BG Официален вестник на Европейския съюз C 54/65

Становище на Комитета на регионите относно „Обща консолидирана основа за облагане с корпоративен данък (ОКООКД)“

2012/C 54/10

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ:

— приветства факта, че още от създаването на Европейския съюз данъчното облагане на предприятията е обект на особено внимание като важен елемент от изграждането на вътрешния пазар;

— е на мнение, че ако изчисляването на данъчната основа се извършва само от една данъчна администрация, която освен това е компетентна по всички въпроси или спорове, свързани с тази данъчна основа, това ще опрости работата и ще съкрати административните разходи на предприятията, които ще се обръщат само към една администрация, а не към 27, когато определят данъчната си основа;

— би искал Комисията да разгледа въздействието на механизъм, при който данъчните загуби да могат да бъдат прехвърляни за неограничен срок от време, и да проучи евентуални мерки срещу злоупотребите;

— без пряко да поставя под въпрос принципа на директивата, все пак е на мнение, че предложението трябва да бъде преразгледано, с оглед необходимостта от а) достатъчни количествени и качествени показатели, които да позволяват да се направи пълна оценка на последиците за субсидиарността, свързани с подобно предложение от трансграничен характер; б) повече данни за цялостните последици от ОКООКД; и в) оценка на въздействието на предложението върху местните и регионалните власти;

Докладчик г-н Gusty GRAAS (LU/АЛДE), член на Общинския съвет на Bettembourg Отправен документ Предложение за директива на Съвета относно обща консолидирана основа за облагане с корпоративен данък (ОКООКД) COM(2011) 121 окончателен

I. ВЪВЕДЕНИЕ

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

1. приветства факта, че още от създаването на Европейския съюз данъчното облагане на предприятията е обект на особено внимание като важен елемент от изграждането на вътрешния пазар;

2. смята, че развитието на трансграничните икономически дейности често се сблъсква с голям брой различни правила, по-специално в областта на данъчното облагане, което е голям проблем в частност за малките и средните предприятия и пречка за развитието на вътрешния пазар;

3. се позовава и на съобщението на Комисията от 1990 г. (SEC(90) 601) относно данъчното облагане на предприятията, което стои в основата на различни важни мерки в областта на прякото данъчно облагане — като Директивата за сливанията 90/434/ЕИО, Директивата за дружествата майки и дъщерните дружества 90/435/ЕИО и Арбитражната конвенция 90/436/ЕИО. Десетилетие по-късно Директивата за плащания на лихви и роялти 2003/49/ЕО допълни списъка с европейските мерки в областта на данъчното облагане;

4. констатира със задоволство, че от 2000 г. Комисията поде отново по-амбициозна политика в областта на данъчното облагане, с намерението да се определи единна и консолидирана основа за облагане с корпоративен данък за всички дейности на предприятията на равнище ЕС. Тази „нова“ амбиция на Комисията беше потвърдена в съобщенията от 2003 г. (COM(2003) 726) и от 2005 г. (COM(2005) 702);

5. отбелязва, че декларациите на Комисията придобиват конкретно изражение през ноември 2004 г. със създаването на работна група, имаща за задача да проучи въвеждането на обща консолидирана основа за облагане с корпоративен данък (работна група ОКООКД);

6. се запозна с работата на работната група ОКООКД, по-специално с работния документ, наречен „ОКООКД: начален проект на техническа рамка“ (CCCTB/WP/57), който до голяма степен поставя техническите основи на предложението за директива на Съвета относно обща консолидирана основа за облагане с корпоративен данък (ОКООКД) от 16 март 2011 г. (COM(2011) 121 окончателен), разглеждано в настоящото становище;

II. ОЦЕНКА НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

7. е на мнение, че ако изчисляването на данъчната основа се извършва само от една данъчна администрация, която освен това е компетентна по всички въпроси или спорове, свързани с тази данъчна основа, това ще опрости работата и ще съкрати административните разходи на предприятията, които ще се обръщат само към една администрация, а не към 27, когато определят данъчната си основа;

8. отбелязва, че концепцията за обслужване на едно гише (главен данъчен орган) не бива да доведе до това, групите от дружества да могат свободно да избират своето седалище за данъчни цели в Европа, както правят групите от дружества, чието дружество майка е в трета страна;

9. отбелязва, че според Комисията консолидирането на облагаемите резултати би дало отговор на въпросите, свързани с трансферната цена и също би довело до значителни икономии по отношение на административните разходи за предприятията, тъй като „общоевропейските“ транзакции няма повече да бъдат включвани в съобщенията за трансферна цена. Консолидирането би отговорило и на въпросите, свързани с трансграничната компенсация на загубите;

10. отбелязва, че в предложението изрично се посочва, че то „няма за цел да окаже влияние върху данъчните приходи и въздействието върху разпределението на данъчните основи между държавите-членки на ЕС (…)“, но естественият и логичен завършек на ОКООКД е съгласуването на ставките за корпоративния данък;

11. припомня, че предметът на предложението е установяване на общи правила за определяне на данъчната основа на предприятията, които работят при този режим. Когато тези предприятия са част от група, определянето на общата данъчна основа би следвало също да става на базата на консолидирана основа;

12. подчертава, че настоящото предложение не включва хармонизиране на данъчните ставки и че държавите-членки във всички случаи ще прилагат свои собствени данъчни ставки за своя дял от данъчната основа на данъкоплатците. Би трябвало обаче да се помисли за въвеждането на минимална данъчна ставка, която същевременно да бъде умерена, за да позволява здравословна данъчна конкуренция между държавите-членки;

13. отбелязва, че директивата ще се прилага към дружества, създадени в съответствие със законодателството на държава-членка, които (i) приемат една от формите, изброени в Приложение I на директивата и (ii) подлежат на облагане с някой от данъците, изброени в Приложение II на директивата, или подобен данък, въведен впоследствие („местни дружества“ (Sociétés Résidentes) или „SR“). Освен това директивата ще се прилага към дружествата, създадени в съответствие със законодателството на трета държава, когато (i) приемат една от формите, изброени в Приложение I (1) на директивата и (ii) подлежат на облагане с някой от данъците, изброени в Приложение II на директивата („чуждестранни дружества“ (Sociétés Non-Résidentes) или „SNR“);

14. си задава въпроса дали и командитните дружества не трябва да подлежат на режима на ОКООКД;

15. отбелязва, че местните и чуждестранните дружества ще бъдат подчинени на правилата, предвидени в предложението, единствено ако изберат да ги прилагат;

16. набляга на факта, че когато дадено дружество работи при режима, установен с настоящата директива, то престава да бъде подчинено на националните разпоредби относно корпоративния данък за всички области, регламентирани с директивата, освен ако не е указано друго;

17. отбелязва с удовлетворение, че разходите, подлежащи на приспадане, включват и разходите за научноизследователска и развойна дейност, свързани с набиране на собствен или привлечен капитал за целите на дейността; отхвърля незабавното приспадане на разходите за дълготрайни стопански активи;

18. предлага периодично възникващите разходи, свързани с опазване на околната среда и намаляване на парниковите газове, също да бъдат смятани за разходи, подлежащи на приспадане;

19. би искал Комисията да разгледа въздействието на механизъм, при който данъчните загуби да могат да бъдат прехвърляни за неограничен срок от време, и да проучи евентуални мерки срещу злоупотребите;

20. набляга на факта, че режимът на ОКООКД въвежда самостоятелни правила за изчисляване на данъчната основа на дружествата, а не счетоводни правила. Предложението няма да се отрази на националните правила, свързани с финансовото счетоводство;

21. счита, че за цялостно постигне на целта за административно опростяване установяването на обща консолидирана основа за облагане следва да се съпътства от въвеждане на общи счетоводни правила;

22. отбелязва, че настоящата схема на разпределение би довела до намаляване на данъчните приходи на 11 държави-членки въз основа на доброволно избрана ОКООКД. Освен това доброволно избрана ОКООКД би довела до понижение на брутния вътрешен продукт и заетостта в 21 държави-членки;

III. РАЗЛИЧИЯ

23. припомня, че законодателството в областта на прякото данъчно облагане попада в обхвата на член 115 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), съгласно който Съветът се произнася с единодушие, в съответствие със специална законодателна процедура и след консултация с Европейския парламент и с Европейския икономически и социален комитет;

24. отбелязва, че някои национални парламентарни камари са изпратили до председателите на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията мотивирани становища, в които изразяват тревогата си във връзка със спазването на принципа на субсидиарност;

IV. ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ МЕСТНИТЕ И РЕГИОНАЛНИТЕ ВЛАСТИ

25. посочва, че предложението не разглежда местните и регионалните данъци, тъй като обхваща само „данъците върху дружествата, изброени в приложение II“, в което са включени, по същество, основните национални преки данъци на държавите-членки;

26. въпреки това счита, че предложението е от голямо значение за местните и регионалните власти, значителна част от приходите на които идват от (i) местни или регионални данъци, събирани съгласно националната данъчна основа, или по-често от (ii) дял от националния корпоративен данък (2);

27. заключава, че въпреки че предложението не се отнася пряко до местните и регионалните данъци, в повечето държави-членки те ще бъдат пряко засегнати от въвеждането на системата ОКООКД. Независимо че предложението не го налага, изглежда очевидно, че държавите-членки, които ще предложат възможността за ОКООКД на своите данъкоплатци, ще я използват и за определяне на техните местни и регионални данъци. Ако се вземе обратното решение, това би означавало определянето на данъчната основа да продължи да се извършва на местно и регионално равнище по старите национални правила, което, естествено, значително ще намали предимствата на режима ОКООКД;

28. счита, че следва приоритетно да се разгледа този аспект на предложението за директива, още повече, че приложения II и III може да породят различни тълкувания. Действително, приложение III включва неподлежащите на приспадане данъци, които понякога са данъци с чисто местен или регионален характер. Ако данъчната основа се определя на национално равнище, би имало смисъл местните/регионалните данъци и такси да се включат в приложното поле, с цел тяхната данъчна основа да остане подобна на тази, която е определена на европейско равнище и ще се прилага на национално равнище. От друга страна, ако едно предприятие избере единна данъчна декларация на европейско равнище и данъчните приходи след това се преразпределят, ще е необходимо местните/регионалните власти да получат полагащото им се в съответствие с предвиденото в закона;

29. счита, че по тази причина е целесъобразно ясно да се определят положенията, в които ОКООКД ще се отрази на облагането с корпоративен данък на местните или регионалните власти:

30. Тъй като всяка промяна в корпоративния данък би могла да се отрази върху регионите и общините, Комитетът изразява съжаление, че липсва точна информация за въздействието на тази директива върху местните и регионалните власти;

V. ЗАКЛЮЧЕНИЯ

31. е загрижен да защитава интересите на местните и регионални власти и смята, че е необходимо да се направи задълбочен анализ на въздействието върху бюджетите на общините и регионите преди влизането в сила на предложението за директива относно ОКООКД;

32. следователно се обявява за създаването на ad hoc работна група, съставена от членове на КР, Комисията и местните/регионалните данъчни администрации, която да извърши този анализ;

33. смята, че всички държави-членки трябва да обърнат повече внимание на последствията от предложението за директива и да изпратят в най-кратък срок на Комисията своите бележки и коментари, подкрепени от професионални и независими проучвания;

34. счита, че по-голямо хармонизиране на данъчното законодателство ще се постигне, само ако ОКООКД влезе в сила във всички държави-членки;

35. се пита дали системата за избор, предвидена в директивата, може да доведе до допълнителна административната работа както за предприятията, така и за данъчните администрации и следователно дали не е необходимо да се предвиди преходен период само в случай, че бъде избрана ОКООКД. Освен това Комитетът на регионите си задава въпроса дали след преразглеждане на текста ОКООКД не следва да бъде въведена задължително в края на преходния период поне за относително големите предприятия;

36. предлага ОКООКД да се въведе отведнъж, защото само по този начин може изцяло да се постигне свързаният с хармонизирането ефект на опростяване;

37. се обявява за преразглеждане на схемата на разпределение, за да се отчита по-добре икономическото положение в различните държави-членки;

38. си задава въпроса дали, с оглед на настоящите финансови проблеми в Европа, както и отрицателното им въздействие върху данъчните постъпления и заетостта, както се изтъква в изготвената от Комисията оценка на въздействието и в други проучвания, е подходящ моментът да се пристъпи към този толкова важен етап в данъчната хармонизация;

39. смята, че предложението за директива следва да се позовава повече на правилата на националните съдилища в областта на правните процедури;

40. отбелязва желанието на европейските предприятия да опростят данъчните си процедури, да компенсират вътрешногруповите си загуби и да се премахне двойното данъчно облагане и свръхоблагането, на които са жертва при сегашната система;

41. от друга страна изразява безпокойство от много различните, но предимно отрицателни последици в държавите-членки, както по отношение на данъчните приходи, така и по отношение на растежа и заетостта;

42. се пита дали режимът ОКООКД като цяло ще представлява опростяване за предприятията или напротив – източник на данъчно планиране и следователно на допълнителни усложнения. Поради незадължителния характер на режима, предприятията наистина ще са принудени да го проучат по-подробно, в допълнение към съществуващите 27 режима, както и редовно да преразглеждат решението си да го изберат или не (3);

43. се пита дали не съществуват други алтернативи на ОКООКД, по-малко сложни, особено за малките и средните предприятия, по отношение на трансграничната компенсация на загубите. Във връзка с това Комитетът препраща към съобщението на Комисията COM(2006) 824;

44. на последно място си задава въпроса дали тази мярка е пропорционална, предвид броя европейски групи, които ще се решат да се възползват от нея;

45. преценява, че във всички случаи предложението за директива е непълно, тъй като не включва местните и регионалните данъци. Съществува риск това да прехвърли проблемите от национално на местно или регионално равнище, тъй като при сегашния вид на предложението, различията в режима и необходимостта от определяне на данъчната основа по различен начин ще се запазят по отношение на местните и регионалните данъци; ето защо се застъпва за отворена клауза в полза на местните и регионалните данъци, така че държавите-членки да могат да предприемат необходимите мерки;

46. без пряко да поставя под въпрос принципа на директивата, все пак е на мнение, че предложението трябва да бъде преразгледано, с оглед необходимостта от а) достатъчни количествени и качествени показатели, които да позволяват да се направи пълна оценка на последиците за субсидиарността, свързани с подобно предложение от трансграничен характер; б) повече данни за цялостните последици от ОКООКД; и в) оценка на въздействието на предложението върху местните и регионалните власти;

VI. ПРЕПОРЪКИ ЗА ИЗМЕНЕНИЯ

Изменение 1

COM(2011) 121 окончателен

Член 12

Подлежащи на приспадане разходи

Добавя се текст, както следва:

Текст, предложен от Комисията Изменение на КР Подлежащите на приспадане разходи включват всички разходи за продажби и чисти разходи за подлежащ на приспадане данък върху добавената стойност, направени от данъкоплатеца с цел получаване или обезпечаване на доход, включително разходи за научноизследователска и развойна дейност и разходи, направени при набиране на собствен капитал или привлечен капитал за целите на дейността; Подлежащите на приспадане разходи включват всички разходи за продажби и чисти разходи за подлежащ на приспадане данък върху добавената стойност, направени от данъкоплатеца с цел получаване или обезпечаване на доход, включително разходи за научноизследователска и развойна дейност и разходи, направени при набиране на собствен капитал или привлечен капитал за целите на дейността;

Изложение на мотивите

За да се води ефективно борба срещу унищожаване на природата и срещу изменението на климата, е препоръчително в корпоративното данъчно облагане да се предвидят стимули за данъкоплатците да инвестират повече в опазване на околната среда.

Изменение 2

COM(2011) 121 окончателен

Член 133

Преглед

Добавя се текст, както следва:

Текст, предложен от Комисията Изменение на КР В срок от пет години от влизането в сила на настоящата директива Комисията прави преглед на прилагането и докладва на Съвета относно действието на настоящата директива. Докладът включва по-специално анализ на въздействието на механизма, установен в глава XVI от настоящата директива, върху разпределението на данъчните основи между държавите-членки. В срок от пет години от влизането в сила на настоящата директива Комисията прави преглед на прилагането и докладва на Съвета относно действието на настоящата директива. Докладът включва по-специално анализ на въздействието на механизма, установен в глава XVI от настоящата директива, върху разпределението на данъчните основи между държавите-членки.

Изложение на мотивите

Тъй като не може да се отрече, че тази директива ще има значително въздействие на регионално и местно равнище, е наложително пет години след влизането в сила на директивата Комисията да направи оценка на въздействието и върху регионалните и местните бюджети.

Брюксел, 14 декември 2011 г. Председател на Комитета на регионите Mercedes BRESSO

(1) Всяка година Комисията приема списък, в който се посочват видовете дружества от трети страни, които се считат за такива от подобен вид (член 3 от предложението).

(2) Вж. проучването на Center for Strategy and Evaluation Services „Local and Regional Corporate Taxes across the EU“ (Местни и регионални корпоративни данъци в ЕС), Briefing Paper, юли 2011 г.

(3) Вж.: Leon Bettendorf, Michael, P. Devereux, S. Loretz и Albert van der Horst, Corporate tax reform in the EU: Weighing the pros and cons („Реформа на корпоративното данъчно облагане в ЕС: Оценка на плюсовете и минусите“), Vox, 20 март 2011 г.