Становище на Европейския комитет на регионите — Към макрорегионална стратегия за Средиземноморието

(2022/C 498/02)

Докладчик: Nikola DOBROSLAVIĆ (HR/ЕНП)

ПОЛИТИЧЕСКИ ПРЕПОРЪКИ

ЕВРОПЕЙСКИЯТ КОМИТЕТ НА РЕГИОНИТЕ (КР),

Приносът на макрорегионалните стратегии за териториалното сближаване, местната демокрация и сътрудничеството по външните граници

1. счита, че макрорегионите играят ключова роля за укрепването на икономическото, социалното и териториалното сближаване на Европейския съюз и неговите близки съседи, като дават възможност на трансграничните райони да се справят заедно със специфични и общи предизвикателства чрез обмен, сътрудничество и изпълнение;

2. подчертава, че този подход дава възможност за по-голяма съгласуваност и взаимно допълване между политиките, действията и програмите за финансиране, изпълнявани от различни равнища на управление в определен географски район. По този начин, като насърчават многостепенното управление, макрорегионите допринасят за повишаване на ефективността и въздействието на политиката;

3. припомня, че макрорегионалните стратегии се основават на принципа на многостепенното управление и че регионите във и извън ЕС трябва да играят ключова роля в тяхното разработване, изграждане и определяне на общите им цели, наред с държавите — членки на ЕС, и други заинтересовани държави;

4. отбелязва, че Средиземноморският регион обхваща няколко страни кандидатки и потенциални кандидатки, както и държави извън ЕС, и подчертава значението на макрорегионите за укрепване на трансграничното сътрудничество в ЕС. Това сътрудничество е необходимо за справяне с общите предизвикателства и за ангажиране на държави извън ЕС в по-задълбочено и засилено сътрудничество със Съюза;

5. припомня приемането на резолюцията на Европейския парламент на 3 юли 2012 г., озаглавена „Развитие на макрорегионалните стратегии на ЕС: настоящи практики и перспективи за бъдещето, по-специално в Средиземноморието“ ( 1 )

6. припомня доклада на ARLEM относно „Стратегия за сближаване за Средиземноморието“ (2014 г.), в който се излагат първоначалните очертания на рамка за макрорегионално управление за Средиземноморието, основана на принципите на многостепенно управление и прогресивна структура с променлива геометрия;

7. припомня също така, че Съветът на Европейския съюз ( 2 ) посочи, че е отворен за разглеждане на съвместни инициативи, насочени към създаването на нови макрорегионални стратегии;

Средиземноморски макрорегион — ключов инструмент за справяне с предизвикателствата в Средиземноморието

8. подчертава уникалните ресурси на Средиземно море. Крайбрежната ивица на Средиземно море е 46 000 км, на нея са разположени 22 крайбрежни държави, в които живеят над 500 милиона души, като 1/3 от населението е концентрирано в крайбрежните райони и около 150 милиона работни места са пряко свързани със Средиземно море;

9. подчертава екологичното значение на Средиземно море, което представлява едва 1 % от Световния океан, но допринася за 20 % от морското производство в света ( 3 ) . То е и един от основните източници на морско и крайбрежно биологично разнообразие, като там се намират 28 % от ендемичните видове, 7,5 % от дивата флора и фауна и 18 % от световната морска флора;

10. подчертава потенциала на Средиземноморския басейн, който е единно географско пространство, чието население има общо историческо и културно наследство, произтичащо от дългогодишната традиция на сътрудничество и обмен на идеи, стоки и хора между трите му бряга;

11. признава, че Средиземноморският басейн е изправен пред предизвикателства, свързани с управлението, социално-икономическото развитие, хуманитарните въпроси, климата, сигурността и околната среда, които изискват съвместни действия;

12. изтъква, както се подчертава в Първия средиземноморски доклад за оценка на изменението на климата и околната среда в Средиземноморието, публикуван от експерти от Средиземноморието по въпросите на климата и изменението на околната среда (MedECC), че средиземноморските подрегиони са засегнати от неотдавнашните антропогенни промени в околната среда и че сред основните фактори за тези промени са климатът, прирастът на населението, замърсяването, неустойчивите практики за земеползване и използване на морето, както и чуждоземните видове. В повечето райони са засегнати както екосистемите, така и човешкият поминък ( 4 )

13. посочва, че при сегашните темпове глобалното затопляне в Средиземноморския район ще достигне 2,2 градуса до 2040 г., а регионът се затопля с 20 % по-бързо от средния световен темп на затопляне. Последиците от изменението на климата вече са много видими — екстремните природни явления се умножават. По тази причина средиземноморските общества най-много страдат от изменението на климата (в тази зона е концентрирано 50 % от населението на света, страдащо от недостиг на вода, който засяга продоволствената сигурност; 49 от 51-те културни обекта на ЮНЕСКО също са изложени на риск). Повечето от последиците от изменението на климата се влошават от други екологични предизвикателства, като прекомерно интензивните урбанизация, селско стопанство, риболов и туризъм, влошаване на качеството на земите, опустиняване и замърсяване (въздух, почва, сладководни и морски води);

14. подчертава, както се отбелязва в становището „Към устойчиво използване на природните ресурси в контекста на средиземноморските острови“, много високата екологична уязвимост на средиземноморските острови в контекста на глобалното затопляне, което вече има икономически (рибарство, туризъм и др.) и социални последици (емиграция и др.), и препоръчва да се разработи специфичен подход към въздействието на изменението на климата на макрорегионално равнище върху този тип територии, който да отчита специфичните нужди на архипелазите и островите и да насърчава по-тясно сътрудничество между тези територии, държавите членки и Европейския съюз за справяне с екологичните предизвикателства и насърчаване на устойчивото развитие;

15. подчертава, че въпреки очевидните сходства, Средиземноморският район се характеризира с големи различия в равнищата на развитие. Тези различия, включително слабостите в институционалния капацитет, инфраструктурната взаимосвързаност и търговските отношения, засягат стабилността, просперитета и сигурността на средиземноморските общества;

16. счита, че кризата, предизвикана от COVID-19, е напомняне за спешната необходимост от координиран подход и укрепване на съвместната устойчивост на епидемии, икономически сътресения и изменение на климата;

17. счита, че средиземноморският макрорегион може да служи и като инструмент за координация на управлението на миграционните потоци, които засягат по-специално регионалните и местните власти по външните граници на ЕС;

18. припомня, че в контекста на нападението на Русия срещу Украйна Средиземноморието има ключова роля за смекчаване на последиците от войната и приемане на разселеното население, като същевременно продължава да полага усилия за гарантиране на напредък в изграждането на мира в крайбрежните си територии;

19. с оглед на тези предизвикателства потвърждава необходимостта от обединяване на трите бряга по по-интегриран начин, за да се засили сближаването, да се увеличи европейската и глобалната тежест на региона и неговият потенциал за иновации и да се допринесе за благосъстоянието на хората и опазването на околната среда;

20. в този процес признава съществената роля на местните и регионалните власти, които са силно мобилизирани чрез инициативи и мрежи като Съюза за Средиземноморието (СзС), ARLEM (Евро-средиземноморската асамблея на регионалните и местните власти) и Средиземноморския алианс за сътрудничество (MedCoopAlliance), както и Междусредиземноморската комисия на Конференцията на периферните и морските региони (CPMR);

21. посочва, че всички предизвикателства, пред които е изправен Средиземноморският регион (изменение на климата, ерозия, опустиняване, замърсяване с пластмаси, миграция, свръхтуризъм и др.), са концентрирани в архипелазите и островите и поради тази причина представляват идеални пилотни територии за прилагането на интегрирани политики за устойчиво развитие в Средиземноморието, и призовава Европейската комисия да изготви стратегия за островите, пригодена към различните басейни;

22. изразява съгласие с Европейската комисия, че целите на Европейския зелен пакт следва да бъдат отразени в тясно сътрудничество със съседните държави, изправени пред едни и същи предизвикателства в областта на климата и околната среда;

23. посочва, че местните и регионалните власти по трите бряга, които играят важна роля за справяне с последиците от изменението на климата, призоваха за „Зелен пакт за Средиземноморието“ ( 5 )

24. признава ключовата роля, която местните власти (трябва да) изпълняват като съюзници на регионите и държавите при изпълнението на глобалните и регионалните програми;

25. „Обновено партньорство с държавите от южното съседство. Нова програма за Средиземноморието“ ( 6 ); подчертава също така, че макрорегионалната стратегия, насърчаваща укрепването на политическия диалог, е от съществено значение за изпълнението на новата програма за Средиземноморието, както е посочено в съобщението на Европейската комисия от февруари 2021 г.

Към интегрирана стратегия за целия средиземноморски басейн

26. приветства положителните резултати и засиленото сътрудничество, което стана възможно благодарение на ангажираността на заинтересованите страни в Средиземноморието, и по-специално на местните и регионалните власти; призовава тези заинтересовани страни, по-специално местните и регионалните власти, да засилят това сътрудничество, за да подготвят почвата за създаването на макрорегионална стратегия в Средиземноморието;

27. оценява значителния напредък, постигнат по отношение на интеграцията в Средиземноморието чрез макрорегионалната стратегия за региона на Адриатическо и Йонийско море (EUSAIR) и стратегията за басейна на Западното Средиземноморие (WestMED);

28. призовава настоятелно Европейската комисия спешно да задълбочи напредъка по инициативата WestMED, като ѝ предостави ресурси, стабилна структура и дългосрочна стратегия за консолидиране, за да се улесни макрорегионалната интеграция в Западното Средиземноморие;

29. подчертава, че съществуващите инициативи и програми за сътрудничество, както и ключовите участници на различните равнища в многостепенното управление, трябва да бъдат по-добре координирани, за да не се размиват техните усилия и въздействие. Поради това е необходимо средиземноморските територии най-накрая да разполагат с оперативен инструмент, който да им позволява да разработват и прилагат интегрирана стратегия, конкретен план за действие и съвместни проекти в отговор на общите приоритети, определени в съществуващите институционални рамки за сътрудничество като Съюза за Средиземноморието, ARLEM и инициативи като MedCoop Alliance и BLUEMED, наред с други;

30. смята, че макрорегионалната стратегия за Средиземноморието ще отговори на тези предизвикателства не като замени съществуващите стратегии, а като допълни техните действия и по този начин увеличи максимално въздействието им, като търси отговори на общите предизвикателства, например тези, произтичащи от борбата с изменението на климата и цифровата трансформация, превръщайки ги в големи възможности за устойчиво развитие и допринасяйки по този начин за справедлив и приобщаващ екологичен преход, и като извлича ползи от споделените възможности и обръща специално внимание на човешкото измерение и възможностите за младите хора, отключвайки по този начин икономическия потенциал на региона в полза на гражданите;

31. подчертава, че на равнището на Средиземноморския басейн трябва задължително да бъде разработена макрорегионална стратегия, която да предоставя съдържателни решения на общите предизвикателства и да обхваща трите подбасейна: западен, източен и Адриатическо-йонийски. Следователно тя трябва да бъде отворена за всички от самото си начало и в крайна сметка да има за цел да обхване целия Средиземноморски басейн по трите бряга;

32. призовава в макрорегионалната стратегия за Средиземноморието, както във всяка морска макрорегионална стратегия, да се обърне специално внимание на островните територии в съответствие с член 174 от ДФЕС; призовава за ефективно отчитане на специфичните характеристики и уязвимост на тези територии чрез установяване на по-силно партньорство с конкретни и координирани действия между тези територии, държавите -членки и Европейския съюз;

33. посочва, че тази регионална интеграция би трябвало да се осъществява постепенно, въз основа на доброволен подход от страна на средиземноморските национални, регионални и местни власти, като се имат предвид предизвикателствата, породени от някои нестабилни ситуации, свързани със сигурността, политическата и дипломатическата обстановка;

Основни принципи на многостепенното управление на средиземноморско равнище

34. предлага управлението на една бъдеща макрорегионална стратегия в Средиземноморието да отразява напълно принципа на многостепенно управление с участието на европейските, националните, регионалните и местните власти, както и съответните им сдружения и еврорегиони;

35. счита, че за да бъде оперативна, една средиземноморска макрорегионална стратегия трябва да се основава на стабилна и представителна схема на управление, разполагаща с: i) общо събрание на политическо равнище с участието на европейски, национални и регионални власти, ii) изпълнителен съвет, обединяващ членовете на националната координация (на регионално или национално равнище) от всяка държава, представена в стратегията и насърчаващ приобщаването на регионалните и местните власти в процеса на вземане на решения, както и наблюдатели от мрежи на регионални и местни власти, съответните им организации и еврорегиони, и iii) тематични групи за действие за разработване и изпълнение на конкретни проекти за сътрудничество, които да мобилизират социално-икономическите публични и частни участници, академичните среди и гражданското общество;

36. предлага, въз основа на добрите практики на WestMED, да се създаде годишно ротационно съвместно председателство, което да се поема в рамките на двоен мандат — от държави от ЕС и страни партньори, и да работи заедно с тясната подкрепа на представителните организации на регионалните и местните власти. Председателството би трябвало да се развива, отчитайки миналото, настоящото и бъдещото председателство и поддържайки баланс между ЕС и държавите партньори, представени в стратегията, а представителната организация на регионалните и местните власти, която оказва подкрепа, би трябвало също да се сменя на ротационен принцип. Тази динамика е от съществено значение, за да се гарантира отчитането на различните органи на управление на макрорегионалната стратегия, както и връзката между тях, и да се предоставят стратегически насоки за действията на макрорегиона чрез годишни работни програми. Желателно е технически секретариат (секретариат на макрорегионалната стратегия за Средиземноморието) да координира и подкрепя стратегията;

37. предлага, с цел да се гарантира съвместимост със съществуващите инициативи, в изпълнението на стратегията да бъдат включени представители на ключови международни и евро-средиземноморски институции и инициативи като Съюза за Средиземноморието, MedCoopAlliance и ARLEM, както и представители на EUSAIR и WestMED; като „лаборатории“ за многостепенно управление ЕГТС също предлагат полезни перспективи за подкрепа на целите на новата програма за Средиземноморието;

Макрорегионална стратегия, насочена към приоритетните предизвикателства

38. счита, че една макрорегионална стратегия за Средиземноморието следва да се съсредоточи върху ограничен брой общи предизвикателства, които да бъдат разглеждани постепенно с течение на времето; подчертава, че екологичната и цифровата трансформация са ключови предизвикателства, на които следва да се обърне приоритетно внимание;

39. призовава, като първа стъпка, усилията да се съсредоточат върху основните предизвикателства, свързани с изменението на климата, цифровата трансформация, околната среда и хуманитарната криза, както и необходимия екологичен преход. Следните приоритети спешно изискват координирани действия на средиземноморско равнище: бъдещето на архипелазите и островите, крайбрежните и градските райони, замърсяването на морската среда (особено пластмасовите микрочастици и отпадъчните води), опазването на биологичното разнообразие, агроекологията, кръговата икономика, управлението и предотвратяването на природни бедствия и намаляването на емисиите на парникови газове и адаптиране към изменението на климата и отговор на хуманитарната криза чрез гарантиране на основните права и свободи;

40. предлага в краткосрочен план Европейската комисия да подкрепи, чрез програмата Interreg Euro-MED или други съответни съществуващи програми (като се има предвид, че макрорегионалните стратегии се подчиняват на правилото да не се изисква нито ново законодателство, нито ново финансиране, нито нова институция), създаването през 2024 г. на пилотен проект за нулево замърсяване на морската среда в Средиземноморието, който да допринася тематично и за „Мисия океан, море и води“ ( 7 ) . Целта ще бъде да се започне съвместна работа между държавите и териториите, желаещи да разработят средиземноморска макрорегионална стратегия и по този начин да се изпробват нейните основни принципи посредством конкретна цел;

41. след това обхватът на усилията би могъл да бъде разширен, така че да се включат следните предизвикателства във връзка с новата програма за Средиземноморието: а) насърчаване на балансирано и устойчиво икономическо развитие чрез съвместни проекти, насочени към укрепване на научните изследвания, иновациите и устойчивото използване на природните ресурси, както и взаимосвързано предприемачество; б) интегриране на синята икономика; в) насърчаване на човешкото развитие, включително културата и културното наследство, туризма, образованието, здравеопазването, заетостта, развитието на младежта и социалното приобщаване на маргинализираните групи и подкрепата за бежанците, както и задоволяването на нуждите, произтичащи от наличието на миграционни потоци, особено по външните граници на ЕС; г) укрепване на свързаността чрез транспорта и цифровата инфраструктура; д) укрепване на продоволствената и енергийната автономност в Средиземноморието, като се вземат предвид последиците от изменението на климата и войната в Украйна, предизвикана от Русия; е) укрепване на инструментите и капацитета на публичните и частните институции с цел смекчаване на причините за изменението на климата и загубата на биологично разнообразие;

Оперативен план за действие въз основа на съществуващото финансиране

42. счита, че една средиземноморска макрорегионална стратегия трябва задължително да се основава на оперативен план за действие, който да превърне приоритетите в конкретни действия на средиземноморско равнище. За да се гарантира, че териториалното измерение е отчетено по подходящ начин в плана, допринасяйки не само за постигането на обща визия за по-добро, сплотено и устойчиво развитие в Средиземноморския басейн, но и за включването на гражданското общество по трите бряга на Средиземно море, местните и регионалните власти, които са най-близо до гражданите, следва да участват в изготвянето на плана;

43. посочва, че голяма част от финансирането може да бъде мобилизирано в подкрепа на средиземноморски проекти, включително 7 милиарда евро да бъдат мобилизирани от Европейската комисия в рамките на Европейския инструмент за съседство, сътрудничество за развитие и международно сътрудничество (ИССРМС). Програмите за европейско териториално сътрудничество в Средиземноморието (Next-MED, EUROMED, ADRION, Marittimo) също представляват важна възможност за улесняване осъществяването на проекти, които могат да допринесат за постигането на целите на макрорегионалната стратегия;

44. посочва, че много програми, изпълнявани пряко от Европейската комисия, като „Хоризонт Европа“, LIFE или „Еразъм +“, са отворени за участие на трети държави и следователно представляват възможен източник на допълнително финансиране. Освен това програми като Партньорството за научни изследвания и иновации в Средиземноморския регион (PRIMA) или двустранните инструменти, създадени от Европейския съюз в съседните държави, подпомагат пряко сътрудничеството в Средиземноморието;

45. посочва, че донори като Световната банка или Европейската инвестиционна банка и институции като фондация „Anna Lindh“ също активно работят в Средиземноморието и могат да улеснят появата на съвместни проекти;

46. посочва, накрая, че много държави, региони и градове изпълняват програми за децентрализирано сътрудничество, които също могат да допринесат за изпълнението на по-големи проекти за сътрудничество в Средиземноморието;

47. подчертава освен това, че изпълнението на програмите за европейско териториално сътрудничество за периода 2021—2027 г. ще бъде придружено от разработването на механизми за управление с цел улесняване на координацията на европейското финансиране, което е налично в тази сфера. Комитетът счита, че това може да даде конкретен принос за създаването на средиземноморска макрорегионална стратегия;

Заключения

48. приветства новия импулс, даден на средиземноморското сътрудничество на Световния форум за Средиземноморието, организиран по време на френското председателство;

49. очаква следващото председателство на Европейския съюз, което ще се поеме от средиземноморска държава, а именно Испания, през 2023 г., с надеждата то да постави отново акцента върху средиземноморското управление и възможностите за управление и сътрудничество, които предоставя обновената му макрорегионална рамка;

50. насърчава Европейската комисия и държавите — членки на ЕС, да подкрепят разработването на макрорегионална стратегия за Средиземноморието и други необходими нови макрорегионални стратегии;

51. също така приканва Европейския парламент и Европейския икономически и социален комитет да подкрепят импулса за макрорегионална стратегия за цялото Средиземноморие, за по-добър, интегриран и сплотен Средиземноморски регион;

52. призовава Европейския съвет през 2022 г. да сезира Европейската комисия за изготвянето на макрорегионална стратегия за Средиземноморието, придружена от план за действие, с оглед на одобрението на Съвета и Европейския парламент по време на испанското председателство през втората половина на 2023 г.

Брюксел, 11 октомври 2022 г. Председател на Европейския комитет на регионите Vasco ALVES CORDEIRO

(1) P7_TA (2012) 0269.

(2) 13424/20. Заключения на Съвета относно изпълнението на макрорегионалните стратегии на ЕС, 2 декември 2020 г.

(3) Randone и колектив. 2017 г., Reviving the Economy of the Mediterranean Sea: Actions for a Sustainable Future (Съживяване на икономиката на Средиземно море: действия за устойчиво бъдеще), Средиземноморска инициатива на Световния фонд за дивата природа (WWF).

(4) MedECC (2020) Климатични промени и промени в околната среда в Средиземноморския басейн — настояща ситуация и рискове за бъдещето. Първи средиземноморски доклад за оценка [Cramer, W., Guiot, J., Marini, K. (eds.)] Съюз за Средиземноморието, Plan Bleu, UNEP/MAP, Марсилия.

(5) Пленарна сесия на Евро-средиземноморската асамблея на регионалните и местните власти (ARLEM), 23 януари 2020 г.

(6) JOIN(2021) 2 final. Вж. също становището на Европейския комитет на регионите относно „Обновено партньорство с държавите от южното съседство.Нова програма за Средиземноморието“, (ОВ C 440, 29.10.2021 г., стр. 19).

(7) Мисия на ЕС: възстановяване на нашите океани и води.