[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 11.9.2007

COM(2007) 512 окончателен

СЪОБЩЕНИЕ НА КОМИСИЯТА ДО СЪВЕТА, ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ, ЕВРОПЕЙСКИЯ ИКОНОМИЧЕСКИ И СОЦИАЛЕН КОМИТЕТ И КОМИТЕТА НА РЕГИОНИТЕ

Трети годишен доклад относно миграцията и интеграцията

СЪДЪРЖАНИЕ

1. ВЪВЕДЕНИЕ

2. ИМИГРАНТСКО НАСЕЛЕНИЕ В ЕС

3. РАЗРАБОТВАНЕТО НА ОБЩА ИМИГРАЦИОННА ПОЛИТИКА И ЕВРОПЕЙСКАТА РАМКА ЗА ИНТЕГРАЦИЯТА НА ГРАЖДАНИ НА ТРЕТИ ДЪРЖАВИ

4. ТЕНДЕНЦИИ В НАЦИОНАЛНИТЕ ИНТЕГРАЦИОННИ ПОЛИТИКИ

5. ЗАКЛЮЧЕНИЯ

Приложение (за информация): Обобщаващ доклад относно интеграционните политики в ЕС-27

1. ВЪВЕДЕНИЕ

Годишните доклади[1] относно миграцията и интеграцията анализират действията, предприети по отношение на приемането и интеграцията (на национално и европейско равнище) на граждани на трети държави, като представят преглед на развитието на политиката в тази насока и спомагат за оценяването и засилването на интеграционните мерки.

В рамките на последната година дебатът относно интеграцията стана по-оживен както на ниво ЕС, така и на национално равнище. Все по-голям брой държави-членки въвеждат нови интеграционни политики и стратегии за приспособяване, обогатявайки предишния опит.

Настоящият Трети годишен доклад отразява развитието до месец юни 2007 г[2]. Приложението „Обобщаващ доклад относно интеграционните политики в ЕС-27“, изготвено в сътрудничество с Националните центрове за контакт по въпросите на интеграцията (NCPs)[3], обхваща периода от януари 2005 г. до юни 2006 г., включително.

2. ИМИГРАНТСКО НАСЕЛЕНИЕ В ЕС

Към януари 2006 г. гражданите на трети държави, живеещи в ЕС, наброяват около 18,5 милиона, което представлява 3,8% от общия брой на населението, възлизащ на почти 493 милиона[4]. Демографският ръст в ЕС все още се дължи предимно на притока на имигранти и повечето държави-членки отбелязват положителен нетен миграционен поток[5]. Нетният миграционен поток, вариращ между 0,5 и 1 милион годишно за по-голяма част от периода 1990-1999 г., се е увеличил до нива между 1,5 и 2 милиона от 2002 г. насам.

Типологията на входящите потоци се различава значително във всяка отделна държава-членка. Докато в някои страни, като Австрия, Франция или Швеция, основен мотив за миграцията е събирането на семействата, в други държави-членки, като например Ирландия, Испания, Португалия и Обединеното кралство, голяма част от имиграцията е трудова[6]. Важни регулативни мерки са предприети в Испания, докато Франция, Германия и Нидерландия въвеждат ограничения спрямо определени групи имигранти.

Най-многобройните групи на граждани на трети държави в ЕС са с произход от Турция (2,3 милиона), Мароко (1,7 милиона), Албания (0,8 милиона) и Алжир (0,6 милиона). Въпреки това броят на родените в чужбина граждани на някои държави-членки, като Франция, Швеция, Нидерландия и Обединеното кралство, е по-висок от броя на гражданите на трети държави, тъй като редица имигранти са станали граждани на приемащите страни.

3. РАЗРАБОТВАНЕТО НА ОБЩА ИМИГРАЦИОННА ПОЛИТИКА И ЕВРОПЕЙСКАТА РАМКА ЗА ИНТЕГРАЦИЯТА НА ГРАЖДАНИ НА ТРЕТИ ДЪРЖАВИ

Интеграцията на гражданите на трети държави е процес на взаимно приспособяване от страна както на приемащите общества, така и на имигрантите, и представлява ключов фактор за пълното проявление на полезния ефект от процеса на имиграция. Както се подчертава в съобщението „Глобален подход към миграцията след една година: към комплексна европейска политика по отношение на миграцията“[7], връзката между политиките за законна миграция и интеграционните стратегии трябва постоянно да бъде утвърждавана.

Консолидирането на правната рамка, очертаваща условията за достъп и престой на граждани на трети държави, е от съществено значение за разработването на съгласуван европейски подход по отношение на интеграцията. Вече са разработени законодателни инструменти относно събирането на семейства, дългосрочно пребиваващите и квалифицирането на гражданите на трети държави или на лица без гражданство като хора, нуждаещи се от международна закрила[8]. Чрез тези инструменти се признават права (в зависимост от самия законодателен инструмент), като право на работа и образование/обучение и право на равнопоставено отношение[9]. Европейското законодателство по отношение на антидискриминационните мерки подкрепя тази правна рамка[10].

Както е обявено в политическия план относно законната миграция[11], предстои да излязат предложенията на Комисията за обща рамкова директива, определяща основните права на имигрантите, работещи в ЕС, както и за директива относно условията за приемане и пребиваване на висококвалифицирани имигранти[12].

Спрямо ползващите се с международна закрила е необходимо да се приложат специални интеграционни мерки поради техния особен статут. Този проблем ще е част от дебата, чието начало бе поставено от Зелената книга за бъдещата обща европейска система на убежище[13].

3.1 Европейската рамка за интеграция на граждани на трети държави

През 2004 г. Европейският съвет прие Хагската програма за укрепване на свободата, сигурността и правосъдието[14]. В нея се подчертава необходимостта от по-добро координиране на националните интеграционни политики и дейностите на ЕС въз основа на общи основни принципи.

Съветът прие Общи основни принципи на политиката за интеграция на имигрантите в ЕС (ООП)[15], а през септември 2005 г. Комисията предлага общ дневен ред за интеграция, предоставящ рамка за интеграцията на граждани на трети страни в държавите от ЕС[16]. Ключовите пунктове на тази рамка са предложенията за конкретни мерки за практическото прилагане на общите основни принципи (ООП) както в ЕС, така и на национално равнище[17]. Нещо повече, общият дневен ред осигурява помощни европейски механизми, които да подпомогнат този процес, разработвайки ясен европейски подход по отношение на интеграцията чрез осъществяване на сътрудничество и обмен на добри практики.

Заключенията на Съвета относно общия дневен ред подкрепят основните му насоки и подчертават необходимостта от допълнително утвърждаване на един общ подход по отношение на интеграционните политики и мерки[18].

Към момента мрежата от Национални центрове за контакти включва активното участие на всички държави-членки. Тя се е наложила като ефективен механизъм за обмен на информация и очертаване на приоритетни насоки и играе важна роля за взаимно допълване на усилията на национално и европейско равнище.

Ръководства по интеграция за създателите на политики и практикуващите [19] на място, разработени в сътрудничество с Националните центрове за контакти заедно с регионалните/местните власти и заинтересовани неправителствени организации, стимулират обмена на информация и на добри практики. Първото издание (от 2004 г.) разглежда въпроси, свързани с приобщаването на новопристигнали имигранти и официални бежанци, обществената ангажираност и различни показатели. Второто издание (от 2007 г.) акцентира върху други ключови въпроси, отразени в Общите основни принципи: схеми на приобщаване и интеграция; изследване на механизмите, използвани за внедряването на успешни интеграционни стратегии във всички сфери на политиката; жилищно настаняване в градска среда и икономическа интеграция; представяне на някои полезни изводи в тези области. През 2009 г. се очаква трето издание.

Както се изисква от Хагската програма, Комисията разработва широкодостъпна интернет страница , която да спомогне за поощряването на градивния обмен на опит и информация по въпросите на интеграцията. Тя ще стартира през 2008 г.

За разработването на ефективна интеграционна политика според изискванията на Хагската програма от съществено значение е наличието на комплексен подход, ангажиращ заинтересовани лица на всички нива. Започналият процес на транснационално сътрудничество на общинско равнище между представители на държавни власти, частни предприятия, гражданското общество и емигрантски сдружения, успоредно с проведената в Ротердам през октомври 2006 г. конференция „ Градове на интеграцията “, изиграват ключова роля[20]. Също така се предвижда Форумът за европейска интеграция да обедини заинтересованите страни, имащи отношение към проблемите на интеграцията на европейско равнище. Европейските организации за подкрепа, в които членуват представители на редица държави-членки, ще споделят взаимно своя експертен опит и ще разработят препоръки, които ще бъдат публикувани в интернет страницата по въпросите на интеграцията.

С цел да бъде продължен политическият дебат, започнал по време на първата конференция на министри по въпросите на интеграцията в Грьонинген, 2004 г., през май 2007 г. в Потсдам се проведе неформална среща на министрите по интеграцията в ЕС. В резултат на това през юни 2007 г. бяха приети Заключенията на Съвета относно допълнителното стимулиране на интеграционните политики на ЕС като се насърчи единството в многообразието.

3.2 Включване на интеграцията в политиките

Въз основа на европейската интеграционна рамка, утвърдена от Общите основни принципи на политиката за интеграция на имигрантите в ЕС и обусловени от предложенията за конкретни действия на равнище на ЕС, посочени в общия дневен ред, Комисията разработи по-единен интеграционен подход. Интеграцията въз основа на мерки за приобщаване се превръща в неизменен елемент на стратегическите и практически подходи в широк кръг от европейски политики.

За да се улесни включването на въпросите на имиграцията, включително и на интеграционните цели, в инициативите на Комисията, бе създадена Група от комисари по въпросите на миграцията, в чийто състав влизат представители на всички засегнати сфери на политиката[21].

Заетостта е ключов елемент от интеграционния процес и ефективната интеграция на имигрантите в пазара на труда и допринася значително за постигането на целите от Лисабон по отношение на трудовата заетост и растежа. В контекста на Европейската стратегия за трудова заетост, Интегрираните насоки изискват държавите-членки да положат усилия за интеграцията на имигрантите в европейския трудов пазар[22]. Комисията следи влиянието на националните програми за реформи, издавайки Обобщени доклади за трудовата заетост, и насърчава държавите-членки да отделят по-голямо внимание на интеграцията на имигрантите в пазара на труда в своите политики по отношение на трудовата заетост[23]. С цел анализирането на пречките, свързани с достъпа до пазара на труда и осъществяването на обмен на добри практики е създадена Консултантска група на високо равнище по въпросите на социалната интеграция на етническите малцинства и тяхното пълноценно участие в пазара на труда.

Имигрантите представляват ценен фонд за потенциални предприемачи в Европа. Техният бизнес оказва значително влияние върху икономическия растеж в ЕС. Бе създадена мрежа на предприемачите от етническите малцинства с цел осъществяване на обмен на информация, чрез която да бъдат преодолени трудностите при започването на собствен бизнес. През пролетта на 2008 г[24]. ще бъде публикувано изследване относно добрите практики в тази област и ще се проведе конференция по тези въпроси.

Значението на културните аспекти на интеграцията се признава все повече и междукултурният диалог , включително междурелигиозният и вътрешнорелигиозният диалог, се превърнаха във важен инструмент за насърчаване на успешната интеграция и на борбата с расизма и екстремизма. Европейската 2008 година на междукултурния диалог ще допринесе значително за засилване на дейностите в тази област.

Утвърждаването на основните права, недискриминацията и равните възможности играе ключова роля в контекста на интеграцията. Специална междуведомствена група за борба с расизма и ксенофобията координира политиките в рамките на Комисията, а Агенцията за основните права осигурява експертна подкрепа в тази област[25]. Усилията за преодоляване на техническите бариери пред имигрантите се подсилват в контекста на Европейската 2007 година на равните възможности за започването на съвместен мащабен дебат относно ползите от многообразието[26]. Тъй като жените са най-голямата част от имигрантското население в ЕС[27], удовлетворяването на техните специфични потребности все по-често е предмет на различни механизми за приобщаването на половете, като например оперативен план за равенство между мъжете и жените 2006-2010[28].

Комисията отдели по-голямо внимание на въпросите на интеграцията в политиките за социално приобщаване и социална закрила в рамките на общите европейски цели, които държавите-членки въвеждат в своите национални и регионални политики въз основа на национални доклади за стратегиите по отношение на социалната защита и социалното приобщаване. Процесът на мониторинг на тези политики допринася за активизиране на усилията за насърчаване на интеграционните мерки за преодоляване на съществуващото неравенство между имигрантите в дадена държава и нейните граждани[29]. В рамките на Комисията специална междуведомствена група по въпросите на развитието на градовете отговаря за реализирането на общностните политики[30] с оглед на градовете, като са предприети и други градски инициативи (като например Европейската мрежа „Градове за местна интеграционна политика“, координирана от Европейската фондация за подобряване на условията на живот и работа) с цел осъществяването на обмен на добри практики в сферата на широк кръг от въпроси, свързани с интеграцията. Особено внимание се отделя на потребностите на социални групи в уязвимо положение с цел да се намали неравенството в рамките на общностната програма за действие за обществено здраве (2003-2008 г .) [31] .

Образованието и обучението предоставят средства за повишаване на степента на успешните постижения и подпомагат съществено активното участие на имигрантите в социалния живот. Интеграцията се насърчава чрез различни образователни инициативи, като например програмата „Образование и обучения 2010 г“[32]. Тъй като децата на имигрантите и младите имигранти обикновено имат по-нисък успех в училище от останалите ученици[33], предстоящо съобщение на Комисията ще изследва причините за това и ще набележи мерки за решаването на тези предизвикателства от образователен характер. Интеграцията, особено при децата, представлява спонтанен процес. Решаването на проблемите на интеграцията на един много ранен етап е ключов подход за постигането на добри резултати и стратегията на ЕС за правата на децата[34] отчита потенциала им. Нещо повече, градивният диалог на равнище на ЕС в контекста на политиките по отношение на младежта , започнат вследствие на Европейския младежки пакт[35], допринася за удовлетворяването на специфичните потребности на тази целева група, като през 2007 г. акцентът е поставен върху социалната и професионална интеграция на младите хора, а през 2008 г. – върху междукултурния диалог.

3.3 Финансови инструменти на ЕС

ЕС подпомага интеграционните политики на държавите-членки чрез редица финансови инструменти. От 2003 г. Комисията съфинансира транснационални интеграционни проекти, които насърчават сътрудничеството между държавите-членки, регионалните и местните власти и други заинтересовани лица в съответствие с Подготвителните дейности в областта на интеграцията (INTI) [36] .

Чрез рамковата програма „Солидарност и управление на имиграционните потоци 2007-2013 г.“ Европейският фонд за интеграция на граждани на трети държави ще предостави подкрепа за решаване на интеграционните проблеми, пред които е изправена Европа. Тя има за цел да създаде нова форма на солидарност, която да поощрява усилията на държавите-членки да позволят на имигрантите да изпълнят условията за пребиваване, както и за улесняване на тяхната интеграция. Тя ще помогне също така на държавите-членки да споделят взаимно своите най-добри практики и за подобрено сътрудничество на равнище на ЕС[37].

Европейският фонд за бежанците подкрепя специалните интеграционни мерки по отношение на хора, попадащи в неговия обсег, включително и на бежанци и лица, ползващи се със субсидиарна закрила, чието пребиваване в ЕС има продължителен и постоянен характер. Чрез рамковата програма „Солидарност и управление на миграционните потоци“’ новият Европейски бежански фонд, започващ дейността си през 2008 г., ще продължи финансирането на тези целеви проекти[38].

В контекста на Европейския социален фонд общностната инициатива EQUAL предложи редица новаторски добри практики за предотвратяване и борба с дискриминацията на имигрантите на пазара на труда[39]. Увеличаването на трудовата заетост сред имигрантите и засилването по този начин на тяхната социална интеграция са специален приоритет на новия Европейски социален фонд за периода 2007-2013 г[40]. Нещо повече, новата програма PROGRESS 2007-2013 г. също ще подпомогне прилагането на принципите на недискриминация и равнопоставеност на половете.

Инструментите на регионалната политика също са адресирани към проблемите на миграцията и интеграцията, особено в градските райони. По-специално, общностната инициатива URBAN II поставя силен акцент върху социалното приобщаване на необлагодетелствани градски райони[41], а програмата URBACT за обмен на опит по отношение на развитието на градовете взема под внимание специфичните предизвикателства на многообразието, пред които се изправят европейските градове. Този подход ще бъде продължен с програмата URBACT II 2007-2013 г[42].

4. ТЕНДЕНЦИИ В НАЦИОНАЛНИТЕ ИНТЕГРАЦИОННИ ПОЛИТИКИ[43]

Интегрирането на граждани на трети държави е предмет на дебата, насочен към феномена на дискриминацията и към културното и религиозно многообразие. В някои случаи дадени драматични събития са изигравали решаваща роля за промяна на обществените настроения спрямо имигрантите. Редица държави-членки набелязаха нови приоритети и преразгледаха своите политики. Повечето концепции, заложени в интеграционните политики на държавите-членки, са кодифицирани от общите основни принципи и в различни степени намират отражение в техните интеграционни стратегии.

Общи основни принципи 1 (ООП1) В държавите-членки са приети разнообразни мерки за стимулиране на двустранния интеграционен процес. Въпреки това, пълноценното прилагане на този принцип на практика е дългосрочно предизвикателство, изискващо полагането на допълнителни усилия. Структурните инициативи, насочени към подпомагане на адаптацията на местното населението към многообразието, все още не са намерили достатъчно отражение в националните стратегии.

Общи основни принципи 2 (ООП2) Основни ценности, като свобода, демокрация, върховенството на закона и зачитането на правата на Човека и основните свободи се считат за важни елементи на новите политики. Някои държави-членки са въвели мерки за популяризиране на основните ценности в рамките на граждански ориентационни програми.

Общи основни принципи 3 (ООП3) Интеграцията на имигрантите в пазара на труда продължава да бъде основно предизвикателство пред националните интеграционни политики. Все по-често се прилагат мерки за подпомагане в това отношение, включващи предотвратяване на безработицата чрез образователни и обучителни дейности , по-ефективни системи за признаване на квалификация, борба с дискриминацията на работното място и поощряване на трудовата заетост на жените-имигранти.

Общи основни принципи 4 (ООП4) Повечето държави-членки считат, че владеенето на езика на приемащата държава е важен елемент от процеса на интеграция. Редица страни насочват своите интеграционни стратегии към въвеждащи програми, включващи (понякога като задължително условие) курсове по езици и гражданска ориентация, предназначени за новопристигнали. Все по-голям брой държави-членки правят тези курсове по-гъвкави по отношение на удовлетворяването на специфични потребности. Само няколко държави-членки провеждат задълбочени оценки на тези дейности.

Общи основни принципи 5 (ООП5) Според широките интеграционни политики образователните и обучителни дейности са основни елементи от процеса на интеграция. Усилията на държавите-членки акцентират върху целенасочени езикови курсове и обучения, чрез които да бъде улеснена интеграцията в училищната среда. Редица инициативи насърчават зачитането на многообразието сред учащите се и подкрепата на учителите. Въпреки това , децата на имигрантите и младите имигранти срещат определени трудности, които предстои да бъдат решавани.

Общи основни принципи 6 (ООП6) Макар че, все повече държави-членки развиват способност да обслужват интересите на имигрантите, те не отдават еднакво значение на тези проблеми. В някои държави-членки са предприети инициативи за равен достъп до държавни институции, включващи антидискриминационни и информационни дейности. Развитието на сътрудничество между отговорните правителствени институции и въвличането на компаниите в дебатите по въпросите на интеграцията са мерки, които едва сега се предприемат.

Общи основни принципи 7 (ООП7) Значението на ежедневните контакти и ключовата роля на местните дейности се подчертават от повечето държави-членки, но степента, до която тези мерки са залегнали в интеграционните стратегии, се различават съществено в отделните страни. Все още са ограничени мерките за подпомагане на инициативи за взаимодействие между имигрантите и приемащите общества, включително и учредяването на съвместни форуми.

Общи основни принципи 8 (ООП8) Законодателствата на държавите-членки гарантират зачитането на всички вероизповедания и обезпечават спазването на принципа на недискриманиция на религиозна основа. Докато важното значение на междурелигиозния и вътрешнорелигиозния диалог, като елемент на едни по-широки междукултурни инициативи , е широко признато, мерките за допълнителна подкрепа в това отношение често са непостоянни и са ad hoc реакция на текущи събития. В някои държави-членки такъв диалог се открива на една по-висока степен на структурираност.

Общи основни принципи 9 (ООП9) Участието на имигрантите в демократичния процес все повече се счита за важен аспект на успешната интеграция. Във все повече случаи представителите на мигрантите са ангажирани в разработването/прилагането на интеграционни политики. По-специално, отчита се нарастване на интереса към активно гражданство и към процесите на натурализация като начини за подобряване на възможностите за участие в социалния живот на приемащите страни. Доста ограничен брой държави-членки предоставят на гражданите на трети държави правото на гласуване при местни избори.

Общи основни принципи 10 (ООП10) Повечето държави-членки са повишили своя капацитет за включване на проблемите на интеграцията във всички свързани с тях политики, като успоредно с това разработват целеви мерки . Въпреки това, ефективното поделяне на информация, координирано с представители на всички правителствени нива и заинтересовани лица, както и при отделяне на необходимото внимание на насърчаването на равенството между половете и на специфичните потребности на младите мигранти и децата на мигрантите, все още са сериозни предизвикателства.

Общи основни принципи 11 (ООПP11) Държавите-членки все повече осъзнават необходимостта от повишаване на капацитета за събиране, анализиране и разпространение на информация по проблемите на интеграцията, включително и на класифицирана по пол статистика, по един по-систематизиран начин. По-подробната информация спомага за предотвратяване на евентуално объркване и за по-ясното демонстриране на приноса на имигрантите за развитието на приемащите общества. Необходими са допълнителни действия за контролирането и оценяването на интеграционните политики и програми, както и за идентифицирането на специфични показатели.

5. ЗАКЛЮЧЕНИЯ

Заключенията на Съвета от юни 2007 г. отбелязват нов етап в усилията на ЕС за интеграция. Те подчертават необходимостта от прилагането на интеграционни подходи с участието на цялото обществото и признават, че междукултурният диалог е важен инструмент за засилване на интеграцията.

С цел допълнителното развитие на европейската рамка въз основа на общите основни принципи и общия дневен ред, Комисията ще предложи нови инициативи. Националните центрове за контакти ще играят съществена роля в този процес.

Комисията ще проучи различни концепции за участие и гражданство , както и тяхното влияние върху интеграционния процес. Ще бъде стимулирано създаването на дискусионни платформи на всички нива с участието на заинтересовани лица и представители на имигрантските среди.

Комисията ще изследва също така полезния ефект от общите европейски модули за интегриране на мигрантите въз основа на съществуващи добри практики за разработване на насоки по отношение на различни аспекти от процеса на интеграция (въвеждащи курсове, насърчаване на участието на имигрантите и на други граждани в местния живот и др.).

Влиянието на медиите върху насочването на обществения дебат е широко признато, тъй като те могат да допринесат за повишаване на съзнанието , за разясняване на неразбирателствата и за въвличането на все по-разнообразните по състав общества в един сериозен дебат. Като се основава на едно наскоро проведено изследване[44], Комисията ще проучи начините за гарантиране, че възможностите за имигрантите да допринасят за социалното развитие, икономическия растеж и културното многообразие са представени и по-широко известни на обществеността.

Комисията ще изследва как интеграционният процес може да допринесе по-активно за предотвратяване на социалната изолация и на дискриминацията спрямо имигрантите , като се отделя специално внимание на младежта и управлението на многообразието с цел да се избегнат крайни случаи на отхвърляне от страна на приемащото общество.

Мерките по отношение на различните аспекти от интеграцията са необходими за ефективното очертаване на политиките и постигането на по-добри резултати, въз основа на най-високите стандарти. Комисията ще проучи начините за допълнително насърчаване на разработването на общи показатели и индекси за използване от държавите-членки при оценяването на интеграционните програми и за осигуряване на основни критерии за сравнителен анализ.

И накрая, Комисията ще разгледа начините за р евизиране на Годишния доклад за миграцията и интеграцията с цел превръщането му в по-модерен инструмент за сравнителен анализ на развитието в сферата на интеграционните политики. Тя ще представи нова концепция , която да предоставя по-обстойна информация и средства за контрол. Нещо повече, Комисията ще продължи да наблюдава прилагането на съответното законодателство на ЕС и неговото влияние върху интеграцията на граждани на трети държави.

Приложение (за информация):

Обобщаващ доклад относно интеграционните политики в ЕС-27

This Summary Report has been drafted on the basis of a questionnaire completed by the National Contact Points on Integration[45]. The questionnaire refers to third-country nationals who are legally residing in the Member States, both newly-arrived and long-established immigrants and refugees.

The aim of the questionnaire was to gather specific information concerning various dimensions of the integration process in the Member States for the calendar year 2005 and the first half of 2006. The Report is structured along the lines of the Common Basic Principles on integration (CBPs) and in keeping with the Common Agenda for Integration.

The CBPs and the Common Agenda are well known by those directly involved in integration policies at national level. Measures aiming at disseminating them further to a wider group of policy-makers and to civil society are undertaken. In Bulgaria and in the Slovak Republic they are discussed and presented to the broader public. They are increasingly mentioned in official declarations and political statements. Some Member States, such as Austria, the Czech Republic, Denmark and Spain, refer to the CBPs on a regular basis when dealing with immigration and integration issues. In the Czech Republic and Greece, the CBPs enriched the debate leading to the adoption of new legislation. They are also explicitly incorporated in some Member States' programmes. In the Spanish Strategic Plan on Citizenship and Integration, a full text version of the CBPs is reproduced and reference is made to the Common Agenda for Integration. In the consultations held with stakeholders about the content of the Strategic Plan, extensive information was given on integration initiatives taken at the EU level. In Ireland, the CBPs continue to inform the policy making process and all projects submitted for funding from a recently announced Immigrant Integration Fund are required to reflect the CBPs.

1. ‘Integration is a dynamic, two-way process of mutual accommodation by all immigrants and residents of Member States’

In the Czech Republic and Greece, this principle is part of, respectively, the 'Updated Concept of Immigrant Integration' and the new 'Integrated Action Plan'. In Slovenia, a 'Unit for cultural rights of minorities and for the development of cultural diversity' was established within the Ministry of Culture to support the better understanding and co-existence of different cultural identities. In Belgium, the French and Flemish Communities set up programmes for intercultural communication and awareness-raising on the rights of foreigners targeting both the host society and immigrants. In Denmark, a fund supports local projects such as the 'Copenhagen Day of Dialogue' including intercultural activities and debates. For the 'Danish Constitution Day', a competition for young people, focused on subjects of democracy and integration and widely covered by the media, is prepared. The Swedish government declared the year 2006 the Swedish Year of Multiculturalism' to promote opportunities for all to participate in cultural life and to create co-operation between various cultural traditions. In Luxembourg, the 'Neighbours’ Festival', the 'Festival of migrations, cultures and citizenship' and other multicultural initiatives are organised to promote integration. In Finland, immigrants who obtain Finnish nationality are invited to the 'Theme day of nationality' in the city of Turku. A 'Multicultural personality of the year' and a 'New resident of Turku of the year' are elected. In The Netherlands, primary and secondary schools are encouraged to organise initiatives for the promotion of civic citizenship and integration. Within the new Irish National Action Plan against Racism 'Planning for Diversity', local partnership companies support anti-discrimination and integration initiatives. In the Slovak Republic, the new 'Action Plan to Prevent All Forms of Discrimination, Racism, Xenophobia, Anti-Semitism and Other Forms of Intolerance' was adopted. Measures involving the media to promote understanding of immigration are undertaken actively in Belgium, Ireland, Latvia, Lithuania, Luxembourg, Portugal, the Slovak Republic, Spain, Sweden, The Netherlands and the United Kingdom. In Latvia, the 'International Tolerance Day' was organised in collaboration with the media. In Lithuania, a new version of the 'Code of Ethics of Journalists and Publishers' was approved to shape understanding of diversity. In Portugal, many initiatives are carried out to manage cultural diversity including television and radio programmes, such as the 'Week of Cultural Diversity'. In the United Kingdom , the 'Improving Opportunity, Strengthening Society' strategy and the 'Community Cohesion Toolkit' focusing on the role of the media are among the measures launched to foster a sense of common belonging.

2. ‘Integration implies respect for the basic values of the European Union’

A number of Member States, including Belgium, Denmark, Finland, France, Germany, Luxembourg and The Netherlands refer to the basic values of the European Union in introductory programmes for newly-arrived third-country nationals. Some countries increasingly promote EU basic values through broader initiatives. In Belgium, a 'Committee of Seven Wise Men' elaborated on basic values and presented its recommendations to the Flemish government to harmonise civic integration courses. T he French Community supports educational programmes targeting school teachers and students. Interdisciplinary citizenship courses will be included in the curriculum of all mandatory educational programmes. In France, the concept of integration includes a strong political and civic dimension reflecting common republican values which are discussed by the 'High Council of Integration.' In Lithuania, civic orientation and integration courses on the host society's culture and history are organised for people granted asylum. In Luxembourg, compulsory civic education courses are provided to those applying for nationality. In Bulgaria, a project 'Civic education – road to Europe' is organised targeting young people. Sweden set up initiatives to raise awareness on basic values including a new 'National Action for Human Rights', as well as a specific programme to combat violence and oppression in the name of honour. In The Netherlands, a declaration of 'Solidarity with The Netherlands', covering respect for common values, is pronounced during naturalisation ceremonies.

3. ‘Employment is a key part of the integration process and is central to the participation of immigrants, to the contributions immigrants make to the host society, and to making such contributions visible’

The contribution of immigrants to the economic growth and development of the host society is increasingly recognised, as underlined by Greece, Italy and Spain. To facilitate the labour market integration of immigrants the Czech Republic has planned a simplification of bureaucracy and the possibility to reside legally while looking for a job. In Spain, a new system 'Catalogue of Labour Shortages in Specific Occupations' has been set up to identify shortages and to allow for a swift processing of residence and working permits. Portugal established 'Offices of Employment and Entrepreneurial Support for Immigrants' within the 'National Immigrant Support Centres', and it launched an advertising campaign 'Immigrant Portugal, Tolerant Portugal'. In Poland, a number of labour market integration measures are carried out by the Intercultural Centre for Vocational Adaptation and the Work Club of the Polish Humanitarian Organisation. In the Slovak Republic, the process of assessment of qualifications and skills and the access to vocational training has been simplified. A specific web-site has been created to advertise vacancies and provide information to employers. The Danish government concluded a political agreement 'A new change for everyone' on access to jobs and education, including new financial incentives to municipalities and obligations for local authorities to provide job offers. In Ireland, publications such as the 'Know before you go' booklet including information on finding employment for newly-arrived immigrants and the 'Employment Rights Information Booklet' are available in multiple languages. The 'Employment for Parents of Irish Born Children Programme' promotes the employment of third-country national parents of an Irish born child and the study 'An Exploration of Local Strategies for the Integration of Migrant Workers and their Families' was carried out. In France, a group of big enterprises drafted a 'Diversity Charter', which is now being signed by many other employers, to commit themselves to create an intercultural environment among their staff. The Finnish Ministry of Trade and Industry established a working group to reinforce immigrant entrepreneurship through networking, interaction, education and training, development of advisory services and information. In The Netherlands, an action plan was adopted to further develop immigrant entrepreneurship and a monitoring system against discrimination at the work place is being set up. A 'Diversity Unit' was established by the Belgian federal government to fight against discrimination at work and to promote equality. The Flemish Community organises individual labour market insertion programmes for newly-arrived third-country nationals as part of introductory programmes. In Greece, interventions in favour of unemployed immigrant women are a priority. In Sweden, the employment office for immigrants created a special team to provide support before and during the initial period in a new job. Austria promotes employment of immigrants in the public sector. In the United Kingdom, within certain industry sectors, language teachers and integration experts are available to develop schemes for labour market integration of immigrants.

4. ‘Basic knowledge of the host society’s language, history, and institutions is indispensable to integration; enabling immigrants to acquire this basic knowledge is essential to successful integration’

In most of the Member States, including Austria, the Czech Republic, Denmark, Germany, Greece, Italy, Latvia, Luxembourg, Portugal and Sweden, information material and welcome packages in various languages are available for newly-arrived third-country nationals. Introduction programmes are established in most Member States and they are compulsory in some countries, i.e. Austria, Belgium, Denmark, France, Germany, Greece and The Netherlands. In Austria, immigrants have to sign an Integration Agreement and to follow German language training in order to receive a residence permit. The City of Vienna provides special cheap courses for young and long-term immigrants. In Denmark, an examination on Danish society, history and culture has to be taken to obtain Danish citizenship and a basic civic test will also be introduced for some categories of immigrants. In the United Kingdom, the 'Life in the United Kingdom: A Journey to Citizenship' syllabus to prepare for the citizenship test was published. In Portugal, the 'Portugal Welcomes You' programme provides language and introductory citizenship courses for newly-arrived third-country nationals. In France, knowledge of the French language, values and institutions is a pre-condition to acquire a long-term residence permit. Language courses, including an examination and a certificate, are compulsory depending on the level of knowledge and they are free of charge for newly-arrived third-country nationals. They are organised in a flexible way according to different needs and child care is available during classes. In Germany, language classes are compulsory depending on the level of knowledge and integration courses provide orientation and basic knowledge of German institutions. In Lithuania, Slovenia, Romania and the United Kingdom a personal integration plan is drafted for every refugee. Italy and Spain foresee introduction courses with a focus on vocational training in their territories, as well as in the immigrants' countries of origin. The Netherlands organises compulsory pre-departure examinations on language and civic orientation for immigrants, with the exclusion of refugees and asylum seekers, to be taken in the country of origin. In Ireland, citizens' information centres are located in every town and cultural orientation programmes and information leaflets are also available. Stakeholders were involved in the organisation of language courses to provide an effective service. In Luxembourg, a pilot project for language classes in French and Luxembourgish 'Cours Inlux' has proved to be very successful and will be renewed. In Poland, a web-site was set up after consultation with refugees, in order to provide them with the most useful information and a newspaper addressing immigrants is drafted with their contribution.

5. ‘Efforts in education are critical to preparing immigrants, and particularly their descendants, to be more successful and more active participants in society’

In Austria , intercultural teaching and learning are principles of federal law, implemented by providing training and support to teachers and promoting anti-discrimination activities in all schools. In Finland, municipalities are granted an increased State subsidy to support young immigrants speaking other languages and teaching in their mother tongue is available. The general school programme includes teaching on foreign cultures. In Spain, half of the 'State Fund for Reception, Integration and Education' is used by schools to develop reception programmes for newly-arrived young immigrants and their families, to provide teaching support during an initial period and to hire intercultural mediators. Teaching exchange programmes with third countries and a movie 'Settlers' on interculturality at school are examples of initiatives undertaken. In Belgium, the French Community develops courses in the language and culture of origin of immigrants and courses promoting openness towards other cultures. In all parts of the country, reception programmes, bridging classes and language courses are organised to facilitate the introduction of newly-arrived young third-country nationals. In Bulgaria, the national programme for the development of education and training foresees specific measures targeted at children speaking another language. Data and research on performance at school are analysed. In Estonia, relevant resources are allocated to train teachers of Estonian as a second language and for bilingual education. In Romania, free courses of Romanian are available for adults and training for teachers is organised to address better the need of students. Finland and Hungary provide classes in various languages as preparatory courses for the integration of immigrant children into the general education system. Greece organises reception and tutorial classes to ease the integration into schools and other measures are set up to ease enrolment and to support families. In Luxembourg, a reception unit for young immigrants who arrive in the course of the school year was created and intercultural mediators and special staff are available to help with language difficulties. In Portugal, the 'Choices Program' aims at preventing low level of achievements and early school-leaving and the 'Between Cultures Secretariat' promotes intercultural education within the wider educational system by training of teachers. C lasses of Portuguese as a second language are available in schools. In the United Kingdom , within the framework of the 'Aiming High' strategy, funding and guidance materials are provided to local authorities and school boards in order to address the needs of immigrant children and youth. In The Netherlands, schools and local authorities organise meetings at least once a year to avoid segregation and to promote integration. In Poland, training for teachers is available and a conference was organised on measures tackling language difficulties of immigrant children. A kindergarten project 'Children of the World' addresses integration challenges at an early stage with the interaction of children of different origins through arts and games. In Ireland, the 'Department of Education and Science' established a steering committee to co-ordinate responses to the educational needs of newly-arrived young immigrants and to put in place a system of language support for non-English speakers. New 'Guidelines on Intercultural Education in Primary School' are published to support teachers and school management in developing a more inclusive classroom environment. In Sweden, a specific curriculum for learning Swedish as a second language exists and the 'Higher Education Act' requires higher education institutions to promote actively recruitment of immigrants . In France, language tuition and introductory courses are available at school. Recent measures focus on the participation in preparatory courses for university studies and on the smooth transition into the labour market.

6. ‘Access for immigrants to institutions, as well as to public and private goods and services, on a basis equal to national citizens and in a non-discriminatory way is a critical foundation for better integration’

In Italy, access to social services for immigrants is eased by mediatory services. Legal advice, information and orientation desks are available at the local level. In Lithuania, access to public offices is facilitated by interpretation services and information in other languages. In Austria, special multi-language information desks are available for various services. The User Panel of the Danish Immigration Service is set up to bring together the Danish Immigration Service and immigrant's representatives. In Poland, training is organised for people working with refugees and a centre provides information on legislation and available services within public institutions. In Sweden, all government agencies have to adopt action plans to take into account cultural diversity in recruitment procedures and a system with de-personalised applications for jobs will be tested. In The Netherlands, an anti-discrimination project within the structures of the government is launched. In Finland, the Ministry of Labour produced a 'Handbook on equality data' containing good anti-discrimination practices. In the Czech Republic, multicultural education and improvement of language skills of public administration staff is an increasing priority. Bulgaria implements a training project to teach social assistants to work in multiethnic environments. In Romania, public services may employ interpreters and cultural mediators and train their staff to ease the access of immigrants to services. In the Slovak Republic, training for the staff of labour, social and family affairs offices is available, as well as consulting and mediatory services. In Hungary, desk officers of family support centres and social and labour offices participate in training on integration issues. In Latvia, a 'Centre of trust' is being built for third-country nationals as a contact point with the institutions. In Ireland, the newly established 'Irish Naturalisation and Immigration Service' acts as a one-stop-shop providing a single access point to services. Interpretation support, anti-racism and intercultural training is available for service providers. Government Departments and State Agencies provide information, in multiple languages, on the rights and entitlements of access to a wide range of public services. In Portugal, national and local immigrant support centres are one-stop-shops set up for the delivery of services with the involvement of socio-cultural mediators. An 'SOS Service for Immigrants' and a simultaneous translation service provide help and information in various languages with the assistance of socio-cultural mediators. Within the pilot project 'Strategic Upgrade of National Refugee Integration Services' (SUNRISE), in the United Kingdom a personal caseworker provides information and advice to facilitate access to services.

7. ‘Frequent interaction between immigrants and Member State citizens is a fundamental mechanism for integration. Shared forums, intercultural dialogue, education about immigrants and immigrant cultures, and stimulating living conditions in urban environments enhance the interactions between immigrants and Member State citizens’

Some Member States, such as Greece and Italy, stress in particular the role of cultural mediators, as well as of volunteering and third sector organisations facilitating the interaction between immigrants and the host society. In Austria, a special department for integration and diversity matters forms a point of co-operation between immigrants' organisations, non-governmental organisations and the City of Vienna. In Ireland, local community groups are funded to provide day-to-day support and to promote participation of newly-arrived third-country nationals in local community life. In Bulgaria, the 'Sports Vacation Programme' promotes tolerant inter-ethnic relations. In Estonia, an employment exchange programme between different regions of the country is developed to promote interaction. In Denmark , the participation of immigrants in volunteering organisations is promoted. In Lithuania, a web-site for various minorities' organisations is created to reach a broader public. In Luxembourg, a pilot project to organise entertainment workshops for the interaction of national citizens with immigrants has been successful and will be repeated in many towns. In The Netherlands, many projects in the context of the 'Broad Initiative for Social Cohesion' have been launched including the 'Not beside but with each other' campaign to avoid segregation. A major project to collect examples of co-operation among young people of different cultures is broadly covered by the media. In the United Kingdom , measures to engage together more closely immigrants and the host population include an action plan on intercultural dialogue, a government 'Respect Task Force' and the cohesion guidance 'Leading Cohesive Communities – a guide for leaders and chief executives'.

8. ‘The practice of diverse cultures and religions is guaranteed under the Charter of Fundamental Rights and must be safeguarded, unless practices conflict with other inviolable European rights or with national law’

Denmark set up various initiatives fostering intercultural dialogue and stressing religious diversity, including dialogue meetings between the Danish Prime Minister and the Minister for Integration and various ethnic minority organisations. Germany organised a federal level conference to launch a long-term dialogue process with representatives of Muslim communities. In Finland, a working group on intercultural and inter-religious dialogue was established within the 'Advisory Board for Ethnic Relations'. It acts as a permanent forum for discussion and exchange of information between religious communities and national authorities to increase mutual understanding. In Italy, a 'Council for Italian Islam' was set up to support the central government in gaining an insight on problems faced by Muslim communities and to establish a permanent dialogue. In Latvia, an anti-discrimination project 'Information campaign against Islamophobia' is being implemented and an on-line encyclopaedia on religious diversity and postcards on inter-religious dialogue have been prepared. In Luxembourg, a public conference is organised every year by an inter-religious group representing all major faiths. In Sweden, the Minister responsible for religious affairs holds regular meetings with representatives of different religious communities aimed at reinforcing mutual understanding and trust. In The Netherlands, training for spiritual leaders is organised by Muslims' organisations and the Ministry of Education, Culture and Science and the Ministry for Immigration and Integration.

9. ‘The participation of immigrants in the democratic process and in the formulation of integration policies and measures, especially at the local level, supports their integration’

In Belgium, the Czech Republic, Finland, Hungary, Ireland, Lithuania, Luxembourg, Portugal, the Slovak Republic, Slovenia, Spain, Sweden and soon in Greece, third-country nationals are, in principle, entitled to vote in local elections. However, legislative frameworks regulating political participation vary widely. In most of these countries, such voting rights are linked to the length of regular stay or are only recognised to specific categories of third-country nationals. In other Member States, they are only granted to citizens of third countries with which specific bilateral arrangements exist. In Luxembourg, awareness-raising campaigns will be organised to inform immigrants about their voting rights at the local level and a proposal has been presented to extend the competences of municipal advisory councils for foreigners ('Commissions communales consultatives') to favour their participation in public life. In Belgium, the Walloon and Brussels Capital governments encouraged third-country nationals to register to vote in local elections. Cities and communities with a high concentration of minorities are obliged by the Flemish government to facilitate their participation in local policies through special consultative councils and activities of the 'Forum for Ethnic Minorities'. In a growing number of countries, specific support for immigrant women organisations is provided. The Czech Republic, Denmark, Estonia, Greece, Italy, Portugal and Spain involve immigrants' representatives, as well as other civil society actors and different stakeholders, in the elaboration and/or implementation of integration policies. In Portugal, the Consultation Council for Immigration Affairs (COCAI), consisting of five immigrants communities, plays an important role in drawing immigration policies. A 'Council for Ethnic Minorities' has been established in Denmark to advise the Ministry of Integration and integration councils are active at the local level. In Spain, the 'Forum for the Integration of Immigrants', a three-tiered consultative body created by the government, involving immigrants' associations, social partners, non-governmental organisations and public administration, was renewed with enlarged composition and competences. Its consultation has become mandatory for any legal or practical initiative in the field of integration at national level. In France, the 'National Council for the Integration of Immigrant Population', including representatives of immigrants' associations, has been re-established and is regularly consulted by the Ministry in charge. In Ireland, funding is provided to immigrants' organisations to promote their participation in the democratic process. Irish partnership companies also facilitate the establishment of local level forums which enhance dialogue and interaction between relevant service providers, representatives of the community and voluntary sector and representatives of immigrants' communities. In Italy, a ' Council dealing with third-country nationals and their families' will be established at national level and ' Immigration Territorial Councils' are set up at local level. In Sweden, government funding has been made available to create a network of elected representatives from municipalities and County Councils to promote an intercultural environment. In the United Kingdom , a 'Commission on Integration and Cohesion' has been set up, involving various stakeholders, to elaborate practical steps in order to make local communities more cohesive and integrated.

10. ‘Mainstreaming integration policies and measures in all relevant policy portfolios and levels of government and public services is an important consideration in public-policy formation and implementation’

In the Czech Republic, all relevant Ministries apply integration mainstreaming in the development of departmental policies and legislation. In the French Community of Belgium, all Ministers commit themselves to undertake concrete actions to promote cultural pluralism and mutual comprehension. In Finland, an integration advisory board was established to co-ordinate activities of various Ministries. 'The Integration Act' was amended so that measures focusing on public general services take into account the needs of immigrants. In Greece, an inter-ministerial committee, supported by a special committee involving experts, was established by the Minister of Interior, Public Administration and Decentralisation to improve the level of co-operation and co-ordination on integration. In Romania, inter-institutional co-operation is developed by co-ordination meetings organised with representatives of various governmental institutions and non-governmental organisations. Ireland established the 'Irish Naturalisation and Immigration Service' to bring together the various strands of government activity. Within these revised structures, a new 'Integration Unit' is being established to promote and co-ordinate all social and organisational measures. France strengthens efforts in terms of public services and social measures in the areas where immigrants are more present.

11. ‘Developing clear goals, indicators and evaluation mechanisms are necessary to adjust policy, evaluate progress on integration and to make the exchange of information more effective’

In Denmark, a study on integration indicators is under way and benchmarking of integration efforts at municipal level is published every year by the Minister of Refugee, Immigration and Integration Affairs to identify best practices. The Swedish 'Integration Board' monitors the situation and progress of integration policies, analysing various aspects of Swedish society and producing yearly reports to assist decision-making in this field. In Portugal, the 'Immigration Observatory' carries out research to support the development of integration policy. In Romania, comprehensive research on the situation of persons granted protection, including the analysis of many integration aspects, has been carried out. Its policy recommendations will be used for drafting future measures. Germany and Estonia selected external contractors to evaluate their integration programmes in order to inform future policy-making and enable adjustments for more effective policy outcomes. In Estonia, a public opinion survey was also carried out. In Ireland, all State funding initiatives on integration have clear performance indicators. Procedures are in place to monitor the implementation of funded projects and to inform developing integration policy. In the Czech Republic, within the 'Commission for the Integration of foreigners' one of the working groups deals also with the setting up of integration indicators.

[1] Първият годишен доклад COM(2004) 508 е публикуван през юли 2004 г., а вторият годишен доклад SEC(2006) 892 - през юни 2006 г.

[2] Докладът е съобразен със заключенията на Съвета от юни 2007 г., документ 10267/07

[3] Комисията създава мрежата на Националните центрове за контакти според предвиденото в заключенията на Съвета по правосъдието и вътрешните работи (ПВР) от октомври 2002 г.

[4] Източник: Евростат. Макар че Румъния и България се присъединяват към ЕС през 2007 г., за целите на настоящия анализ техните граждани се считат за граждани на ЕС

[5] С изключение на Естония, Латвия, Литва, Полша и Нидерландия. Публикация „Статистика на фокус“ на Евростат - Население и социални условия, 1/2006

[6] Преглед на тенденциите в областта на международната миграция, Годишен доклад 2006 на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР)

[7] COM (2006) 735.

[8] Директива на Съвета 2003/86 относно правото на събиране на семейства, Директива на Съвета 2003/109 относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани на трети държави и Директива на Съвета 2004/83 относно минималните стандарти за квалифицирането на гражданите на трети държави или на лица без гражданство и статута им на бежанци или други лица, нуждаещи се по други причини от международна закрила, както и относно същността на предоставената защита. Прието е законодателно предложение правилата за дългосрочно пребиваване да важат и за ползващите се с международна закрила, COM(2007) 298

[9] През 2008 г. ще бъде представена на съответствието на националните мерки при транспониране на директивите за убежището и имиграцията

[10] ec.europa.eu/employment_social/fundamental_rights/legis/legln_en.htm

[11] COM (2005) 669.

[12] През 2008 г. Комисията ще представи също така законодателни предложения по отношение на сезонните работници и платените стажанти, а през 2009 г. - относно вътрешнофирмените трансфери на служители.

[13] COM (2007) 301.

[14] Документ на Съвета 16054/04

[15] Документ на Съвета 14615/04

[16] COM (2005) 389.

[17] Европейският парламент, Европейският икономически и социален комитет и Комитетът на регионите приветстваха в своите становища разработването на европейска интеграционна рамка

[18] Документ на Съвета 14390/05

[19] ec.europa.eu/justice_home/doc_centre/immigration/integration/doc_immigration_integration_en.htm

[20] Следващата подобна инициатива ще бъде организирана от мрежата на европейските градове (Eurocities) през есента на 2007 г. в Милано

[21] ec.europa.eu/commission_barroso/frattini/doc/2006/pr_30_08_06_en.pdf

[22] COM (2006) 815.

[23] Документ на Съвета 6706/07.

[24] ec.europa.eu/enterprise/entrepreneurship/ethnic.htm

[25] eumc.europa.eu/eumc/index.php

[26] ec.europa.eu/employment_social/eyeq/index.cfm

[27] Дирекция „Население“ към ООН, Тенденции в общия емигрантски състав: повторно издание от 2005 г.

[28] ec.europa.eu/employment_social/gender_equality/gender_mainstreaming/general_overview_en.html

[29] 2007 г., Съвместен доклад относно социалната защита и социалното приобщаване register.consilium.europa.eu/pdf/en/07/st06/st06694.en07.pdf

[30] „Общностните политики на ниво градове (2007-2013 г.)“, ec.europa.eu/regional_policy/sources/docgener/guides/urban/index_en.htm#down

[31] http://ec.europa.eu/health/ph_programme/programme_en.htm

[32] ec.europa.eu/education/policies/2010/et_2010_en.html

[33] PISA 2006, OECD

[34] COM (2006) 367.

[35] COM (2005) 206.

[36] ec.europa.eu/justice_home/funding/2004_2007/inti/funding_inti_en.htm

[37] ec.europa.eu/justice_home/funding/integration/funding_integration_en.htm

[38] ec.europa.eu/justice_home/funding/integration/funding_integration_en.htm

[39] ec.europa.eu/employment_social/eyeq/index.cfm

[40] ec.europa.eu/employment_social/esf2000/2007-2013_en.html

[41] ec.europa.eu/regional_policy/urban2/index_en.htm

[42] urbact.eu/towards-urbact-2.html

[43] Този раздел се основава на отговорите на държавите-членки на анкета, проведена от Комисията. Вж. приложение „Обобщаващ доклад относно интеграционните политики в ЕС-27“

[44] Миграция и обществени нагласи, Бюро на съветниците по европейска политика (BEPA) 2006 г.

[45] Replies have been received from all Member States except Cyprus and Malta