните за сектора системи за бдителност и за надзор на пазара. Поради това посочените продукти следва също така да бъдат изключени от обхвата на настоящия регламент, с изключение на разпоредбите в него относно контрола на продукти, които влизат на пазара на Съюза, като този контрол следва да се прилага доколкото съответното законодателство на Съюза не съдържа специални разпоредби относно организацията на граничния контрол. (11) Директива 2010/35/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 2010 г. относно транспортируемото оборудване под налягане[12] се прилага не само по отношение на новото транспортируемо оборудване под налягане с цел предлагането му на пазара, но също така и на друго транспортируемо оборудване под налягане за целите на периодичните проверки, междинните проверки, извънредните прегледи и използването на това оборудване. В нея се предвижда специална маркировка „Pi“ и предпазна процедура на Съюза, както и специални процедури на национално равнище, приложими за транспортируемо оборудване под налягане, което представлява риск, за съответстващо на законодателството транспортируемо оборудване под налягане, което представлява риск за здравето и безопасността, както и за формално несъответствие. Следователно процедурите за проверки на продуктите в рамките на Съюза, определени в настоящия регламент, не следва да се прилагат за транспортируемо оборудване под налягане, което попада в обхвата на Директива 2010/35/ЕС. (12) С настоящия регламент следва да създаде всеобхватна нормативна уредба за надзора на пазара в Съюза. В него следва да се определи кои продукти попадат в приложното му поле и кои продукти са изключени от него, да се вмени задължение за държавите членки да организират и провеждат надзор на пазара, да се изиска от държавите членки да посочат органи за надзор на пазара, както и да определят техните правомощия и задължения, и да се предостави на държавите членки отговорността за създаването на общи и специални секторни програми за надзор на пазара. (13) В част от законодателството на Съюза за хармонизация се съдържат разпоредби относно надзора на пазара и предпазни клаузи. Те могат да бъдат на основание референтните разпоредби относно надзора на пазара и предпазните клаузи, съдържащи се в Решение № 768/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. относно обща рамка за предлагането на пазара на продукти[13]. Настоящият регламент следва да съдържа всички разпоредби за надзор на пазара, приложими към продуктите, попадащи в неговия обхват. Следователно настоящият регламент следва да включва референтните разпоредби за надзор на пазара и предпазните клаузи, съдържащи се в Решение № 768/2008/ЕО. Разпоредбите в съществуващото законодателство на Съюза за хармонизация, които се отнасят до надзора на пазара и защитните клаузи, независимо дали са изготвени преди приемането на Решение № 768/2008/ЕО или въз основа на референтните му разпоредби, следва да бъдат заличени оттам, освен ако няма специални секторни основания за запазването им. Изключения от защитните разпоредби следва да бъдат направени по отношение на продуктите, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), някои устройства, попадащи в обхвата на Директива 2009/142/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 г., някои съоръжения под налягане, попадащи в обхвата на Директива 97/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 май 1997 г., и някои съдове под налягане, попадащи в обхвата на Директива 2009/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. (14) За да може целият процес по надзор на пазара да бъде прозрачен и лесен за проследяване както за органите за надзор на пазара, така и за икономическите оператори, в регламента следва ясно да се определи последователността на отделните етапи в този процес от момента, в който органите за надзор на пазара идентифицират продукт, за който те смятат, че може да представлява риск, през оценката на съответния риск, коригиращото действие, което трябва да се предприеме от съответния икономически оператор в даден срок, до мерките, които трябва да бъдат взети от самите органи за надзор на пазара, ако икономическите оператори не направят необходимото или при спешни случаи. (15) Надзорът на пазара следва да се осъществява въз основа на оценката на риска, породен от даден продукт, като се вземат под внимание всички свързани със случая данни. Продукт, който попада в обхвата на законодателството на Съюза за хармонизация, с което се определят съществените изисквания, отнасящи се до защитата на определени обществени интереси, следва да се възприема като продукт, който не представлява риск за съответните обществени интереси, при условие че отговаря на посочените съществени изисквания. (16) Продукт, който попада в обхвата на законодателството на Съюза за хармонизация, с което не се определят съществени изисквания, но чиято цел е да осигури защитата на дадени обществени интереси, следва да се възприема като продукт, който не представлява риск за съответните обществени интереси, при условие че отговаря на посоченото законодателство. (17) Аналогично, за продукт, който не попада в обхвата на законодателството на Съюза за хармонизация, но е в съответствие с националните норми относно здравеопазването и безопасността на хората или с европейските стандарти, позовавания на които са публикувани в Официален вестник на Европейския съюз, следва да се приема, че не представлява риск за здравето и безопасността. (18) За целите на настоящия регламент следва да се извършва оценка на риска за идентифициране на продукти, за които има вероятност да окажат неблагоприятно въздействие върху обществените интереси, защитени с [Регламент (ЕС) № xxxx (относно безопасността на потребителските продукти)], специалното секторно законодателство на Съюза за хармонизация и друго законодателство на Съюза относно продукти, които попадат в обхвата на настоящия регламент. В нея следва да се включи — при възможност — информация за рискове, които вече са се проявили по отношение на съответния продукт. Също така следва да се вземат под внимание всички мерки, които евентуално са били предприети от съответните икономически оператори за намаляване на рисковете. По-изявената евентуална уязвимост на потребителите — за разлика от ползвателите специалисти, следва да бъде взета под внимание, както и по-изявената уязвимост на определени категории потребители като деца, възрастни хора или хора с увреждания. (19) Както нови, така и употребявани стоки с произход извън Съюза могат да бъдат пуснати на пазара само след като са били пуснати в свободно обращение. Необходимо е да се извършват ефективни проверки по външните граници на Съюза, за да може вдигането на стоки, които могат да представляват риск, ако бъдат пуснати на пазара в Съюза, да се отложи, докато не се извърши оценка и не се вземе окончателно решение от органите за надзор на пазара. (20) Следователно задължението органите, отговарящи за проверката на продуктите, въвеждани на пазара на Съюза, да извършват проверки в необходимия мащаб допринася за постигането на по-голяма безопасност на пазар на Съюза за продукти. С цел да се увеличи ефективността от тези проверки сътрудничеството и обменът на информация между тези органи и органите за надзор на пазара по отношение на продуктите, представляващи риск, следва да бъдат активизирани. (21) На органите за надзор на пазара следва да бъдат предоставени правомощия за унищожаване на продукти, превръщането им в негодни за употреба или за разпореждане на тяхното унищожаване от съответния икономически оператор, ако счетат това за необходимо и пропорционално, за да се гарантира, че тези стоки не могат да продължат да представляват заплаха. (22) Допускането в свободно обращение на продуктите, които се внасят от физически лица, влизащи в Съюза, като тяхно физическо владение, за тяхна лична, нетърговска употреба, не следва да бъде възпирано или отказано по силата на настоящия регламент от органите, отговарящи за проверката на продуктите, въвеждани на пазара на Съюза. (23) Следва да има ефективен, навременен и точен обмен на информация между държавите членки, както и между държавите членки и Комисията. Следователно е необходимо да се предвидят ефективни механизми за такъв обмен. Системата на Съюза за бърз обмен на информация (RAPEX) е доказала своята ефективност и ефикасност. Системата RAPEX позволява да бъдат взети мерки в рамките на Съюза по отношение на продукти, които представляват риск отвъд територията на отделна държава членка. За да се избегне излишно дублиране, тази система следва да се използва за всяко уведомление, което се изисква съгласно настоящия регламент, относно продукти, представляващи риск. (24) За провеждането на съгласувани и икономически ефективни дейности по надзор на пазара в Съюза се изисква също така добре структурирано, щателно архивиране и обмен между държавите членки на цялата необходима информация за националните дейности в този контекст, включително позоваване на уведомленията, които се изискват съгласно настоящия регламент, за да се създаде цялостна база данни с информация за надзора на пазара. Комисията създаде база данни, наречена „Информационна и комуникационна система за надзор на пазара“, която е подходяща за тази цел и поради това следва да бъде използвана. (25) Предвид мащабите на пазара на Съюза за стоки и тъй като не съществуват вътрешни граници е наложително органите за надзор на пазара на държавите членки да имат волята и да бъдат в състояние да си сътрудничат ефективно и да координират съвместна подкрепа и действия. Съответно, следва да бъдат установени механизми за взаимопомощ. (26) С цел да се улесни надзорът на пазара по отношение на продукти, въвеждани на пазара на Съюза от трети държави, настоящият регламент следва да служи за основа за сътрудничество между органите за надзор на пазара в държавите членки и органите в тези трети държави. (27) Следва да се създаде Европейски форум за надзор на пазара (ЕФНП), съставен от представители на органите за надзор на пазара. Този форум следва да предложи начини за привличане на всички заинтересовани лица, в това число браншовите и потребителските организации, за да може да се използва наличната информация, имаща отношение към надзора на пазара, при създаването, прилагането и актуализирането на програмите за надзор на пазара. (28) Комисията следва да осигури подкрепа за сътрудничеството между органите за надзор на пазара и да участва във форума. С регламента следва да се изготви списък на задачите, които трябва да се изпълняват от форума. Изпълнителен секретариат следва да организира заседанията на форума и да предлага и друга оперативна помощ за изпълнението на неговите задачи. (29) Когато е необходимо, следва да бъдат създадени референтни лаборатории с оглед осигуряване на експертни, безпристрастни технически консултации и провеждане на изпитвания на продукти, необходими във връзка с дейностите по надзора на пазара. (30) С настоящия регламент следва да се постигне равновесие между осигуряването на прозрачност чрез предоставяне на колкото се може повече информация на обществеността и запазването на поверителността — например от съображения, свързани със защитата на лични данни, търговската тайна или запазване на следствена тайна, в съответствие с разпоредбите за поверителност съгласно приложимото национално законодателство или — що се отнася до Комисията — Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията[14]. Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни[15] и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни[16] се прилагат в контекста на настоящия регламент. (31) Информацията, която се обменя между компетентните органи, следва да бъде предмет на най-строги гаранции за поверителност и опазване на професионална тайна и с нея да се борави по начин, който не компрометира извършваните разследвания и репутацията на икономическите оператори. (32) Държавите членки следва да предвидят средства за правна защита пред компетентните съдилища във връзка с ограничителните мерки, предприемани от техните органи. (33) Държавите членки следва да определят правила за налагане на санкции за нарушения на настоящия регламент и да гарантират, че тези санкции се прилагат. Тези санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. (34) Надзорът на пазара следва да се финансира поне частично от такси, начислявани на икономическите оператори в случаите, когато органите за надзор на пазара изискват от тях такси за коригиращи действия или когато самите органи са длъжни да предприемат действия. (35) За да се постигнат целите на настоящия регламент, Съюзът следва да участва във финансирането на дейности, необходими за осъществяването на политики в областта на надзора на пазара, като например изготвяне и актуализиране на ръководства, подготвителни или спомагателни дейности във връзка с прилагането на законодателството на Съюза, програми за техническа помощ и сътрудничество с трети държави, а така също и усъвършенстване на политиките на равнището на Съюза и на международно равнище. (36) Финансирането от страна на Съюза следва да се предоставя в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза[17] в зависимост от естеството на дейността, която следва да се финансира, най-вече в подкрепа на изпълнителния секретариат на ЕФНП. (37) За да се осигурят еднакви условия за прилагането на настоящия регламент, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия по отношение на националните мерки, които са предприети от държавите членки и за които има нотификация от тях, по отношение на продуктите, попадащи в обхвата на законодателството на Съюза за хармонизация, и създаването на референтни лаборатории на Съюза. (38) За да се осигурят еднакви условия за прилагането на настоящия регламент, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия по отношение на еднаквите условия за извършване на проверки, засягащи конкретни продуктови категории или сектори, включително и степента на проверките, които трябва да бъдат извършени, и параметрите на пробите, които трябва да бъдат проверени. Също така следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия относно реда и условията за предоставяне на информация на органите за надзор на пазара от страна на икономическите оператори по отношение на установяването на еднакви условия за определяне на случаите, в които тази информация не е необходимо да се посочва. Също така следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на реда, условията и процедурите за обмен на информация чрез системата RAPEX, а по отношение на приемането на временни или постоянни ограничения за търговията с продукти, представляващи сериозен риск, когато е уместно — за определяне на необходимите мерки за контрол, които трябва да се предприемат от държавите членки с цел ефективното им прилагане, когато в останалите законодателни актове на Съюза не е предвидена конкретна процедура за разрешаване на въпроса със съответните рискове. Посочените правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията[18]. (39) Комисията следва да приема незабавно приложими актове за изпълнение, когато в надлежно обосновани случаи, свързани с ограничителни мерки, засягащи продукти, които представляват сериозен риск, това е наложително поради неотложното и спешно естество на ситуацията. (40) Разпоредбите относно надзора на пазара на Директива 89/686/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 г. относно сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на личните предпазни средства (ЛПС)[19] , Директива 93/15/ЕИО от 5 април 1993 г. за хармонизиране на разпоредбите, свързани с пускането на пазара и надзора на взривни вещества с гражданско предназначение[20], Директива 94/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 март 1994 г. за сближаване на законодателствата на държавите членки относно оборудването и защитните системи, предназначени за използване в потенциално експлозивна атмосфера[21], Директива 94/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 1994 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно плавателните съдове с развлекателна цел[22], Директива 95/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 1995 г. за сближаване законодателствата на държавите членки относно асансьорите[23], Директива 97/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 май 1997 г. относно сближаване на законодателствата на държавите членки във връзка със съоръженията под налягане[24], Директива 1999/5/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 1999 г. относно радионавигационното оборудване и далекосъобщителното крайно оборудване и взаимното признаване на тяхното съответствие[25], Директива 2000/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. относно въжените линии за превоз на хора[26], Директива 2000/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 май 2000 г. за сближаване на законодателствата на държавите членки във връзка с шумовите емисии на съоръжения, предназначени за употреба извън сградите[27], Директива 2001/95/ЕО, Директива 2004/108/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2004 г. относно сближаването на законодателствата на държавите членки относно електромагнитната съвместимост[28], Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 г. относно машините[29], Директива 2006/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. за сближаване на законодателствата на държавите членки относно електрически съоръжения, предназначени за използване при някои ограничения на напрежението[30], Директива 2007/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 май 2007 г. относно пускането на пазара на пиротехнически изделия[31], Директива 2008/57/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. относно оперативната съвместимост на железопътната система в рамките на Общността[32], Директива 2009/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2009 г. относно безопасността на детските играчки[33], Директива 2009/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. относно обикновените съдове под налягане[34], Директива 2009/142/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно газовите уреди[35],Директива 2011/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно ограничението за употребата на определени опасни вещества в електрическото и електронното оборудване[36], Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2011 г. за определяне на хармонизирани условия за предлагането на пазара на строителни продукти[37] и Регламент (ЕО) № 765/2008 се припокриват с разпоредбите в настоящия регламент. Следователно посочените разпоредби следва да бъдат заличени. Регламент (ЕО) № 764/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. относно установяване на процедурите, свързани с прилагането на някои национални технически правила за продукти, законно предлагани на пазара в други държави членки, и за отмяна на Решение № 3052/95/ЕО[38] следва да бъде съответно изменен. (41) Тъй като целта на настоящия регламент, а именно да се гарантира, че продуктите на пазара, попадащи в обхвата на законодателството на Съюза, отговарят на изискванията, осигуряващи високо равнище на защита на здравето и безопасността, както и други обществени интереси, като същевременно се гарантира функционирането на вътрешния пазар и се предлага нормативна уредба за структуриран надзор на пазара в Съюза, не може да бъде постигната в необходимата степен от държавите членки, тъй като за постигането на тази цел е необходимо тясно сътрудничество, взаимодействие и еднакъв модел на работа на всички компетентни органи във всички държави членки и следователно може — с оглед на мащаба и последиците от постигането на тази цел — да бъде постигната по-успешно на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, установен в посочения член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел. (42) Настоящият регламент зачита основните права и спазва принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз. Настоящият регламент има за цел да гарантира пълното зачитане на задължението да се гарантира високо равнище на опазване на човешкото здраве и защита на потребителите, както и пълно зачитане на свободата на стопанска инициатива и на правото на собственост, ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ: ГЛАВА I Общи разпоредби Член 1 Предмет С настоящият регламент се установява рамка, която позволява да се провери дали продуктите отговарят на изискванията, които гарантират високо равнище на защита на здравето и безопасността на хората като цяло, здравословни и безопасни условия на труд, защита на потребителите, опазване на околната среда, обществената сигурност и други обществени интереси. Член 2 Обхват 1. Глави I, II, III, V и VI от настоящия регламент се прилагат за всички продукти, които попадат в обхвата на Регламент (ЕС) № [… относно безопасността на потребителските продукти] или на законодателството на Съюза за хармонизация, включително за продукти, монтирани или произведени за собствена употреба на производителя, и доколкото законодателството на Съюза за хармонизация не съдържа специална разпоредба със същата цел. 2. Глави I и IV и член 23 се прилагат за всички продукти, попадащи в обхвата на законодателството на Съюза, доколкото останалите законодателни актове на Съюза не съдържат специални разпоредби, свързани с организацията на граничния контрол по външните граници, или със сътрудничеството между органите, отговорни за контрола по външните граници. 3. Глави II, III, V и VI не се прилагат за следните продукти: а) лекарствени продукти за хуманна или ветеринарна употреба; б) ин витро диагностични медицински изделия ; в) кръв, тъкани, клетки, органи и други вещества от човешки произход. 4. Глава III от настоящия регламент не се прилага за транспортируемо оборудване под налягане, което попада в обхвата на Директива 2010/35/ЕС. 5. Членове 11 и 18 от настоящия регламент не се прилагат за следните продукти: а) продуктите, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1907/2006; б) устройствата, определени в член 1, параграф 2, буква б) от Директива 2009/142/ЕО; в) съоръженията под налягане, попадащи в обхвата на разпоредбите на член 3, параграф 3 от Директива 97/23/ЕО; г) обикновените съдове под налягане, попадащи в обхвата на разпоредбите на член 3, параграф 2 от Директива 2009/105/ЕО. 6. Настоящият регламент не се прилага в областите, уредени от законодателството на Съюза относно официалните проверки и други официални дейности, извършвани за потвърждаване на съответствието със следните разпоредби: а) разпоредби, уреждащи въпросите относно храните и безопасността на храните на всички етапи на производството, преработката и разпространението на храни, включително разпоредби, чиято цел е да се гарантират лоялни търговски практики и защита на интересите на потребителите и на информацията; б) разпоредби, уреждащи производството и употребата на материали и предмети, предназначени да влизат в контакт с храни; в) разпоредби, уреждащи въпросите за съзнателно освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда; г) разпоредбите, уреждащи въпросите относно фуражите и безопасността на фуражите на всички етапи на производството, преработката и разпространението на фуражите, както и използването на фуражите, включително разпоредби, чиято цел е да се гарантират лоялни търговски практики и защитата на интересите на потребителите и на информацията; д) разпоредбите за определяне на ветеринарно-санитарните изисквания; е) разпоредби, чиято цел е предотвратяване и свеждане до минимум на рисковете за човешкото здраве или здравето на животните, произтичащи от странични животински продукти и производни продукти; ж) разпоредбите, уреждащи изискванията за хуманно отношение към животните; з) разпоредбите относно защитните мерки срещу вредителите по растения; и) разпоредбите относно производството с оглед на пускането на пазара и пускането на пазара на посевния и посадъчния материал от растения; й) разпоредби, с които се уреждат изискванията за пускане на пазара и употребата на продукти за растителна защита и за устойчивата употреба на пестицидите; к) разпоредби, с които се урежда биологичното производство и етикетирането на биологични продукти; л) разпоредби относно използването и етикетирането на защитени наименования за произход, защитени географски указания и храни с традиционно специфичен характер. Член 3 Определения За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения: (1) „продукт“ означава продукт, получен в резултат от производствен процес; (2) „предоставяне на пазара“ означава всяка доставка на продукт за дистрибуция, потребление или използване на пазара на Съюза в процеса на търговска дейност срещу заплащане или безплатно; (3) „пускане на пазара“ означава предоставянето на продукта на пазара на Съюза за първи път; (4) „производител“ означава всяко физическо или юридическо лице, което произвежда продукт или което възлага проектирането или производството на продукт и предлага този продукт на пазара със своето име или търговска марка; (5) „упълномощен представител“ означава всяко физическо или юридическо лице, установено в Съюза, което е упълномощено писмено от производител да действа от негово име във връзка с определени задачи; (6) „вносител“ означава всяко физическо или юридическо лице, установено в Съюза, което пуска на пазара на Съюза продукт от трета държава; (7) „дистрибутор“ означава всяко физическо или юридическо лице във веригата на доставка, различно от производител или вносител, което предоставя определен продукт на пазара; (8) „икономически оператори“ означава производителят, упълномощеният представител, вносителят и дистрибуторът; (9) „оценяване на съответствието“ означава оценяването на съответствието, както е определено в Регламент (ЕО) № 765/2008; (10) „орган по оценяване на съответствието“ означава орган по оценяване на съответствието, както е определен в Регламент (ЕО) № 765/2008; (11) „надзор на пазара“ означава извършените дейности и предприетите мерки от публичните органи с цел да се гарантира, че продуктите не представляват опасност за здравето, безопасността или други аспекти на защитата на обществените интереси, а за продукти, попадащи в обхвата на законодателството на Съюза за хармонизация — че те отговарят на изискванията, предвидени в посоченото законодателство; (12) „орган за надзор на пазара“ означава орган на държава членка, отговорен за извършването на надзор на пазара на нейната територия; (13) „продукт, представляващ риск“ означава продукт, които има потенциала да въздейства неблагоприятно върху здравето и безопасността на хората като цяло, здравословните и безопасни условия на труд, защитата на потребителите, околната среда и обществената сигурност, както и други обществени интереси до степен, надвишаваща приетото за разумно и приемливо при нормални или разумно предвидими условия на употреба на съответния продукт, включително продължителността на употребата му, а където е приложимо — от неговото пускане в експлоатация, монтажа му и условията за поддръжка; (14) „продукт, представляващи сериозен риск“ означава продукт, който представлява риск, изискващ бърза намеса и спешни последващи действия, включително и в случаите, когато въздействието му може да не бъде непосредствено; (15) „изземване“ означава всяка мярка, целяща да постигне връщане на продукт, който вече е бил предоставен на крайния ползвател; (16) „изтегляне“ означава мярка, целяща предотвратяване на предоставянето на пазара на продукт, който е във веригата на доставка; (17) „допускане за свободно обращение“ означава процедурата, установена в член 79 от Регламент (ЕИО) № 2913/92[39]; (18) „законодателство на Съюза за хармонизация“ означава законодателството на Съюза, което хармонизира условията за предлагане на продукти на пазара; (19) „европейски стандарт“ означава европейски стандарт, както е определен в член 2, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1025/2012 на Европейския парламент и на Съвета[40]; (20) „хармонизиран стандарт“ означава хармонизиран стандарт, както е определен в член 2, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1025/2012. ГЛАВА II Рамка на Съюза за надзор на пазара Член 4 Задължение за надзор на пазара 1. Държавите членки осъществяват надзор на пазара по отношение на продуктите, които попадат в обхвата на настоящия регламент. 2. Надзорът на пазара се организира и извършва в съответствие с настоящия регламент с цел да се гарантира, че продуктите, които представляват риск, не се предоставят на пазара на Съюза, а когато тези продукти се предоставят на пазара, то са взети ефективни мерки за отстраняване на риска, произтичащ от продукта. 3. Изпълнението на дейностите по надзора на пазара и проверките по външните граници се следят от държавите членки, които ежегодно докладват на Комисията за тези дейности и за проверките. Отчетената информация включва статистика по отношение на броя на извършените проверки и се съобщава на всички държави членки. Държавите членки могат да обобщят резултатите и да направят това обобщение публично достояние. 4. Резултатите от наблюдението и оценката на дейностите по надзора на пазара, извършен съгласно параграф 3, се правят публично достояние по електронен път, а когато е целесъобразно — чрез други средства. Член 5 Органи за надзор на пазара 1. Всяка държава членка създава или определя органи за надзор на пазара и определя техните задължения, правомощия и организация. 2. На органите за надзор на пазара са предоставени правомощията и необходимите ресурси и средства за правилното изпълнение на техните задачи. 3. Всяка държава членка въвежда съответните механизми, за да гарантира, че органите за надзор на пазара, които е създала или определила, обменят информация, сътрудничат си и координират своите дейности както помежду си, така и с органите, отговорни за проверките на продуктите по външните граници на Съюза. 4. Всяка държава членка информира Комисията за своите органи за надзор на пазара и областите им на компетентност, като предоставя необходимата информация за връзка, а Комисията предава тази информация на останалите държави членки и публикува списък на органите за надзор на пазара. 5. Държавите членки информират обществеността за съществуването и отговорностите на националните органи за надзор на пазара, както и кои са тези органи и как да се установи връзка с тях. Член 6 Общи задължения на органите за надзор на пазара 1. Органите за надзор на пазара извършват съответните проверки на характеристиките на продуктите в съответстващ мащаб и със съответстваща честота посредством проверки на документи, а когато е уместно — физически и лабораторни проверки на базата на подходяща проба. Те завеждат тези проверки в информационната и комуникационна система за надзор на пазара, посочена в член 21. В случаите на познати или нововъзникващи рискове, свързани с целите, определени в член 1 на настоящия регламент, и засягащи конкретен продукт или категория продукти, Комисията може да приема актове за изпълнение с цел създаване на еднакви условия за извършването на проверки от един или няколко органа за надзор на пазара по отношение на този конкретен продукт или категория продукти, и параметрите на посочения познат или нововъзникващ риск. Посочените условия могат да включват изисквания за временно увеличаване на мащаба и честотата на проверките, които трябва да се извършат, и адекватността на пробите, които трябва да бъдат проверени. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 32, параграф 2. 2. При необходимост органите за надзор на пазара предупреждават в разумен срок ползвателите, които са на тяхна територия, за продукти, за които тези органи са установили, че представляват риск. Те си сътрудничат с икономическите оператори за предотвратяване или намаляване на риска, породен от предоставяните от тези икономически оператори продукти. За тази цел те насърчават и популяризират доброволни действия от страна на икономическите оператори, включително — когато е приложимо — чрез разработването и спазването на кодекси на добрите практики. 3. Органите за надзор на пазара изпълняват отговорностите си независимо, безпристрастно и непредубедено и спазват задълженията си по настоящия регламент; те упражняват правомощията си във връзка с икономическите оператори в съответствие с принципа на пропорционалност. 4. Когато е необходимо и оправдано с цел изпълнението на задълженията им, органите за надзор на пазара могат да посещават помещенията на икономическите оператори и да вземат необходимите проби от продуктите. 5. Органите за надзор на пазара: а) предоставят на потребителите и на другите заинтересовани страни възможността да подават оплаквания по въпроси, свързани с безопасността на продуктите, дейностите по надзор на пазара и рискове, възникващи във връзка с продукти, както и проследяване на тези жалби в зависимост от случая; б) проверяват дали са предприети коригиращи действия; в) следят и са в течение с развитието на научно-техническите познания, свързани с безопасността на продуктите. 6. Определят се съответните процедури и те се оповестяват публично, за да се даде възможност на органите за надзор на пазара да изпълняват задълженията си. 7. Без да се засяга националното законодателство в областта на поверителността на информацията, се гарантира поверителност по отношение на получената и събирана от органите за надзор на пазара информация. Информацията, обменена между националните органи за надзор на пазара, както и между тях и Комисията, при условията на спазване на поверителността, остава поверителна, освен ако предоставящият я орган не даде съгласието си за нейното разкриване. 8. Защитата на поверителността не възпрепятства предоставянето на органите за надзор на пазара на информация, необходима за осигуряване на ефективен надзор на пазара. Член 7 Програми за надзор на пазара 1. Всяка държава членка изготвя обща програма за надзор на пазара и я преразглежда — а при необходимост и я актуализира — поне веднъж на четири години. Програмата обхваща организацията на надзора на пазара и свързаните с нея дейности, като конкретните нужди на бизнеса като цяло и на малките и средните предприятия в частност са взети под внимание при прилагането на законодателството на Съюза за хармонизация и Регламент (ЕС) № […/…] [относно безопасността на потребителските продукти], и предлага насоки за работа и съдействие. Тя включва следното: а) секторна и географска компетентност на органите, определени съгласно член 5, параграф 1; б) финансовите ресурси, персонала, техническите и други средства, предоставени на органите; в) указване на приоритетните области на работа на отделните органи; г) редът и условията за координация между различните органи и с митническите органи; д) участието на органите при обмена на информация съгласно глава V; е) участието на органите в секторно или ориентирано към проекти сътрудничество на равнището на Съюза; ж) средствата за постигане на съответствие с изискванията по член 6, параграф 5. 2. Всяка държава членка изготвя специални секторни програми и ги преразглежда — а при необходимост и ги актуализира — всяка година. Тези програми обхващат всички сектори, в които органите извършват дейности по надзор на пазара. 3. Общите и специалните секторни програми и техните актуализации се съобщават на другите държави членки и на Комисията и — при спазване на разпоредбите на член 6, параграф 6 — се правят обществено достъпни по електронен път, а когато е целесъобразно — чрез други средства. Член 8 Общи задължения на икономическите оператори 1. При поискване икономическите оператори и — когато е целесъобразно — органите за оценяване на съответствието предоставят на органите за надзор на пазара документацията и информацията, които те изискват за целите на изпълнението на своята дейност, на език, който може лесно да бъде разбран от тях. 2. Икономическите оператори предоставят цялата необходима информация на органите за надзор на пазара, включително информация, която позволява точната идентификация на продукта и улеснява проследяването на продукта. ГЛАВА III Контрол на продуктите в рамките на Съюза Член 9 Продукти, представляващи риск 1. Когато в хода на извършваните проверки, посочени в член 6, параграф 1, или в резултат на получената информация органите за надзор на пазара имат достатъчно основания да смятат, че даден продукт, който е пуснат на пазара или е предоставен там, или се използва при извършването на услуга, може да представлява риск, те извършват оценка на риска във връзка с този продукт, като вземат под внимание съображенията и критериите, посочени в член 13. Органите за надзор на пазара надлежно вземат под внимание всички налични резултати от изпитвания и от оценка на риска, които вече са извършени или издадени във връзка с продукта от икономически оператор или друго лице или орган, включително органите на другите държави членки. 2. По отношение на продукт, който попада в обхвата на законодателството на Съюза за хармонизация, формалното несъответствие с посоченото законодателство дава на органите за надзор на пазара достатъчно основание да смятат, че продуктът може да представлява риск във всеки от следните случаи: а) маркировка „СЕ“ или друга маркировка, изисквана съгласно законодателството на Съюза за хармонизация, не е била нанесена или е нанесена неправилно; б) декларацията на ЕС за съответствие, когато е необходима, не е била съставена или е съставена неправилно; в) техническата документация е непълна или не е налична; г) необходимото етикетиране или инструкции за употреба са непълни или липсват. Независимо от това дали оценката на риска показва, че продуктът в действителност представлява риск, органите за надзор на пазара изискват от икономическия оператор да коригира формалното несъответствие. Ако икономическият оператор не направи това, органите за надзор на пазара правят необходимото за изтеглянето или изземването на продукта. 3. Без да се засяга член 10, параграф 4, когато органите за надзор на пазара установят, че даден продукт представлява риск, те незабавно посочват необходимите коригиращи действия, които трябва да бъдат предприети от съответния икономически оператор, за да отстрани риска в определен срок. Органите за надзор на пазара могат да препоръчват или да съгласуват със съответния оператор коригиращото действие, което следва да бъде предприето. Икономическият оператор гарантира, че са предприети всички необходими коригиращи действия по отношение на всички засегнати продукти, които той е предоставил на пазара в целия Съюз. Икономическият оператор предоставя цялата необходима информация на органите за надзор на пазара в съответствие с член 8, и по-специално следната информация: а) пълно описание на риска, който поражда продуктът ; б) описание на коригиращите действия, предприети за отстраняване на риска. При възможност органите за надзор на пазара идентифицират производителя или вносителя на продукта и предприемат действия, които освен дистрибутора засягат и този икономически оператор, . 4. Коригиращите действия, които трябва да бъдат предприети от страна на икономическите оператори по отношение на даден продукт, представляващ риск, могат да включват: а) в случай на продукти, попадащи в обхвата на изискванията, определени в законодателството на Съюза за хармонизация или съгласно него — предприемане на необходимите мерки, за да бъде приведен продуктът в съответствие с посочените изисквания; б) в случай на продукт, който може да представлява риск само в определени условия или само за определени лица и когато този риск не попада в обхвата на изискванията на законодателството на Съюза за хармонизация: i) поставяне върху продукта на подходящо, ясно формулирано и лесно разбираемо предупреждение за рисковете, които той може да представлява, на официалния език или езици на държавата членка, в която продуктът се предлага на пазара; ii) поставяне на предварителни условия по отношение на предлагането на даден продукт на пазара; iii) своевременно уведомяване в подходяща форма на изложените на риск лица за този риск, включително чрез публикуването на специални предупреждения; в) в случай на продукт, който може да представлява сериозен риск — временно непозволяване на това продуктът да бъде предоставен или пуснат на пазара до оценката на риска; г) в случай на продукт, който представлява сериозен риск: i) недопускане на това продуктът да бъде пуснат или предоставен на пазара; ii) оттегляне или изземване на продукта и сигнализиране на обществеността за съществуващия риск; iii) унищожаване на продукта или превръщането му в негоден за употреба по друг начин. 5. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на реда и условията за предоставяне на информация в съответствие параграф 3, трета алинея, като същевременно гарантира ефективността и надеждното функциониране на системата. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 32, параграф 2. Член 10 Мерки, предприети от органите за надзор на пазара 1. Когато идентичността на даден икономически оператор не може да бъде установена от органите за надзор на пазара или когато даден икономически оператор не е предприел необходимите коригиращи действия съгласно член 9, параграф 3 в определения срок, органите за надзор на пазара предприемат всички необходими мерки, за да се отстрани рискът, който поражда продуктът. 2. За целите на параграф 1 органите за надзор на пазара могат да задължат съответните икономически оператори да предприемат, inter alia, коригиращите действия, посочени в член 9, параграф 4, или те самите да предприемат мерки, когато е целесъобразно. Органите за надзор на пазара могат да унищожат или по друг начин да направят негоден продукта, представляващ риск, когато счетат това за необходимо и пропорционално. Те може да изискат от съответния икономически оператор да поеме разходите за това действие. Разпоредбите в първата алинея не засягат възможността държавите членки да позволят на органите за надзор на пазара да предприемат други допълващи мерки. 3. Преди да бъдат предприети мерките съгласно параграф 1 по отношение на икономическия оператор, който не е предприел необходимите коригиращи действия, органите за надзор на пазара му дават срок от най-малко 10 дни, в рамките на който да бъде изслушан. 4. Когато органите за надзор на пазара счетат, че даден продукт представлява сериозен риск, те предприемат всички необходими мерки и могат да направят това, без първо да изискат от икономическия оператор да предприема коригиращи действия съгласно член 9, параграф 3 и без да дават на оператора възможност да бъде изслушван преди това. В такива случаи икономическият оператор се изслушва при първа възможност. 5. Всяка мярка, предприета съгласно параграфи 1 или 4: а) се съобщава незабавно на съответния икономически оператор заедно с информация за наличните средства за правна защита съгласно законодателството на съответната държава членка; б) се обосновава с конкретните съображения, въз основа на които тя е предприета; в) се отменя незабавно, когато икономическият оператор е показал, че е предприел необходимите действия. За целите на буква а) от първа алинея, когато икономическият оператор, на когото е съобщена мярката, не е засегнатият икономически оператор, за мярката се информира производителят, който се намира в рамките на Съюза, или вносителят, при условие че органите за надзор на пазара могат да го идентифицират. 6. Органите за надзор на пазара публикуват информация за продукта, естеството на риска и предприетите мерки за предотвратяване, намаляване или премахване на този риск на посветен за целта уебсайт възможно най-подробно, което е необходимо за защитата на интересите на ползвателите на продуктите в Съюза. Тази информация не се публикува в случаите, когато е наложително да се спазят условията за поверителност с цел опазване на търговски тайни, защита на личните данни съгласно националното законодателство и законодателството на Съюза или с цел да се избегне компрометирането на дейностите по надзор и разследване. 7. Мерките, взети в съответствие с параграфи 1 или 4, подлежат на правна защита, включително сезиране на компетентните национални съдилища. 8. Органите за надзор на пазара могат да начисляват такси за икономическите оператори, с които изцяло или частично покриват разходите по тези дейности, включително за изпитвания, провеждани за целите на оценката на риска, когато те предприемат мерки в съответствие с параграфи 1 или 4. Член 11 Оценка на Съюза за продукти, контролирани в рамките на Съюза и попадащи в обхвата на законодателството за хармонизация 1. В срок от 60 дни след получаване на известие от Комисията до държавите членки — в съответствие с член 20, параграф 4 — относно мерки, предприети съгласно член 10, параграф 1 или 4 от първоначално уведомяващата за мерките държава членка, дадена друга държава членка може да повдигне възражения по отношение на тези мерки, когато те се отнасят за продукт, попадащ в обхвата на законодателството на Съюза за хармонизация. Държавата членка посочва основанията си за възражението, изтъква наличието на различия в нейната оценка на риска, породен от продукта, и посочва дали има специални обстоятелства и допълнителна информация, свързана с въпросния продукт. 2. Ако не е повдигнато възражение от държава членка в съответствие с параграф 1 и Комисията не смята, че националните мерки са в противоречие със законодателството на Съюза, мерките, предприети от първоначално уведомяващата държава членка, се считат за обосновани и всяка държава членка гарантира, че ограничителните мерки по отношение на съответния продукт са били взети незабавно. 3. Ако дадено възражение е повдигнато от държава членка в съответствие с параграф 1 или ако Комисията счете, че националните мерки може да са в противоречие със законодателството на Съюза, то Комисията незабавно започва консултации със съответния(те) икономически оператор(и) и прави оценка на националните мерки, като взема под внимание всички научни или технически данни. 4. Въз основа на резултатите от оценката, извършена в съответствие с параграф 3, Комисията може с акт за изпълнение да вземе решение по въпроса дали националните мерки са оправдани и дали всички държави членки, които все още не са предприели мерки, следва да предприемат такива. В този случай адресат на посоченото решение ще бъдат засегнатите държави членки и Комисията незабавно го свежда до знанието на всички държави членки и на съответния икономически оператор или оператори. 5. Ако Комисията реши, че националните мерки са обосновани, всяка държава членка предприема незабавно необходимите ограничителни мерки. Ако тя реши, че националната мярка не е обоснована, първоначално уведомяващата държава членка и всяка друга държава членка, която е предприела подобна мярка, оттегля мярката и направеното уведомление в системата за бърз обмен на информация в съответствие с член 20. 6. Когато национална мярка е счетена за обоснована и е установено, че продуктът не е в съответствие със законодателството на Съюза за хармонизация поради недостатъци в съответните хармонизирани стандарти, Комисията информира съответната европейска организация по стандартизация и може да съответно да изиска преработването на стандарта в съответствие с член 11 от Регламент (ЕС) № 1025/2012 г. Член 12 Действия на Съюза спрямо продукти, представляващи сериозен риск 1. Когато е очевидно, че даден продукт или конкретна категория или група продукти, когато се използват по предназначение или при условия, които могат да бъдат разумно предвидени, представляват сериозен риск, Комисията може да предприеме целесъобразни мерки посредством актове за изпълнение в зависимост от степента на тежестта на ситуацията, включително мерки за забрана, спиране или ограничаване на пускането или предоставянето на пазара на такива продукти, или да определи специални условия за предлагането им на пазара с цел да гарантира високо равнище на защита на обществения интерес, при условие че рискът не може да бъде задоволително овладян с помощта на мерки, предприети от засегнатата(ите) държава(и) членка(и), или с друга процедура съгласно законодателството на Съюза. С посочените актове за изпълнение Комисията може да определи целесъобразните мерки за контрол, които трябва да бъдат предприети от държавите членки за гарантиране на ефективното им изпълнение. Актовете за изпълнение, посочени в първа алинея, се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 32, параграф 2. По надлежно обосновани наложителни причини поради спешност, свързани със здравето и безопасността на хората като цяло, здравословни и безопасни условия на труд, защита на потребителите, околната среда и обществената сигурност и други обществени интереси, Комисията приема актове за изпълнение с незабавно приложение в съответствие с процедурата, посочена в член 32, параграф 3. 2. По отношение на продукти и рискове, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1907/2006, решение, взето от Комисията в съответствие с параграф 1 на настоящия член, е валидно за период до две години и срокът му може да бъде удължен за допълнителен период от не повече от две години. Такова решение не засяга процедурите, предвидени в посочения регламент. 3. Износът от Съюза на продукти, които са забранени за пускане или предоставяне на пазара на Съюза в съответствие с мярка, приета в съответствие с параграф 1, се забранява, освен ако това не е изрично позволено в мярката. 4. Всяка държава членка може да подаде обосновано искане до Комисията да разгледа необходимостта от приемането на мярка, посочена в параграф 1. Член 13 Оценка на риска 1. Оценката на риска е въз основа на наличните научни и технически данни. За продукти, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1907/2006, оценката на риска се извършва както е целесъобразно в съответствие със съответните части от приложение I към посочения регламент. 2. В контекста на оценката на риска органите за надзор на пазара следва да вземат под внимание степента, в която продуктът е в съответствие със следното: а) изисквания, определени в законодателството на Съюза за хармонизация или съгласно него, които се прилагат за продукта и са свързани с потенциалния риск, който е предмет на разглеждане, като се вземат изцяло под внимание протоколите от изпитванията или сертификати, удостоверяващи съответствие и издадени от орган за оценка на съответствието; б) при липсата на изисквания, определени в законодателството на Съюза за хармонизация или съгласно него — специални разпоредби, с които се определят изискванията за здравеопазване и безопасност относно тези продукти в националното законодателство на държавата членка, в която той се предоставя на пазара, при условие че тези разпоредби са в съответствие с правото на Съюза; в) европейски стандарти, позовавания на които са били публикувани в Официален вестник на Европейския съюз. 3. Съответствието с критериите, посочени в параграф 2, букви а), б) и в), е основание да се предположи, че с продукта се гарантира по подходящ начин защитата на обществените интереси, за които се отнасят тези критерии. Това обаче не възпрепятства органите за надзор на пазара да предприемат действия по настоящия регламент, когато има нови доказателства, че въпреки съответствието или спазването, продуктът представлява риск. 4. Възможността за постигане на високо равнище на защита на съответния обществен интерес и наличието на други продукти, представляващи риск в по-малка степен, не е основание да се смята, че продуктът представлява риск. ГЛАВА IV Контрол на продуктите, въвеждани в Съюза Член 14 Проверки и отлагане на вдигането 1. Органите на държавите членки, отговорни за контрола на продукти по външните граници на Съюза, имат правомощията и ресурсите, необходими за правилното изпълнение на своите задачи. Те извършват съответните проверки по документи и при необходимост физически и лабораторни проверки на продуктите, преди тези продукти да бъдат допуснати за свободно обращение. 2. Когато в държава членка за надзора на пазара или за контрола по външните граници отговаря повече от един орган, тези органи си сътрудничат, като обменят информация във връзка с ролята и функциите си. 3. В съответствие с член 17 органите, отговорни за контрола по външните граници, отлагат допускането на продукта за свободно обращение на пазара на Съюза, когато в хода на проверките, посочени в параграф 1, са установили, че имат основания да смятат, че продуктът може да представлява риск. Във връзка с продукт, които трябва да отговаря на изискванията на законодателството на Съюза за хармонизация, когато е допуснат за свободно обращение, формалното неспазване на посоченото законодателство е достатъчно основание за компетентните органи на държавите членки да смятат, че продуктът може да представлява риск във всеки от следните случаи: а) не е придружен от документацията, изисквана от законодателството; б) не е маркиран или етикетиран в съответствие с посоченото законодателство; в) има маркировка СЕ или друга маркировка, изисквана от законодателството на Съюза за хармонизация, която е нанесена невярно или по подвеждащ начин. 4. Органите, отговорни за контрола по външните граници, незабавно уведомяват органите за надзор на пазара за всяко отлагане, посочено в параграф 3. 5. В случай на нетрайни продукти органите, отговорни за контрола по външните граници, се стремят, доколкото е възможно, да гарантират, че всички изисквания, които те могат да наложат по отношение на съхраняването на продукти или паркирането на превозни средства, използвани за транспортирането им, не са несъвместими със запазването на тези продукти. 6. Когато във връзка с продукти, които не са декларирани за свободно обращение, органите, отговорни за контрола по външните граници, имат основание да смятат, че тези продукти представляват риск, те предават цялата необходима информация на органите, отговорни за контрола по външните граници в държавата членка на крайно местоназначение. Член 15 Вдигане 1. За продукт, чието вдигане е отложено от органите, отговорни за контрола по външните граници съгласно член 14, се допуска вдигане, ако в срок от три работни дни от отлагане на вдигането органите за надзор на пазара не са изискали от посочените органи да продължат с отлагането или ако те са били уведомени от органите за надзор на пазара, че продуктът не представлява риск, и при условие че са изпълнени всички други изисквания и формалности във връзка с такова вдигане. 2. Ако органите за надзор на пазара заключат, че продукт, чието вдигане е отложено поради формално несъответствие съгласно член 14, параграф 3, втора алинея, в действителност не представлява риск, икономическият оператор все пак коригира формалното несъответствие, преди продуктът да бъде вдигнат. 3. Наличието на съответствие с изискванията на законодателството на Съюза за хармонизация, приложимо за продукта към момента на вдигането му, което се отнася до потенциалния разглеждан риск и при което изцяло се вземат под внимание протоколи от изпитвания или сертификати за съответствие, които са издадени от орган за оценка на съответствието, дава основание да се приеме от страна на органите за надзор на пазара, че продуктът не представлява риск. Това обаче не възпрепятства посочените органи да инструктират органите, отговорни за контрола по външните граници, да не позволят вдигане на продукт, когато има доказателства, че въпреки посоченото съответствие продуктът все пак представлява риск. Член 16 Отказ за вдигане 1. Когато органите за надзор на пазара заключат, че даден продукт представлява риск, те инструктират органите, отговарящи за контрола по външните граници, да не допускат продукта за свободно обръщение и поставят следния текст върху фактура и другите придружаващи стоката и имащи отношение документи: „Продуктът представлява риск — допускането за свободно обращение не е разрешено — Регламент (EС) № XXX/XXXX“. 2. Когато впоследствие този продукт е деклариран за митнически режим, различен от допускане за свободно обращение, и при условие че органите за надзор на пазара не възразяват, текстът, посочен в параграф 1, се вписва при условията, посочени в параграф 1, в документите, използвани във връзка с този режим. 3. Органите за надзор на пазара или органите, отговарящи за контрола по външните граници, според случая, могат да унищожат или по друг начин да направят неизползваем продукт, представляващ риск, когато счетат това за необходимо и пропорционално. Разходите за такова действие се поемат от лицето, декларирало продукта за свободно обращение. 4. Органите за надзор на пазара предоставят на органите, отговарящи за контрола по външните граници, информация относно категориите продукти, при които е установен риск съгласно параграф 1. 5. Мерките, взети в съответствие с параграфи 1 или 3, подлежат на правна защита, включително сезиране на компетентните национални съдилища. 6. Органите за надзор на пазара могат да начисляват такси, които изцяло или отчасти покриват разходите за техните дейности, включително за изпитвания, провеждани за оценката на риска, когато предприемат мерки в съответствие с параграф 1. Член 17 Внос на стоки за лична употреба 1. Когато даден продукт е въведен в Съюза от физическо лице и като физическо владение на това лице, и изглежда разумно да се предположи, че е предназначен за лична употреба от това лице, вдигането му няма да бъде отложено съгласно член 14, параграф 3, освен когато употребата на продукта може да застраши здравето и живота на хора, животни или растения. 2. За даден продукт се счита, че е предназначен за лична употреба от физическото лице, което го внася в Съюза, ако не е внасян друг път и е предназначен единствено за ползване от това лице или семейството му, като по своето естество или количество не предполага каквито и да било търговски намерения. Член 18 Оценка на Съюза за продукти, въведени в Съюза и попадащи в обхвата на законодателството за хармонизация 1. В срок от 60 дни след получаване на известие от страна на Комисията до държавите членки, съгласно член 20, параграф 4, за всеки отказ за допускане на продукта за свободно обращение от първоначално уведомяващата държава членка, дадена държава членка може да възрази срещу този отказ, когато той се отнася за продукти, които попадат в обхвата на законодателството на Съюза за хармонизация. Държавата членка посочва основанията си за възражението, изтъква наличието на различия в нейната оценка на риска, породен от продукта, и посочва дали има специални обстоятелства и допълнителна информация, свързана с въпросния продукт. 2. Ако не е повдигнато възражение от държава членка съгласно параграф 1 и Комисията не смята, че отказът е в противоречие със законодателството на Съюза, мерките, предприети от първоначално уведомяващата държава, се считат за обосновани и всяка държава членка гарантира, че ограничителните мерки по отношение на съответния продукт са били взети незабавно. 3. Ако дадено възражение е повдигнато от държава членка съгласно параграф 1 или ако Комисията счете, че отказът може да е в противоречие със законодателството на Съюза, то Комисията незабавно започва консултации със съответния(те) икономически оператор(и) и прави оценка на отказа, като взема под внимание всички научни или технически данни. 4. Въз основа на резултатите от оценката, извършена в съответствие с параграф 3, Комисията може да вземе решение с акт за изпълнение по въпроса дали отказът е оправдан и дали всички държави членки, които все още не са предприели действия, следва да предприемат такива. В този случай адресат на посоченото решение са засегнатите държави членки и Комисията незабавно го свежда до знанието на всички държави членки и на съответния икономически оператор или оператори. 5. Ако Комисията реши, че отказът е обоснован, всяка държава членка предприема незабавно необходимите ограничителни мерки. Ако тя реши, че отказът не е обоснован, първоначално уведомяващата държава членка и всяка друга държава членка, която е предприела подобна мярка, оттегля мярката и направеното уведомление в системата RAPEX в съответствие с член 20. 6. Когато отказът е счетен за обоснован и е установено, че продуктът не е в съответствие със законодателството на Съюза за хармонизация поради недостатъци в съответните хармонизирани стандарти, Комисията информира съответния европейски орган по стандартизация и може да изиска необходимото преразглеждане на стандарта/отправи необходимото изискване в съответствие с член 11 от Регламент (ЕС) № 1025/2012 г. ГЛАВА V Обмен на информация Член 19 Система на Съюза за бърз обмен на информация — RAPEX 1. Комисията поддържа система за бърз обмен на информация (RAPEX). Държавите членки използват RAPEX за обмен на информация за продукти, представляващи риск, в съответствие с настоящия регламент. 2. Всяка държава членка определя едно-единствено звено за контакт с RAPEX. 3. Комисията може, посредством актове за изпълнение, да определя реда и условията за обмен на информация чрез RAPEX. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 32, параграф 2. 4. В RAPEX могат да участват кандидатстващите за членство държави, трети държави или международни организации в рамките на споразуменията между Съюза и посочените трети държави или организации и в съответствие с тези споразумения. Всички такива споразумения са на основание на принципа на реципрочност и включват разпоредби за поверителност, които съответстват на разпоредбите, приложими в Съюза. Член 20 Уведомление чрез RAPEX за продукти, представляващи риск 1. Звеното за контакт с RAPEX незабавно уведомява Комисията за информация относно: а) коригиращи действия, предприети от икономическите оператори в съответствие с член 9, параграф 3; б) мерки, предприети от органите за надзор на пазара, в съответствие с член 10, параграф 1 или 4, освен в случаите на продукт, който е предмет на уведомление в съответствие с буква а); в) отказ за допускане на продукт за свободно обращение съгласно разпоредбите в член 16. Първата алинея не се прилага, когато звеното за контакт с RAPEX има основание да счита, че въздействието на риска, породен от продукта, не се простира извън територията на държава членка на това звено. Звеното за контакт с RAPEX незабавно уведомява Комисията за всяка актуализация, изменение или оттегляне на коригиращо действие или мерки, посочени в първа алинея. 2. Информацията, предоставена в съответствие с параграф 1, включва всички налични данни, свързани с риска, и най-малко следната информация: а) естеството и нивото на риска, включително обобщение на резултатите от оценката на риска; б) естеството на всяко несъответствие със законодателството на Съюза за хармонизация; в) данните, необходими за идентифициране на продукта; г) произхода и веригата на доставка на продукта; д) датата, на която мярката или коригиращото действие е било предприето, и неговото времетраене; е) естеството на предприетата мярката или коригиращи действия и дали това е било доброволно, одобрено, изискано; ж) дали на икономическия оператор е била предоставена възможността да бъде изслушан. Информацията, посочена в първа алинея, се предава, като се използва стандартният формуляр за уведомление, предоставен от Комисията в системата RAPEX. 3. Когато уведомлението се отнася за продукт, за който е установено, че не съответства на законодателството на Съюза за хармонизация, в предоставената информация се посочва също така дали несъответствието е поради: а) несъответствие на продукта с изискванията на приложимото законодателство; б) недостатъци в хармонизираните стандарти, посочени в това законодателство, които предполагат презумпция за съответствие с тези изисквания. Когато дадена мярка или коригиращо действие, посочено в параграф 1, се отнася до продукт, който е преминал през оценка на съответствието от нотифициран орган, органите за надзор на пазара гарантират, че съответният нотифициран орган е уведомен за предприетото коригиращо действие или мерки. 4. При получаването на уведомление Комисията го свежда до знанието на останалите държави членки. Ако уведомлението не отговаря на изискванията, посочени в параграфи 1, 2 и 3, Комисията може да го отмени. 5. Държавите членки незабавно информират Комисията за действията или мерките, предприети след получаване на уведомлението, и предоставят допълнителна информация, включително резултатите от всички проведени изпитвания или анализи или евентуални различия в становищата. Комисията незабавно предава тази информация на другите държави членки. Член 21 Информационна и комуникационна система за надзор на пазара 1. Комисията поддържа информационна и комуникационна система за надзор на пазара (ИКСНЗ) за събиране и структурирано съхранение на информация относно въпроси, свързани с надзора на пазара, по-специално следната информация: а) органи за надзор на пазара и областите им на компетентност; б) програми за надзор на пазара; в) наблюдение, преглед и оценка на дейностите за надзор на пазара; г) жалби или доклади по въпроси, свързани с рискове, породени от продукти; д) несъответствие със законодателството на Съюза за хармонизация, различно от мерки или коригиращо действие, за които има уведомление в системата RAPEX в съответствие с член 20; е) възражения, подадени от държава членка в съответствие с член 11, параграф 1 или член 18, параграф 1, и за последващи действия. ИКСНЗ съдържа и информация за уведомления за мерки или коригиращи действия, направени в RAPEX в съответствие с член 20. ИКСНЗ може също така, когато това е необходимо или целесъобразно, да се предостави за ползване от органите, отговарящи за контрола по външните граници. 2. За целите на параграф 1 държавите членки въвеждат в ИКСНЗ цялата информация, с която разполагат и която не е била вече предоставена като уведомление съгласно член 20, за продукти, представляващи риск, по-специално във връзка с идентифицирането на рискове, резултатите от проведени изпитвания, предприетите ограничителни мерки, контактите със съответните икономически оператори и основанията за действие или бездействие. 3. Органите за надзор на пазара потвърждават валидността и използват протоколите за изпитванията, изготвени от или за съответстващите им органи в другите държави членки и въведени в ИКСНЗ. Член 22 Международен обмен на поверителна информация Комисията и държавите членки могат да обменят поверителна информация, включително информация, обменена чрез RAPEX, с регулаторните органи на трети държави или на международни организации, с които Комисията и държавата членка или групата от държави членки е сключила двустранни или многостранни споразумения за поверителност, които са на основание на принципа за реципрочност. ГЛАВА VI Сътрудничество Член 23 Взаимно сътрудничество 1. Осигурява се ефективно сътрудничество и обмен на информация между органите за надзор на пазара на държавите членки, между различните органи във всяка държава членка и между органите за надзор на пазара, Комисията и съответните агенции на Съюза във връзка с програми за надзор на пазара и с всички въпроси, свързани с продукти, представляващи риск. 2. При получаването на надлежно обосновано искане от орган за надзор на пазара в друга държава членка, органите за надзор на пазара предоставят необходимата информация или документация и извършват съответните проверки, инспекции или разследвания и докладват на органа, подал искането, за резултатите от тях и за всяко предприето последващо действие. Информацията, документацията и докладът, посочени в първата алинея, се използват само по отношение на въпроса, по повод на който са били поискани, и се обработват възможно най-бързо по електронен път. Член 24 Сътрудничество с компетентните органи на трети държави 1. Органите за надзор на пазара могат да си сътрудничат с компетентните органи на трети държави с цел обмен на информация и техническо подпомагане, насърчаване и улесняване на достъпа до системите на Съюза за обмен на информация, включително системата RAPEX, в съответствие с член 19, параграф 4, както и насърчаване на дейности, свързани с оценяване на съответствието, надзор на пазара и акредитация. 2. Сътрудничеството с компетентните органи на трети държави се осъществява, inter alia, под формата на дейностите по член 27. Държавите членки гарантират, че техните компетентни органи участват пълноценно в тези дейности. Член 25 Европейски форум за надзор на пазара 1. Създава се Европейски форум за надзор на пазара (ЕФНП). 2. Всяка държава членка е представена в заседанията на ЕФНП от лице или лица, избрани от държавата членка, които имат конкретните познания и опит, необходими според темата на въпросното заседание. 3. ЕФНП заседава периодично през определени интервали от време и когато е необходимо — по искане на Комисията или на държава членка. 4. ЕФНП полага всички необходими усилия, за да стигне до консенсус. Ако не може да бъде постигнат консенсус, ЕФНП приема становището си с обикновено мнозинство от членовете си. Страните членки могат да изискат становищата и мотивите, въз основа на които те са изготвени, да бъдат официално протоколирани. 5. ЕФНП може да покани експерти и други трети страни да участват в заседания или да представят писмени становища. 6. ЕФНП може да създава постоянни или временни подгрупи, които включват групи за административно сътрудничество за надзор на пазара, създадени за прилагане на законодателството на Съюза за хармонизация. Организации, представляващи интересите на промишлеността, малките и средните предприятия, потребителите, лаборатории и органи за оценка на съответствието на равнището на Съюза могат да бъдат поканени да участват в тези подгрупи като наблюдатели. 7. ЕФНП приема свой процедурен правилник, който влиза в сила след получаване на положително становище от Комисията. 8. ЕФНП си сътрудничи с Форума за обмен на информация за прилагане, създаден с Регламент (ЕО) № 1907/2006. Член 26 Подкрепа от страна на Комисията и изпълнителен секретариат 1. Комисията подкрепя сътрудничеството между органите за надзор на пазара. Тя участва в заседанията на ЕФНП и неговите подгрупи. 2. За да изпълнява задачите, определени в член 27, ЕФНП се подпомага от изпълнителен секретариат, който предоставя техническа и логистична подкрепа за ЕФНП и неговите подгрупи. Член 27 Задачи на ЕФНП ЕФНП има следните задачи: а) да подпомага при обмена на информация за продуктите, представляващи риск, оценката на риска, методите за изпитване и получените резултати, новите научни тенденции и други аспекти, свързани с дейностите по контрола; б) да координира подготовката и прилагането на общите и специалните секторни програми за надзор на пазара, посочени в член 7; в) да организира съвместен надзор на пазара и съвместни проекти за изпитвания; г) да спомага за обмена на опит и на най-добри практики; д) да организира програми за обучение и обмен на национални служители; е) да съдейства за дейностите по надзор, както е описано в член 4, параграф 3; ж) да организира информационни кампании и програми за съвместни посещения; з) да подобрява сътрудничеството на равнището на Съюза по отношение на проследяването, изтеглянето и изземването на продукти, представляващи риск; и) да гарантира лесен достъп, намиране и обмен на информация за безопасността на продуктите, събирана от органите за надзор на пазара, включително информация за жалби, злополуки, сигнали за наранявания и резултати от разследвания и изпитвания; й) да допринася за разработването на насоки за осигуряването на ефективно и единно прилагане на настоящия регламент, като надлежно се вземат предвид интересите на предприятията, и по-конкретно на малките и средните предприятия, както и на други заинтересовани страни; к) да консултира и подпомага Комисията по нейно искане при оценката ѝ на който и да е въпрос във връзка с прилагането на настоящия регламент; л) да допринася за разработването на единни административни практики във връзка с надзора на пазара в държавите членки. Член 28 Референтни лаборатории на Европейския съюз 1. За конкретни продукти или категории продукти, или за специални рискове, свързани с категория или група от продукти, Комисията може, с помощта на актове за изпълнение, да определи референтните лаборатории на Съюза, които отговарят на критериите, посочени в параграф 2. 2. Всяка референтна лаборатория на Съюза отговаря на следните критерии: а) има персонал с подходяща квалификация, преминал през съответното обучение по аналитичните методи, използвани в неговата област на компетентност, и с необходимите знания за стандартите и практиките; б) притежава оборудването и референтните материали, необходими за изпълнение на задачите, които са ѝ възложени; в) служи на обществените интереси безпристрастно и независимо; г) гарантира, че служителите ѝ зачитат поверителното естество на определени въпроси, резултати или информация. 3. В рамките на областта на компетентност, която е определена за тях, референтните лаборатории на Съюза имат следните задачи, когато е целесъобразно: а) извършват изпитвания на продукта във връзка с дейностите по надзор на пазара и разследванията; б) допринасят за разрешаването на спорове между органите на държавите членки, икономическите оператори и органите за оценка на съответствието; в) предлагат независими технически или научни консултации на Комисията и на държавите членки; г) разработват нови техники и методи за анализ; д) разпространяват информацията и осигуряват обучение. ГЛАВА VII Финансиране Член 29 Финансиране на дейности 1. Съюзът може да финансира следните дейности във връзка с прилагането на настоящия регламент: а) изготвяне и актуализиране на материали, които да бъдат включени в насоките относно извършването на надзор на пазара; б) предоставяне на разположение на Комисията на технически или научни експертни знания с цел подпомагане на Комисията при прилагането от нейна страна на административното сътрудничество в областта на надзора на пазара и на процедурите на Съюза за оценка, посочени в членове 11 и 18; в) осъществяване на предварителна или подпомагаща дейност във връзка с изпълнението на дейности по надзор на пазара, свързани с прилагането на законодателството на Съюза, като изследвания, програми, оценки, насоки, сравнителни анализи, взаимни съвместни посещения, научноизследователска дейност, разработване и поддръжка на бази данни, дейности за обучение, лабораторна дейност, изпитвания за пригодност, междулабораторни изпитвания и дейност по оценяване на съответствието, както и европейски кампании за надзор на пазара и подобни дейности; г) дейности, извършвани по програми за техническа помощ, сътрудничество с трети държави и насърчаване и подобряване на европейските системи и политики за надзор на пазара сред заинтересованите страни на европейско и международно равнище; д) реализиране на сътрудничеството между органите за надзор на пазара, както и техническата и логистичната подкрепа от изпълнителния секретариат на ЕФНП и неговите подгрупи. 2. Финансовата помощ от Съюза за дейностите съгласно настоящия регламент се прилага в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 пряко или непряко чрез делегиране на задачи по изпълнението на бюджета на субектите, изброени в член 58, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012. 3. Бюджетните кредити, отпуснати за дейностите, посочени в настоящия регламент, се определят всяка година от бюджетния орган в рамките на действащата финансова рамка. 4. Бюджетните кредити, определени от бюджетния орган за финансиране на дейностите по надзор на пазара, могат също така да покриват разходи по подготовка, наблюдение, контрол, одит и оценка, които са необходими за управлението на дейностите съгласно настоящия регламент и за постигането на целите им; по-специално изследвания, заседания на експерти, информационни и комуникационни действия, включително обмяна на информация относно приоритетите на политиките на Съюза, доколкото те са свързани с общите цели на дейностите по надзора на пазара, разходите, свързани с мрежите от областта на информационните технологии, свързани главно с обработката на информация и нейния обмен, както и всякакви други разходи за техническа и административна помощ, направени от Комисията при управлението на дейностите по настоящия регламент. 5. Комисията оценява целесъобразността на дейностите по надзор на пазара, които получават финансиране от Съюза, предвид изискванията на политиките и законодателството на Съюза и информира Европейския парламент и Съвета за резултата от тази оценка не по-късно от [пет години след датата н