Предложение за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА относно позицията, която да бъде взета от името на Европейския съюз в рамките на Съвета за асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, по отношение на разпоредбите относно координацията на системите за социална сигурност /* COM/2012/0152 final - 2012/0076 (NLE) */





ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ 1. КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО Основания и цели на предложението От член 12 на Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция[1] („Споразумението от Анкара“) и член 36 от Допълнителния протокол към Споразумението от Анкара[2] („Допълнителният протокол“) следва, че свободното движение на работници между Съюза и Турция трябва да се осъществи постепенно. В член 9 от Споразумението от Анкара се предвижда, че в рамките на обхвата на Споразумението се забранява каквато и да било дискриминация на основата на признак гражданство. В член 39 от Допълнителния протокол се определя, че Съветът за асоцииране приема мерки относно социалната сигурност на работниците с турско гражданство, движещи се в рамките на Съюза, и на семействата им, които пребивават в Съюза, и се изброяват някои принципи за координация, които следва да се изпълняват с посочените мерки. На 19 септември 1980 г. Съветът за асоцииране прие Решение № 3/80 на Съвета за асоцииране за прилагането на схемите за социална сигурност на държавите — членки на Европейските общности, спрямо турски работници и членовете на техните семейства[3] („Решение № 3/80“) като първа стъпка към изпълнението на посочените принципи за координация на социалната сигурност от Споразумението от Анкара и Допълнителния протокол към него. Втората стъпка, а именно приемането на регламент за прилагане на разпоредбите на Решение № 3/80, така и не бе предприета[4]. Междувременно Съдът на ЕС постанови, че член 3, параграф 1 от Решение № 3/80 — принципът за недискриминация, и член 6 от посоченото решение — изискването за отпадане на правилата за пребиваване по отношение на обезщетенията, полагащи се съгласно решението, имат пряко действие и на тях може да се прави позоваване пред националните съдилища[5]. С цел да се осигури правна сигурност и да се даде пълно действие на принципите за координация на социалната сигурност, залегнали в Споразумението от Анкара и Допълнителния протокол към него, е необходимо Съветът за асоцииране да приеме ново решение, което да замени Решение № 3/80. Предишното предложение на Комисията за изпълнение на Решение № 3/80 ще бъде оттеглено, тъй като е предвидено с новото решение на Съвета за асоцииране да се изпълнят наведнъж задълженията от Споразумението и протокола към него. Общ контекст Разпоредбите, залегнали в Споразумението от Анкара и Допълнителния протокол към него относно свободата на движение на работниците, и мерките, приети за прилагането им, и по-специално Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране, следва да бъдат придружени от съответните мерки за координация на социалната сигурност. Освен това в член 39 от Допълнителния протокол се съдържат изрични разпоредби за координацията между системите за социална сигурност, които трябва да бъдат изпълнени. В този смисъл е необходимо да се приеме решение на Съвета за асоцииране. Няколко други споразумения за асоцииране с трети страни също съдържат разпоредби за координация на системите за социална сигурност. Настоящото предложение е част от пакет от предложения, включващ подобни предложения по отношение на споразуменията с Албания, Черна гора и Сан Марино. Първият пакет с подобни предложения по отношение на Алжир, Мароко, Тунис, Хърватия, бивша югославска република Македония и Израел бе приет от Съвета през октомври 2010 г.[6] За да бъде установена позицията, която трябва да се заеме от Съюза в Съвета за асоцииране, е необходимо решение на Съвета. Съществуващи разпоредби в областта на предложението На равнище Европейски съюз системите за социална сигурност на държавите членки се координират от Регламент (ЕО) № 883/2004[7] и Регламент (ЕО) № 987/2009[8], който е регламентът за прилагането му. С Регламент (ЕС) № 1231/2010 на Съвета[9] се разширява обхватът на Регламент (ЕО) № 883/2004 и на Регламент (ЕО) № 987/2009 по отношение на гражданите на трети държави, които не попадат в обхвата на тези разпоредби единствено на основание тяхното гражданство. В този регламент вече е застъпен принципът за сумиране на натрупаните от турски работници в различните държави членки осигурителни периоди по отношение правото на придобиване на определени обезщетения, посочени в член 39, параграф 2 от Допълнителния протокол към Споразумението с Турция. Съгласуваност с други политики и цели на Съюза Турция е свързана с проекта за европейска интеграция още с подписването на Споразумението за асоцииране от Анкара през 1963 г., към което бе през 1970 г. бе добавен допълнителен протокол. Поставената с тези споразумения цел, чието постигане ще бъде осъществено постепенно, е свободното движение на работници между Турция и ЕС. Като следствие от тези разпоредби, с които се очертава програма, в член 39 от Допълнителния протокол се определят разпоредби за координация на социалната сигурност. Цялостното изпълнение на посочените разпоредби ще подсили привилегированите отношения с Турция, както е предвидено в член 8 от Договора за ЕС. Същевременно това ще позволи на Турция да хармонизира политиките си за координация на социалната сигурност с тези на ЕС като част от подготовката си за бъдещо присъединяване към ЕС. 2. РЕЗУЛТАТИ ОТ КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОТ ОЦЕНКИТЕ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО Консултация със заинтересованите страни Настоящото предложение за координация на системите за социална сигурност на държавите членки и Турция ще замени Решение № 3/80. Настоящото предложение е изготвено по почти идентичен начин с пакета от шест проекта на решения на Съвета за асоцииране, съответно с решенията на Съвета за стабилизиране и асоцииране, по отношение на Алжир, Мароко, Тунис, Хърватия, бившата югославска република Македония и Израел, по отношение на които позицията на Европейския съюз бе определена с решение на Съвета през октомври 2010 г. През 2010 г. в Съвета се проведоха по-задълбочени преговори по съдържанието на цитираните решения. Тези преговори бяха предшествани от интензивни дискусии с всички държави членки в Административната комисия за координация на системите за социална сигурност. Събиране и използване на експертни становища Не бяха необходими външни експертни становища. Оценка на въздействието Член 39 от Допълнителния протокол към Споразумението с Турция съдържа разпоредби за координацията между системите за социална сигурност на държавите членки и Турция. Няколко други споразумения с трети държави също съдържат разпоредби за координацията на системите за социална сигурност. Всички те изискват решение на съответния орган, създаден съгласно въпросните споразумения, за да могат принципите, посочени в член 39, да породят действие. Целта на разпоредбите относно социалната сигурност в подобни споразумения е работниците от дадена асоциирана страна да могат да получават определени обезщетения, предоставяни по силата на законодателството на държавата членка или държавите членки, което се прилага или се е прилагало по отношение на тях. На принципа на реципрочността същото важи и за всеки гражданин на ЕС, работещ в асоциираната страна. Тъй като всички разпоредби в предложенията, включени в настоящия пакет от предложения по отношение на четирите асоциирани държави (Албания, Черна гора, Сан Марино и Турция), са почти идентични, а така също и почти идентични с първия пакет от шест решения по отношение на Алжир, Мароко, Тунис, Хърватия, бившата югославска република Македония и Израел, приети от Съвета през 2010 г., прилагането им от страна на институциите за социална сигурност на държавите членки ще бъде улеснено. Прилагането на тези предложения може да има известно финансово отражение за националните институции за социална сигурност, тъй като те трябва да предоставят например обезщетенията, описани в член 39 от Допълнителния протокол. Този член обаче се отнася единствено до лица, които в миналото или понастоящем правят вноски в националната система за социална сигурност на съответната държава, съгласно предвиденото в нейното национално законодателство. При всяко едно положение обаче при преценяването на настоящия етап на точното въздействие на тези предложения върху националната система за социална сигурност могат да възникнат трудности. 3. ПРАВНИ ЕЛЕМЕНТИ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО Обобщение на предлаганите мерки Настоящото предложение се състои от решение на Съвета относно позицията, която трябва да се заеме от Съюза в рамките на Съвета по асоцииране, създаден със Споразумението с Турция, и от проект на решение на Съвета за асоцииране в сферата на социалната сигурност, което е дадено в приложение. Предлаганото решение на Съвета за асоцииране изпълнява изискванията на член 39 от Допълнителния протокол за такова решение с цел да бъдат въведени принципите на социалната сигурност, съдържащи се в него. Освен това решението съдържа разпоредби за прилагането на разпоредбите от член 39 от Допълнителния протокол към Споразумението с Турция, които не са обхванати от Регламент (ЕС) № 1231/2010. В допълнение към това се въвежда конкретна разпоредба — както бе направено и с Решение № 3/80, за прилагане на член 9 от Споразумението в областта на координацията на социалната сигурност. Освен това предложеното решение на Съвета за асоцииране гарантира, че разпоредбите относно прехвърлянето на обезщетения и отпускането на семейни обезщетения също се прилагат, по силата на принципа на реципрочността, към работниците от ЕС, законно наети в Турция, и към членовете на техните семейства, които законно пребивават в Турция. Тъй като по този начин решението на Съвета за асоцииране ще излезе извън обхвата на член 39 от Допълнителния протокол, проект на решението на Съвета за асоцииране също се основава на член 22, параграф 3 от Споразумението от Анкара. Правно основание Решението на Съвета относно позицията, която да бъде взета в Съвета за асоцииране, следва да се основава на член 218, параграф 9 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с член 48 от ДФЕС. В Споразумението от Анкара и Допълнителният протокол е предвидено правно положение, което трябва да бъде разграничавано от правното положение, определено от други имащи отношение споразумения за асоцииране с разпоредби за социална сигурност, тъй като за разлика от въпросните други споразумения Споразумението от Анкара и Допълнителният протокол недвусмислено предвиждат свободното движение на работници като цел, която ще се постигне постепенно. В този контекст понятието за свободно движение на работници трябва да се тълкува по същия начин, като в съответните разпоредби на Съюза (ср. член 12 от Споразумението от Анкара). Факт е, че свободното движение на работници между Турция и ЕС изобщо не е постигнато, и следователно сегашното правно положение не може да се определи като разширяване на вътрешния пазар по отношение на свободното движение на хора (какъвто е случаят с ЕИП и Швейцария). Независимо от това предвид различната перспектива, зададена от Споразумението за асоцииране и Допълнителния протокол, с които се цели колкото се може по-голямо разширяване на действието на принципите на ЕС за свободно движение на работници по отношение на гражданите на Турция[10], изпълнението на разпоредбите за социалната сигурност, които естествено следват от движението на работниците, трябва по същия начин да намери своето правно основание в член 48 от ДФЕС. Принцип на субсидиарност В Допълнителния протокол се предвиждат принципи за координация на системите за социална сигурност, които трябва да се прилагат еднакво от всички държави членки. Следователно изпълнението на тези принципи следва да се подчинява на единни условия, което може да се постигне по-добре на равнището на Съюза. Принцип на пропорционалност Настоящото предложение е в съответствие с принципа на пропорционалност поради следните причини. Държавите членки продължават да имат изключителни правомощия при определянето, организирането и финансирането на своите национални системи за социална сигурност. С предложението единствено се организира координацията на системите за социална сигурност на държавите членки и Турция в полза на гражданите на тези държави. Освен това предложението не засяга права и задължения, възникващи по силата на двустранни споразумения за социална сигурност, сключени между държавите членки и Турция, които предвиждат по-благоприятно третиране на съответните лица. Предложението минимизира финансовата и административната тежест върху националните органи, тъй като е част от пакет от подобни предложения, които осигуряват единно прилагане на принципите на социалната сигурност, съдържащи се в споразуменията за асоцииране с трети държави. Избор на инструменти Предлагани инструменти: решение на Съвета (съдържащо в приложение проект на решение на Съвета за асоцииране). Други средства не биха били подходящи поради следните причини. Не съществува алтернатива на предложените мерки. В член 39 от Допълнителния протокол към Споразумението се изисква решение на съответния Съвет за асоцииране. В член 218, параграф 9 от Договора се предвижда решение на Съвета с цел установяване на позициите, които да трябва да се заемат от името на Съюза в рамките на орган, създаден със споразумение за асоцииране, когато този орган има за задача да приема решения, имащи правно действие. 4. ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА Предложението няма отражение върху бюджета на Европейския съюз. 5. НЕЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ЕЛЕМЕНТИ Опростяване Предложението ще доведе до опростяване на административните процедури за националните публични органи и опростяване на административните процедури за частните субекти. Подробно обяснение на предложението А. Решение на Съвета относно позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза в рамките на Съвета за асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране с Турция по отношение на разпоредбите относно координацията на системите за социална сигурност. Член 1 С този член се предвижда заемането на позицията на ЕС в Съвета за асоцииране на ЕС—Турция. Б. В приложение проект на решение на Съвета за асоцииране по отношение разпоредбите за координацията на системите за социалната сигурност, съдържащи се в Споразумението. Част I: Общи разпоредби Член 1 В този член се определя — за целите на законодателството на всяка от държавите членки и за целите на законодателството на Турция — понятията „споразумение“, „регламент“, „регламент за прилагането“, „държава членка“, „работник“, „член на семейството“, „законодателство“, „обезщетения“ и „прехвърляеми обезщетения“, а за останалите понятия, използвани в приложеното решение, се препраща към регламента и регламента за прилагането. Член 2 В съответствие с формулировката в член 39 от Допълнителния протокол към споразумението в този член се определят лицата, попадащи в обхвата на приложеното решение. Член 3 В този член се предвижда недискриминационно отношение към всички лица, попадащи в обхвата на Споразумението, по отношение на обезщетенията за социална сигурност, обхванати от него. Част II Отношения между държавите членки и Турция Тази част от приложения проект на решение обхваща принципите, съдържащи се в член 39, параграф 4 от Допълнителния протокол с Турция, както и клаузата за реципрочност по отношение на граждани на ЕС и членовете на техните семейства. Член 4 В този член се съдържа принципът за прехвърляне на паричните обезщетения, предвиден в член 39, параграф 4 от Допълнителния протокол с Турция, и изяснява, че той се прилага само до обезщетенията, съдържащи се в член 1, параграф 1, буква и) от приложеното решение, в което са изредени обезщетенията, посочени в този параграф. Част III Други разпоредби Член 5 В този член се съдържат общи разпоредби за сътрудничество между държавите членки и техните институции, от една страна, и Турция и нейните институции, от друга, както и между бенефициерите и съответните институции. Тези разпоредби са подобни на разпоредбите на член 76, параграфи 3 и 4, първа и трета алинея и параграф 5 от Регламент (ЕО) № 883/2004. Член 6 В този член са определени процедурите за административни проверки и медицински прегледи, подобни на тези, съдържащи се в член 87 от Регламент (ЕО) № 987/2009. Освен това е предвидена възможност за приемане на други разпоредби по прилагането в тази област. Член 7 В този член се предвижда възможност за използване на процедура за уреждане на споровете, определена в Споразумението. Член 8 В този член се прави препратка към приложение ІІ към приложеното решение, което е подобно на приложение XI към Регламент (ЕО) № 883/2004 и което е необходимо, за да се определят необходимите специални разпоредби за прилагането на турското законодателство спрямо приложеното решение. Член 9 С този член се дава възможност административните процедури от съществуващи споразумения между държава членка и Турция да продължат да се прилагат при определени условия. Член 10 Този член предвижда възможността за сключване на допълнителни административни споразумения. Член 11 Преходните разпоредби, предвидени в този член, са подобни на преходните разпоредби в член 87, параграфи 1, 3, 4, 6 и 7 от Регламент (ЕО) № 883/2004. Освен това съществува разпоредба за защитата на правата на турските работници, на които в резултат от решението на Съда на ЕС по дело C-485/07 Akdas относно непосредственото действие на член 6, параграф 1 от Решение № 3/80 преди влизането в сила на решението са отпуснати пенсии или обезщетения от държава членка. Член 12 С този член се изяснява правният статут на приложенията към приложеното решение и процедурата за тяхното изменение. Член 13 В този член се изяснява датата на влизане в сила на приложеното решение. 2012/0076 (NLE) Предложение за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА относно позицията, която да бъде взета от името на Европейския съюз в рамките на Съвета за асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, по отношение на разпоредбите относно координацията на системите за социална сигурност СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 48 във връзка с член 218, параграф 9 от него, като взе предвид предложението на Европейската комисия, като има предвид, че: (1) Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция[11] („Споразумението“) и Допълнителният протокол към Споразумението от 23 ноември 1970 г.[12] („Допълнителният протокол“) предвиждат, че свободното движение на работници между Съюза и Турция трябва да се осъществи постепенно. (2) В член 9 от Споразумението се предвижда, че в рамките на обхвата на Споразумението се забранява каквато и да било дискриминация на основата на признак гражданство. (3) В член 39 от Допълнителния протокол се предвижда Съветът за асоцииране да приеме мерки за социална сигурност за работниците с турско гражданство, които се придвижват в рамките на Общността, и за членовете на техните семейства, които пребивават в Общността. (4) Като първа стъпка към изпълнението на член 39 от Допълнителния протокол и на член 9 от Споразумението в областта на социалната сигурност на 19 септември 1980 г. Съветът за асоцииране прие Решение № 3/80 на Съвета за асоцииране за прилагането на схемите за социална сигурност на държавите — членки на Европейските общности, спрямо турски работници и членовете на техните семейства[13] („Решение № 3/80“). (5) Необходимо е да се гарантира цялостното изпълнение на член 9 от Споразумението и на член 39 от Допълнителния протокол в областта на социалната сигурност. (6) Необходимо е да се актуализира съдържанието на Решение № 3/80, така че разпоредбите му да отразяват промените в областта на координацията на социалната сигурност в Европейския съюз[14]. (7) Следователно Решение № 3/80 следва да бъде отменено и заменено с решение на Съвета за асоцииране, с което наведнъж се изпълняват съответните разпоредби от Споразумението и Допълнителния протокол по отношение на координацията на системите за социална сигурност, ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ: Член 1 Позицията, която трябва да бъде взета от името на Европейския съюз в рамките на Съвета за асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, по отношение на разпоредбите относно координацията на системите за социална сигурност се основава на проекта на решението на Съвета за асоцииране, приложено към настоящето решение. Незначителните промени в проекта на решението могат да бъдат приемани от представителите на Съюза в Съвета за асоцииране, без да е необходимо допълнително решение на Съвета. Член 2 Решението на Съвета за асоцииране се публикува в Официален вестник на Европейския съюз. Член 3 Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му. Съставено в Брюксел на година. За Съвета Председател ПРИЛОЖЕНИЕ Проект на РЕШЕНИЕ № […] НА СЪВЕТА ЗА АСОЦИИРАНЕ ЕС—ТУРЦИЯ от … по отношение на разпоредбите относно координацията на системите за социална сигурност СЪВЕТЪТ ЗА АСОЦИИРАНЕ, като взе предвид Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция[15], и по-специално член 22, параграф 3 от него, като взе предвид Допълнителния протокол от 23 ноември 1970 г.[16], и по-специално член 39 от него, като има предвид, че: (1) Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция („Споразумението“) и Допълнителният протокол към Споразумението от 23 ноември 1970 г. („Допълнителният протокол“) предвиждат, че свободното движение на работници между Съюза и Турция трябва да се осъществи постепенно. (2) В член 9 от Споразумението се предвижда, че в рамките на обхвата на Споразумението се забранява каквато и да било дискриминация на основата на признак гражданство . (3) В член 39 от Допълнителния протокол се предвижда координация на системите за социална сигурност на Турция и държавите членки и се определят принципите за такава координация. (4) В член 39 от Допълнителния протокол се предвижда Съветът за асоцииране да приеме мерки за социална сигурност за работниците с турско гражданство, които се придвижват в рамките на Общността, и за членовете на техните семейства, които пребивават в Общността. (5) Като първа стъпка към изпълнението на член 39 от Допълнителния протокол на 19 септември 1980 г. Съветът за асоцииране прие Решение № 3/80 на Съвета за асоцииране за прилагането на схемите за социална сигурност на държавите — членки на Европейските общности, спрямо турски работници и членовете на техните семейства[17] („Решение № 3/80“). (6) Необходимо е да се гарантира цялостното изпълнение на член 9 от Споразумението и на член 39 от Допълнителния протокол в областта на социалната сигурност. (7) Необходимо е да се актуализира съдържанието на Решение № 3/80, така че разпоредбите му да отразяват последните промени в областта на координацията на социалната сигурност в Европейския съюз. (8) С Регламент (ЕС) № 1231/2010 на Съвета[18] вече се разширява обхватът на Регламент (ЕО) № 883/2004 и на Регламент (ЕО) № 987/2009 по отношение на гражданите на трети държави, които все още не попадат в обхвата на тези разпоредби единствено на основание тяхното гражданство. В Регламент (ЕС) № 1231/2010 вече е застъпен принципът за сумиране на натрупаните от турските работници в различните държави членки осигурителни периоди по отношение на правото на придобиване на определени обезщетения, посочени в член 39, параграф 2 от Допълнителния протокол. (9) Следователно Решение № 3/80 следва да бъде отменено и заменено с решение на Съвета за асоцииране, с което наведнъж се изпълняват всички принципи за координацията на системите за социалната сигурност, съдържащи се в Споразумението и Допълнителния протокол. (10) По отношение на прилагането на принципа за недискриминация с настоящото решение не следва да се предоставят допълнителни права, произтичащи от определени факти или събития, настъпващи на територията на другата договаряща се страна, когато подобни факти или събития не са взети предвид в законодателството на първата договаряща се страна, освен правото за прехвърляне на някои обезщетения. (11) При прилагането на настоящото решение правото на работници на семейни обезщетения следва да се подчинява на условието членовете на техните семейства да пребивават законно с тези работници в държавата членка, в която работниците са наети на работа. Настоящото решение не следва да дава право на семейни обезщетения по отношение на членове на семействата, пребиваващи в друга държава, например Турция. (12) Може да бъде необходимо да се определят специални разпоредби, които да съответстват на специфичните особености на законодателството на Турция, за да се улесни прилагането на правилата за координация. (13) За гарантиране на гладкото протичане на координацията на системите за социална сигурност на държавите членки и Турция, е необходимо да се предвидят специални разпоредби относно сътрудничеството между държавите членки и Турция, както и между съответното лице и институцията на компетентната държава. (14) Следва да се приемат преходни разпоредби, за да се защитят лицата, обхванати от настоящото решение, и да се гарантира, че те не губят права в резултат на влизането му в сила, ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ: ЧАСТ І ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ Член 1 Определения 1. За целите на настоящото решение: а) „Споразумение“ означава споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция; б) „регламент“ означава Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за координация на системите за социална сигурност[19], приложим в държавите — членки на Европейския съюз; в) „регламент за прилагане“ означава Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност[20]; г) „държава членка“ означава държава — членка на Европейския съюз; д) „работник“ означава i) за целите на законодателството на държавите членки — лице, което осъществява дейност като заето лице по смисъла на член 1, буква а) от регламента; ii) за целите на законодателството на Турция — лице, което осъществява дейност като заето лице по смисъла на това законодателство; е) „член на семейството“ означава i) за целите на законодателството на държава членка — член на семейството по смисъла на член 1, буква и) от регламента; ii) за целите на законодателството на Турция — член на семейството по смисъла на това законодателство; ж) „законодателство“ означава i) по отношение на държавите членки — законодателство по смисъла на член 1, буква л) от регламента, което се прилага за обезщетенията, попадащи в приложното поле на настоящото решение; ii) по отношение на Турция — съответното законодателство, приложимо в Турция, по отношение на обезщетенията, попадащи в приложното поле на настоящото решение; з) „обезщетения“ означава i) по отношение на държавите членки — обезщетенията по смисъла на член 3 от регламента; ii) по отношение на Турция — съответните обезщетения, приложими в границите на Турция; и) „прехвърляеми обезщетения“ означава i) по отношение на държавите членки: – пенсии за старост; – пенсии за преживели лица; – пенсии при трудова злополука и професионална болест; – пенсии за инвалидност; по смисъла на регламента, с изключение на специалните парични обезщетения, независещи от вноски, изброени в приложение Х към регламента; ii) по отношение на Турция — съответните обезщетения, предоставяни по законодателството на Турция, с изключение на специалните парични обезщетения, независещи от вноски, посочени в приложение І към настоящото решение; 2. Другите понятия, използвани в настоящото решение, са със значението, определено им: а) по отношение на държавите членки — в регламента и регламента за прилагане; б) по отношение на Турция — в съответното законодателство, приложимо в Турция. Член 2 Обхванати лица Настоящото решение се прилага: а) за турските работници, които са или са били законно наети на работа на територията на държава членка и за които се прилага или е било прилагано законодателството на една или няколко държави членки, както и за преживелите ги лица, б) за членовете на семействата на работниците, посочени в буква а), при условие че същите пребивават или са пребивавали законно при съответния работник, докато работникът е нает на работа в държава членка; в) за работниците, които са граждани на държава членка и които са или са били законно наети на работа на територията на Турция и за които се прилага или е било прилагано законодателството на Турция, и за преживелите ги лица, и г) за членовете на семействата на работниците, посочени в буква в), при условие че същите пребивават или са пребивавали законно при съответния работник, докато работникът е нает на работа в Турция. Член 3 Равно третиране 1. Турските работници, които са законно наети на работа в държава членка, и членовете на техните семейства, които законно пребивават при тях, имат право на — по отношение на обезщетенията по смисъла на член 1, параграф 1, буква з) — да бъдат третирани без каквато и да било дискриминация на основата на гражданството им спрямо лица, които са граждани на държавата членка, в която са наети на работа съответните работници. 2. Работниците, които са граждани на държава членка и са законно наети на работа в Турция, и членове на техните семейства, които законно пребивават при тях, имат право— по отношение на обезщетенията по смисъла на член 1, параграф 1, буква з) — да бъдат третирани без каквато и да било дискриминация на основата на гражданството им спрямо лицата с турско гражданство. Част II ОТНОШЕНИЯ МЕЖДУ ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ И ТУРЦИЯ Член 4 Отпадане на правилата за пребиваване 1. Прехвърляемите обезщетения по смисъла на член 1, параграф 1, буква и), на които имат право посочените в член 2, букви а) и в) лица, не подлежат на каквото и да било намаляване, изменение, спиране, оттегляне или конфискация по причина на обстоятелството, че бенефициерът пребивава: i) за целите на обезщетение по законодателството на държава членка — на територията на Турция, или ii) за целите на обезщетение по законодателството на Турция — на територията на държава членка. 2. Членовете на семейството на работник, както е посочено в член 2, буква б), имат право на прехвърляеми обезщетения по смисъла на член 1, параграф 1, буква и), подточка i) по същия начин като членовете на семейството на работник, който е гражданин на съответната държава членка, когато съответните членове на семейството пребивават в рамките на територията на Турция. 3. Членовете на семейството на работник, както е посочено в член 2, буква г), имат право на прехвърляеми обезщетения по смисъла на член 1, параграф 1, буква и), подточка ii) по същия начин като членовете на семейството на работник, който е гражданин на Турция, когато съответните членове на семейството пребивават на територията на държава членка. ЧАСТ III ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ Член 5 Сътрудничество 1. Държавите членки и Турция взаимно си съобщават цялата информация във връзка с промени в техните законодателства, които могат да засегнат изпълнението на настоящото решение. 2. За целите на настоящото решение органите и институциите на държавите членки и на Турция си предоставят взаимно помощ и действат така, сякаш прилагат своето собствено законодателство. Административната помощ, предоставяна от посочените органи и институции, по правило е безвъзмездна. Въпреки това, компетентните органи на държавите членки и на Турция могат да се споразумеят за възстановяване на някои разходи. 3. Органите и институциите на държавите членки и на Турция могат — за целите на настоящото решение, да контактуват пряко помежду си, както и с участващите лица или техните представители. 4. Институциите и лицата, попадащи в приложното поле на настоящото решение, са длъжни взаимно да си предоставят информация и да си сътрудничат с оглед гарантиране на правилното изпълнение на настоящото решение. 5. Съответните лица трябва да информират институциите на компетентната държава членка или на Турция, когато последната е компетентната държава, и тези на държавата членка по пребиваване или на Турция, когато последната е държавата на пребиваване, колкото е възможно по-скоро за всяка промяна в тяхното лично или семейно положение, която засяга тяхното право на обезщетения по настоящото решение. 6. Неспазването на задължението за предоставяне на информация, посочено в параграф 5, може да доведе до прилагането на пропорционални мерки в съответствие с националното право. Независимо от това, тези мерки трябва да са еквивалентни на мерките, които се прилагат в подобни ситуации съгласно вътрешното право и не трябва да правят практически невъзможно или прекомерно трудно за заявителите да упражняват предоставените им съгласно настоящото решение права. 7. Държавите членки и Турция могат да предвидят национални разпоредби, с които се определят условия за проверка на правото на обезщетения, за да се отчете фактът, че бенефициерите остават или пребивават извън територията на държавата, в която се намира институцията длъжник. Тези разпоредби трябва да бъдат пропорционални, прилагат се без дискриминация на основата на гражданство и в съответствие с принципите в настоящото решение. Тези разпоредби се съобщават на Съвета за асоцииране. Член 6 Административни проверки и медицински прегледи 1. Настоящият член се прилага за лицата, посочени в член 2 и получаващи прехвърляеми обезщетения, както е посочено в член 1, параграф 1, буква и), както и за институциите, които отговарят за изпълнението на настоящото решение. 2. Когато лице, което получава обезщетения или претендира за такива, или член на неговото семейство има престой или пребивава на територията на държава членка, а институцията длъжник се намира в Турция, или е в Турция, а институцията длъжник е в държава членка, медицинският преглед се извършва по искане на тази институция от институцията по мястото на престой или пребиваване на бенефициера в съответствие с процедурите, определени в законодателството, прилагано от тази институция. Институцията длъжник информира институцията по мястото на престой или пребиваване за всякакви специални изисквания, които евентуално трябва да се изпълнят, и за това какво трябва да се включи в медицинския преглед. Институцията по мястото на престой или пребиваване препраща доклад до институцията длъжник, която е поискала медицинския преглед. Институцията длъжник си запазва правото да изиска бенефициерът да бъде прегледан от лекар по неин избор на територията, на която е мястото на престой или пребиваване на лицето, което получава обезщетения или претендира за такива, или в държавата, в която се намира институцията длъжник. От бенефициера обаче може да бъде поискано да се завърне в държавата на институцията длъжник само ако е в състояние да извърши това пътуване, без то да навреди на здравето му, като разходите за пътуване и настаняване се поемат от институцията длъжник. 3. Когато лице, което получава обезщетения или претендира за такива, или член на неговото семейство има престой или пребивава на територията на държава членка, а институцията длъжник се намира в Турция, или е в Турция, а институцията длъжник е в държава членка, административната проверка се извършва, по искане на институцията длъжник, от институцията по мястото на престой или пребиваване на бенефициера. Институцията по мястото на престой или пребиваване изпраща доклад до институцията длъжник, която е поискала административната проверка. Институцията длъжник си запазва правото да поиска положението на бенефициера да бъде проверено от специалист по неин избор. От бенефициера обаче може да бъде поискано да се завърне в държавата на институцията длъжник само ако е в състояние да извърши това пътуване, без то да навреди на здравето му, като разходите за пътуване и настаняване се поемат от институцията длъжник. 4. Една или няколко държави членки и Турция могат да се споразумеят за други административни разпоредби, при условие че уведомят за това Съвета за асоцииране. 5. По изключение от принципа за безвъзмездна административна взаимопомощ по член 5, параграф 2 от настоящото решение действителният размер на разходите за проверките, посочени в параграфи 2—3 от настоящия член, се възстановява на институцията, към която е било отправено искане да ги извърши, от институцията длъжник, поискала проверките. Член 7 Прилагане на член 25 от Споразумението Член 25 от Споразумението се прилага, в случай че една от страните счита, че другата страна не е спазила задълженията, определени в членове 5 и 6. Член 8 Специални разпоредби за прилагане на законодателството на Турция Съветът за асоцииране може, ако е необходимо, да определи в приложение ІІ специални разпоредби за прилагането на законодателството на Турция. Член 9 Административни процедури от съществуващи двустранни споразумения Административните процедури, съдържащи се в съществуващи двустранни споразумения между държави членки и Турция, могат да продължат да се прилагат, при условие че тези процедури нямат неблагоприятно отражение върху установените с настоящото решение права или задължения на засегнатите лица. Член 10 Споразумения, допълващи процедурите за прилагане на настоящото решение Една или няколко държави членки и Турция могат да сключват споразумения, чиято цел е да допълват административните процедури за изпълнение на настоящото решение, особено по отношение на предотвратяването и на измами и грешки и борбата с тях. ЧАСТ IV ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ Член 11 Преходни разпоредби 1. Права съгласно настоящото решение не се придобиват за периода преди влизането му в сила. 2. При спазване на разпоредбите на параграф 1, право по настоящото решение се придобива, дори когато то се отнася до осигурителен случай, настъпил преди датата на влизането му в сила. 3. Всяко обезщетение, което не е било предоставено или е било спряно на основание гражданство или място на пребиваване на съответното лице, по искане на това лице се предоставя или възобновява, считано от датата на влизането в сила на настоящото решение, при условие че правата, въз основа на които преди това са били предоставяни обезщетения, не са породили основание за изплащане на еднократна парична сума. 4. Ако посоченото в параграф 3 искане се подаде в срок от две години от датата на влизане в сила на настоящото решение, придобитите съгласно настоящото решение права пораждат действие от датата на влизане в сила на настоящото решение и не може да има позоваване на разпоредбите на законодателството на която и да е държава членка или на Турция относно лишаване от права или погасяването им по давност срещу съответните лица. 5. Ако искането, посочено в параграф 3, е подадено след изтичането на две години от датата на влизане в сила на настоящото решение, правата, от които лицето не е било лишено или които не са погасени по давност, се считат за възникнали от датата на подаване на искането, при спазване на всякакви по-благоприятни разпоредби на законодателството на която и да е държава членка или Турция. 6. Правата на лице, на което е отпусната пенсия или специално парично обезщетение, независещо от вноски, от държава членка преди датата на влизане в сила на настоящото решение в резултат на непосредственото действие на член 6, параграф 1 от Решение № 3/80 на Съвета за асоцииране, не се ограничават, нито лицето може да бъде лишено от тях в резултат на настоящото решение. Член 12 Приложения към настоящото решение Приложенията към настоящото решение са неразделна част от него. Член 13 Отмяна Решение № 3/80 на Съвета за асоцииране от 19 септември 1980 г. се отменя от датата на влизане в сила на настоящото решение. Член 14 Влизане в сила Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз. Съставено в Брюксел на […] година. За Съвета за асоцииране Председател ПРИЛОЖЕНИЕ I СПИСЪК НА ТУРСКИТЕ СПЕЦИАЛНИ ПАРИЧНИ ОБЕЗЩЕТЕНИЯ, НЕЗАВИСЕЩИ ОТ ВНОСКИ ПРИЛОЖЕНИЕ II СПЕЦИАЛНИ РАЗПОРЕДБИ ЗА ПРИЛАГАНЕ НА ЗАКОНОДАТЕЛСТВОТО НА ТУРЦИЯ [1] ОВ L 217, 29.12.1964 г., стр. 3687/64. [2] ОВ L293, 29.12.1972 г., стр. 3. [3] OВ C 110, 25.4.1983 г., стр. 60. [4] На 2.2.1983 г. Комисията представи предложение за регламент за прилагане на Решение № 3/80, COM(83) 13. [5] Съд на ЕС, Дело C-262/96, Sürül, Дело C-485/07, Akdas. [6] ОВ L 306, 23.11.2010 г. [7] OВ L 166, 30.04.2004, стр. 1. [8] OВ L 284, 30.10.2009, стр. 1. [9] OВ L 344, 29.12.2010, стр. 1. В съответствие с протоколи № 21 и 22 Дания и Обединеното кралство не са обвързани или не прилагат Регламент (ЕС) № 1231/2010. Обединеното кралство обаче продължава да е обвързано и прилага предишния Регламент (ЕО) № 859/2003, ОВ L 124, 20.5.2003 г., стр. 1. [10] ср. Съд на ЕС, Дело C-275/02, Ayaz, параграфи 44—45, Дело C-467/02, Cetinkaya, параграфи 42—43. [11] ОВ 217, 29.12.1964 г., стр. 3687/64. [12] OВ L 293, 29.12.1972 г., стр. 3. [13] OВ C 110, 25.4.1983 г., стр. 60. [14] Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 166, 30.04.2004, стр. 1; Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. ОВ L 284, 30.10.2009 г., стр. 1; Регламент (ЕС) № 1231/10 на Европейския парламент и на Съвета за разширяване на обхвата на Регламент (ЕО) № 883/2004 и на Регламент (ЕО) № 987/2009 по отношение на гражданите на трети държави, които все още не са обхванати от тези регламенти единствено на основание тяхното гражданство, ОВ L 344, 29.12.2010 г., стр. 1. [15] ОВ 217, 29.12.1964 г., стр. 3687/64. [16] ОВ L 293, 29.12.1972 г., стр. 3. [17] OВ C 110, 25.4.1983 г., стр. 60. [18] OВ L 344, 29.12.2010, стр. 1. [19] ОВ L 166, 30.04.2004, стр. 1. [20] OВ L 284, 30.10.2009, стр. 1.