P6_TA(2007)0168

Публичните финанси в ИПС 2006

Резолюция на Европейския парламент от 26 април 2007 г. относно публичните финанси в ИПС 2006 (2007/2004(INI))

Европейският парламент,

- като взе предвид съобщението на Комисията, озаглавено "Публични финанси в ИПС 2006 — Първата година от ревизирания Пакт за стабилност и растеж" (COM(2006)0304),

- като взе предвид заключенията на Европейския съвет от Стокхолм от 23 и 24 март 2001 г., призоваващи за редовно преразглеждане на дългосрочната устойчивост на публичните финанси, включително относно очакваното напрежение, предизвикано от предстоящите демографски промени,

- като взе предвид съобщението на Комисията относно дългосрочната устойчивост на публичните финанси в ЕС (COM(2006)0574),

- като взе предвид Регламент (ЕО) № 1056/2005 на Съвета от 27 юни 2005 г. за изменение на Регламент (EО) № 1467/97 относно ускоряването и изясняването на прилагането на процедурата за преодоляване на прекомерния дефицит [1],

- като взе предвид доклада за конвергенция на Комисията от м. декември 2006 г. (COM(2006)0762),

- като взе предвид препоръките на Комисията към държавите-членки относно програмите за стабилност и конвергенция за 2006—2007 г.,

- като взе предвид заключенията на Европейския съвет от Брюксел от 22 и 23 март 2005 г. относно преразглеждането на Пакта за стабилност и растеж,

- като взе предвид съобщенията на Комисията относно втория доклад относно практическите подготовки за бъдещото разширяване на евро зоната (COM(2005)0545) и годишното становище за 2006 г. относно евро зоната (COM(2006)0392),

- като взе предвид своите резолюции от 1 юни 2006 г. относно разширяването на евро зоната [2] и от 14 ноември 2006 г. относно годишния доклад за 2006 г. за евро зоната [3],

- като взе предвид член 45 от своя правилник,

- като взе предвид доклада на комисията по икономически и парични въпроси (A6-0076/2007),

A. като има предвид, че от държавите-членки се очаква да задържат бюджетния си дефицит под 3% от БВП в съответствие с правилата, подкрепящи единната валута и като има предвид, че това правило редовно се пренебрегва и че когато бюджетният дефицит е над 3%, може да се оцени по-благоприятно, ако се комбинира с висок растеж и намаляващ коефициент на задлъжнялост (с изключение на приходите от приватизация), като същевременно се намалява годишният дефицит под 3% в средно срочен план;

Б. като има предвид, че неотдавнашното предупреждение за дефицит на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) призовава държавите-членки да се фокусират върху реформи, за да консолидират икономическото си развитие, като използват икономическо възстановяване, за да намалят бюджетния си дефицит, и като правят пазарите си на труда по-конкурентноспособни;

В. като има предвид, че средният коефициент на задлъжнялост за еврозоната беше 70,6 % през 2005 г., около 69,4 % през 2006 г. и се очаква да падне до 68 % през 2007 г.; като има предвид, че разликата между най-ниския и най-високия коефициент на задлъжнялост е над 100 процентни пункта от БВП, както за 2005 г., така и за 2006 г., като очакванията са тази разлика да се запази през 2007 г., като има предвид, че тези цифри са още по-високи от референтната стойност от 60 % за коефициента задлъжнялост—БВП, един от двата стълба на Пакта за стабилност и растеж (ПСР);

Г. като има предвид, че средният дефицит за еврозоната беше 2,6 % от БВП през 2005 г., около 2,0% през 2006 г. и се планира той да спадне до 1,5 % през 2007 г.; като има предвид, че разликата в размера на дефицита беше близо до 9 процентни пункта през 2005 г. и 2006 г. и се планира спад до около 7 процентни пункта през 2007 г.;

Д. като има предвид, че средният темпна растеж на БВП в еврозоната през 2005 г. беше 1,4 %, около 2,6% през 2006 г. и се планира да е 2,1 % през 2007 г.; като има предвид, че разликата в темповете на растеж през 2005 г. и 2006 г. беше около 5 процентни пункта и се очаква той да се задържи на около 5 процентни пункта през 2007 г.; като има предвид, че тези темпове на растеж са определено по-ниски от тези в други области на света;

Е. като има предвид, че равнището на безработицата в еврозоната беше 8,6% (12600000) през 2005 г. и спадна до 8,1% (11900000) през 2006 г.; като има предвид, че се очаква равнището на безработица да спадне до 7,7% (11500000) през 2007 г. и като има предвид, че очакваният спад показва, че намаляването на дефицита може да засили икономическата активност и да намали безработицата;

Ж. като има предвид, че се очаква нарастване на разходите, свързани с възрастта с 4% от БВП до 2050 г.; като има предвид, че в редица държави-членки, като последствие, публичните разходи, свързани със застаряването на населението, ще нараснат с 5% до 13 % от БВП, което ще окаже огромен натиск върху устойчивостта на публичните финанси, макар че се очаква растежът да спадне от 2,4% през периода 2004—2010 г. до 1,9 % през периода 2011—2030 г. и до едва 1,2 % през периода 2031— 2050 г.; имайки предвид, че намаляващият растеж и увеличените разходи, свързани със застаряване на населението, може да застрашат благосъстоянието на европейските граждани и социалната сплотеност на нашите общества и могат да окажат дезинтегриращ натиск върху европейските институции и общите политики;

З. като има предвид, че Комисията и ЕЦБ на всеки две години оценяват изпълнението на критериите от Маастрихт за приемане на еврото от всички "държави-членки, които са предмет на дерогация";

Опит с ревизирания Пакт за стабилност и растеж

1. Припомня, че основната цел на ПСР е да осигури устойчивост на публичните финанси, което е от съществено значение с оглед на предстоящите демографски предизвикателства, и еднакво да насърчава качествен растеж, като улеснява висококачествените публични инвестиции, като тези, които имат за цел да отделят растежа от потреблението на енергия, транспорта и използването на ресурси;

2. Приветства факта, че голяма част от държавите-членки положиха значителни усилия, опитвайки се да изпълнят своите задължения относно ПСР, отбелязва обаче, че все още е твърде рано да се оценяват резултатите от ревизирания ПСР;

3. Споделя загрижеността на Комисията относно изпълнението на превантивната функция на ПСР, особено по отношение на онези държави-членки, които все още не са успели да балансират своите публични финанси;

4. Опасява се, че ревизираният ПСР, в частност неговата коригираща функция, ако не бъде въведен стриктно, води до опасност от висок и траен публичен дълг, който би могъл да представлява заплаха за балансирани публични финанси и възможности за заетост;

5. Подчертава, че отношението на държавите-членки към ревизирания ПСР, в крайна сметка, ще предопредели успеха или провала на ПСР; предупреждава, че е малко вероятно друго бъдещо преразглеждане да бъде прието от обществеността или от икономическите играчи;

6. Изразява безпокойство, че разликите в държавите-членки по отношение на дефицита, задлъжнялостта и растежа могат да се увеличат, което би подронило единната валута, задушавайки икономическия ръст и намалявайки перспективите за заетост; насърчава държавите-членки да прилагат координирани икономически политики, които стесняват идентифицираните разлики и водят до още по-голямо сближаване посредством по-малък дефицит и нива на задлъжнялост и по-висок растеж;

7. Изразява безпокойство за бавния темп на намаляване на държавния дълг в някои държави-членки; противопоставя се на безкрайните и безрезултатни процедури по овладяване на дефицита и поради това настойчиво призовава Комисията и Съвета да действат бързо и решително; предлага да се запази достоверността на процедурата за прекомерен дефицит и единният стандарт за оценка на страните;

8. Изразява интерес до каква степен европейският растеж може да бъде цикличен и обръща внимание на необходимостта от увеличаване на потенциала за растеж на Европейския съюз като средство за създаване на трудова заетост; припомня на държавите-членки, че засиленият растеж и по-високата заетост биха довели до значително увеличаване на данъчните приходи, като така се намалява рискът от прекомерен дефицит и същевременно се дава възможност за значително намаляване на държавните дългове;

9. Подчертава, че нарушенията на ПСР могат, в крайна сметка, да подронят общата валутна политика и да засилят натиска за увеличаване на лихвените нива; изтъква, че една независима Европейска централна банка е от съществено значение за запазване на стабилност на цените, и във връзка с това — условия за създаването на рамка за икономически политики, способстващи за високи нива на растеж и заетост;

10. По тази причина счита, че има спешна нужда държавите-членки да адаптират фискалните си политики към изискванията на общата икономическа и валутна политика, за да се увеличи още повече благосъстоянието на европейските граждани и че за всички държави-членки трябва да се прилага обща бюджетна програма и рамка;

11. Приветства факта, че ревизираният ПСР дава възможност да се разработят програми за реформа и те да имат реалистични крайни срокове и средносрочни бюджетни цели;

12. Изразява съгласие, че индивидуални програми за реформа, адаптирани към нуждите на държавите-членки, ще дадат възможност за по-добро прилагане на превантивната функция на ПСР;

13. Изразява съжаление, че държавите-членки не използват в достатъчна степен своето положително икономическо състояние, за да реализират значителни структурни реформи, които да повишат ефективността на пазарите на стоки, услуги, заетост и капитали и това в дългосрочен план би осигурило фискално консолидиране, икономически растеж и по-голяма заетост;

Предстоящи предизвикателства

14. Припомня, че ПСР е основният и най-силен инструмент за координация на икономическите политики в ЕС; подчертава, че докато ПСР се прилага последователно и стриктно, икономическите политики ще продължат да водят до по-висок растеж и по-голяма заетост;

15. Изразява безпокойство по отношение на прогнозите на Комисията, показващи огромно увеличение на разходите, свързани с възрастта, като в същото време дългосрочните перспективи за развитие сочат спад в бъдещето, което, взето заедно, неминуемо ще окаже огромен натиск върху устойчивостта на публичните финанси на държавите-членки;

16. Изразява загриженост по отношение на факта, че за шест държави-членки се смята, че дългосрочната устойчивост на техните публични финанси е изложена на голям риск в резултат на влиянието върху бюджета на застаряващото население, докато за десет държави-членки се счита, че са изправени пред среден риск и само за девет държави-членки рискът е малък;

17. Настойчиво призовава да се вземат мерки срещу такова голямо бюджетно предизвикателство за ЕС; припомня, че намаляването на публичния дълг следва да се засили през периодите на благоприятни икономически промени, като в същото време се избягват проциклични мерки и се внедряват структурни и данъчни реформи, за да се подобрят икономическите резултати на държавите-членки; насърчава държавите-членки да използват настоящия подем в икономиката, за да извършат необходимите реформи на трудовия пазар, в сферата на услугите и да намалят административната натовареност върху предприятията; счита, че има все още място и необходимост за по-нататъшно ускоряване на инвестиционната дейност и поради това призовава за структурни реформи и допълнителни мерки, които биха подобрили трайно инвестиционния климат и биха увеличили инвестирането;

18. Призовава за пренасочване на публичните разходи посредством натрупване на физически и човешки капитал и създаването на публично-частни партньорства, които действат в областта на иновациите, възобновяемите енергии, образованието и обучението, научните изследвания, информационните технологии, телекомуникационните и транспортни мрежи;

19. Приветства факта, че прогнозите, направени от държавите-членки за 2007 г. и 2008 г., включват намалението на дефицита с 0,5% от БВП, предвидено в ревизирания ПСР; споделя загрижеността на Комисията, че тези средногодишни структурни корекции за 2006 г. няма да постигнат тази цел; изразява убеждението си, че при добри икономически перспективи има поле за структурни корекции, надхвърлящи значително препоръчаните 0,5% в повечето държави-членки;

20. Призовава настойчиво държавите-членки да избягват необосновани бюджетни прогнози и да се въздържат от единични мерки и творчество в счетоводството; съветва Съвета да се погрижи до 2015 година държавите-членки, които имат неустойчив публичен дълг, да обявят публичния си дълг или за неконституционен, или за незаконен, черпейки по този начин от най-добрите практики на някои държави-членки и регионина ЕС; препоръчва Комисията да подготви проучване относно най-добрите практики по отношение на статистическото управление за отчитане на фискални данни и счетоводството на публичните активи и пасиви в държавите-членки;

21. Приветства последните споразумения на Еврогрупата за съвместно обсъждане на бюджетните прогнози с оглед предварително определяне на подходящата данъчна стратегия за съответната следваща година и е убеден, че публичен дебат по тези прогнози следва да се състои в Европейския парламент заедно с представителите на националните парламенти;

22. Препоръчва проучване за създаване на уеднаквен срок за бюджетните процедури в целия Европейски съюз, като се удължи бюджетното планиране спрямо настоящия едногодишен срок; отбелязва, че бюджетното планиране на държавите-членки трябва да се основава на уеднаквени предположения относно ключовите икономически параметри, за да бъдат те еднакво оценени и установени в Европейския съюз;

23. Предупреждава държавите-членки да докладват пред Комисията статистически данни с висок стандарт, за да се гарантира, че публичният дефицит и дълг могат да бъдат сравними; насърчава Комисията да проверява стриктно качеството на статистическите данни, докладвани от държавите-членки; настойчиво призовава Комисията да предприеме всички необходими стъпки, за да гарантира, че държавите-членки осигуряват качествени, уеднаквени еднотипни и сравними статистически данни, включващи всички настоящи и бъдещи пасиви (като, например, пенсии и здравеопазване); приканва Комисията да си свърши работата експедитивно;

24. Изразява съгласие с Комисията, че независимите институции и конкретните правила, касаещи бюджетния баланс, имат много положително влияние върху средносрочните цели на държавите-членки и върху дългосрочната устойчивост на балансираните публични финанси;

25. Отбелязва, че в последния доклад за конвергенция през декември 2006 г., Комисията счита, че повечето от оценените държави-членки са постигнали напредък, но нито една понастоящем не отговаря на всички необходими условия за приемане на еврото;

26. Припомня, че критериите от Маастрихт, съобразно които Комисията извършва оценката си, трябва да бъдат прилагани по уеднаквен начин, което не означава да се затруднява допълнително присъединяването на държавите-членки към еврозоната, нито да се интерпретират критериите по снизходителен начин;

27. Насърчава Комисията да проучи предимствата от създаването на национални независими органи, които да отговарят за определянето на годишно равнище на дефицит, който да съответства на средносрочната цел за балансиран бюджет;

28. Приветства усилията на Комисията и на Съвета да подобрят статистическото управление за отчитане на фискални данни с препоръка към държавите-членки за широкоразпространени стандарти на ЕС относно статистическите институти, включително на принципите на професионална независимост, конфиденциалност, надеждност и навременност на данните и точност на източниците на статистическите институти и повишените права за надзор на Комисията;

29. Счита, че е възможно подобряване на счетоводството на публичните активи и имплицитните пасиви, за да се увеличи прозрачността и съпоставимостта и да се предостави по-добра база за вземане на решения; счита, че Комисията следва да поеме инициатива в тази област;

30. Изразява съжаление за отсъствието на политика на координиране в еврозоната и обръща внимание на различието във фискалните политики на държавите-членки в еврозоната, изразява загриженост относно възможните антагонистични последици от липсата на координация; насърчава по-задълбочени научни изследвания за различните видове и мерки за структурни и макроикономически реформи и тяхното взаимодействие и взаимно въздействие в различни фази на икономическия цикъл, за да се определят най-добрите средства за оздравяване на публичните финанси, като в същото време се осъществява стратегията от Лисабон;

*

* *

31. Възлага на своя Председател да предаде настоящата резолюция на Съвета, на Комисията и на правителствата и парламентите на държавите-членки.

[1] ОВ L 174, 7.7.2005 г., стр. 5.

[2] ОВ С 298 Е, 8.12.2006 г., стр. 249.

[3] Приети текстове, P6_TA(2006)0485.

--------------------------------------------------