СЪОБЩЕНИЕ НА КОМИСИЯТА

Известие на Комисията (1) относно мониторинга на екосистемите, предвиден в член 9 и в приложение V към Директива (ЕС) 2016/2284 на Европейския парламент и на Съвета за намаляване на националните емисии на някои атмосферни замърсители (Директива за НТЕ)

(2019/C 92/01)

1. Въведение и правно основание

Целта на настоящите насоки е да се разгледат основните въпроси, които държавите членки е възможно да имат по отношение на практическите аспекти, свързани със създаването и функционирането на мрежа от станции за мониторинг, която отговаря на изискванията на член 9 от Директива (ЕС) 2016/2284 (Директива за НТЕ) (2). Настоящият документ с насоки няма правно обвързващ характер и държавите членки разполагат с възможност за гъвкавост при създаване на техните мрежи, както е целесъобразно и практично за техните национални обстоятелства, стига те да осигурят мониторинга на въздействието на замърсяването на въздуха, както се изисква от член 9. Когато докладват за своите мрежи, държавите членки се насърчават да представят документ, в който се обяснява как мрежите са разработени за удовлетворяване на изискванията на Директивата за НТЕ.

Както Директива (ЕО) 2001/81/ЕО (3) („стара директива за НТЕ“), така и Директива (ЕС) 2016/2284/ЕС („Директива за НТЕ“) имат за цел да се подобри не само човешкото здраве, но и състоянието на екосистемите в ЕС. В допълнение към целта за намаляване на въздействията върху здравето в целия Съюз „Програмата за чист въздух за Европа“ (4) включва цел за намаляване с 35 % на площта на подложените на еутрофикация екосистеми до 2030 г., в сравнение с 2005 г.

Определянето на степента на въздействие на замърсяването на въздуха върху екосистемите в ЕС се основава на превишаването на критичните натоварвания и нива за сяра, азот и озон, въз основа предимно на преноса на замърсители на големи разстояния. Изчисляването на тези прагове за въздействията се основава на работата на Работната група по въздействията в рамките на Протокола от Гьотеборг към Конвенцията за трансграничното замърсяване на въздуха на далечни разстояния (КТЗВДР (5)), включително работата на Координационния център по въздействията (КЦВ) и програмите за международно сътрудничество (ПМС) за водите, горите, растителността, интегрирания мониторинг (6), както и мрежите за мониторинг, създадени за тази цел в областта на страните, участващи по Протокола от Гьотеборг.

Предвид първостепенното значение на тази работа за целите в областта на екосистемите на политиката на ЕС по отношение на качеството на въздуха, както и с цел да се оцени ефективността на националните задължения за намаляване на емисиите, съзаконодателите са включили в Директивата за НТЕ разпоредби, изискващи мониторинг на въздействието на замърсяването на въздуха върху екосистемите. Освен това задължителният мониторинг има за цел да засили работата, която се извършва в рамките на КТЗВДР.

Основните задължения на държавите членки съгласно Директивата за НТЕ са следните:

— да осигуряват мониторинг на отрицателните въздействия на замърсяването на въздуха върху екосистемите въз основа на мрежа от станции за мониторинг, представителна за наличните в тях типове сладководни, негорски естествени и полуестествени местообитания и горски екосистеми, като прилагат икономически ефективен и основан на риска подход (член 9, параграф 1, първа алинея);

— да докладват на Комисията и Европейската агенция за околната среда до 1 юли 2018 г. и на всеки четири години след това местоположението на станциите за мониторинг и съответните показатели, използвани за мониторинг на въздействията на замърсяването на въздуха (член 10, параграф 4, буква а);

— да докладват на Комисията и Европейската агенция за околната среда до 1 юли 2019 г. и на всеки четири години след това данните от мониторинга по член 9 (член 10, параграф 4, буква б).

Комисията следва да:

— докладва на Европейския парламент и на Съвета до 1 април 2020 г. и на всеки четири години след това относно напредъка в постигането на целите на Съюза в областта на биологичното разнообразие и екосистемите в съответствие със 7-ата програма за действие за околната среда (7-ма ПДОС) (7) (член 11, параграф 1, буква а), подточка iii) (вж. раздел 2 за повече информация).

Създаването на напълно функционираща мрежа за мониторинг на въздействието на замърсяването на въздуха може да се постигне чрез постепенно подобряване. Настоящите насоки са съсредоточени върху основните въпроси за първите цикли на докладване (2018 г. и 2019 г.). Въз основа на информацията, докладвана от държавите членки съгласно член 10, в своя доклад, който ще бъде публикуван през 2020 г. съгласно член 11 от Директивата за НТЕ, Комисията ще оцени до каква степен създадените до момента мрежи за мониторинг трябва да бъдат укрепени, за да отговарят на изискванията на член 9. Въз основа на тази оценка и на всякакви други въпроси или изводи, които са възникнали или са били достигнати в хода на процеса на изпълнение, ще бъде извършена оценка дали са необходими по-нататъшни подобрения на мониторинга. След това тези подобрения следва да бъдат приложени, доколкото е възможно, за втория цикъл на докладване (2022 г. и 2023 г.).

Настоящите насоки са структурирани по следния начин:

— Раздел 2: Цели на мониторинга на екосистемите съгласно Директивата за НТЕ

— Раздел 3: Обхват и структура на мрежата за мониторинг на екосистемите

— Раздел 4: Връзка с други дейности по мониторинг

— Раздел 5: Докладване

— Раздел 6: Подкрепа за изпълнение

— Раздел 7: Проучвания на конкретни случаи

2. Цели на мониторинга на екосистемите съгласно Директивата за НТЕ

Целта на схемата за мониторинг на екосистемите е да осигури базата от знания за оценка на ефективността на Директивата за НТЕ по отношение на опазването на околната среда. Що се отнася до опазването на околната среда, директивата (член 1 и член 11) визира „целите на Съюза в областта на биологичното разнообразие и екосистемите в съответствие със 7-мата ПДОС“, които по отношение на замърсяването на въздуха са определени както следва: „допълнително е намалено замърсяването на въздуха и неговото въздействие върху екосистемите и биологичното разнообразие, за да се постигне дългосрочната цел за ненадвишаване на критичните натоварвания и равнища“ (8).

Намерението е по този начин да се укрепи мрежата за мониторинг на екосистемите, която е необходима за определяне на състоянието и предвиждане на промените в сухоземните и сладководните екосистеми в дългосрочна перспектива по отношение на въздействието на серни оксиди (SOX), азотни оксиди (NOX), амоняк (NHy) и приземен озон (т.е. подкиселяване, еутрофикация, вреда от озона или промени в биологичното разнообразие). По този начин крайната цел на мониторинга е да подобри информацията относно въздействието на замърсяването на въздуха върху сухоземните и сладководните екосистеми, включително степента на въздействията и времето за възстановяването на екосистемите, когато въздействията са ограничени, и да допринесе за преразглеждането на критичните натоварвания и равнища.

За да работят за постигането на тези цели, държавите членки следва да осигурят координация с други програми за мониторинг на тяхната територия и на територията на Европейския съюз, както и, ако е целесъобразно, с КТЗВДР. Мониторингът на екосистемите, който понастоящем се изпълнява съгласно Директивата за птиците (9), Директивата за местообитанията (10) и Рамковата директива за водите (11), включва широкообхватна мрежа за докладване относно общото състояние на екосистемите, но въздействието на замърсяването на въздуха не се наблюдава съгласно тези директиви. Поради това данните относно състоянието на екосистемите, събрани при тези широкообхватни оценки, ще бъдат само частично относими към целите на член 9 (този въпрос се разглежда по-подробно в раздел 4 по-долу — „Връзка с други дейности по мониторинг“). Мониторингът по Директивата за НТЕ следва мониторинга на въздействията от КТЗВДР, който е свързан по-специално с проучване на въздействието на замърсяването на въздуха като натиск върху екосистемите, с цел по-добро разбиране на съответните механизми, степента на въздействията и перспективите за възстановяване. Поради това мониторингът на екосистемите съгласно КТЗВДР е пряко свързан с целите на Директивата за НТЕ.

3. Обхват и структура на мрежата за мониторинг на екосистемите

3.1. Въздействия, които представляват интерес

На първо място въздействията на замърсяването на въздуха, които са от значение за мониторинга на екосистемите, се отнасят до веществата, за които са установени задължения за намаляване на емисиите в приложение II към директивата (т.е. SO2, NOX, НМЛОС, NH3 и ПЧ2,5), а именно: подкиселяване, еутрофизация и вредата от озона за растежа на растителността и за биологичното разнообразие. Въпреки че въздействието на други замърсители (например тежки метали) също е причина за безпокойство, е подходящо използването на поетапен подход и се предлага първият етап от наблюдението да се фокусира върху тези три въздействия.

3.2. Типове екосистеми

Съгласно член 9, параграф 1 от Директивата за НТЕ се изисква държавите членки да извършват мониторинг въз основа на: „мрежа от станции за мониторинг, представителна за наличните в тях типове сладководни, естествени и полуестествени местообитания и горски екосистеми, като прилагат икономически ефективен и основан на риска подход“.

В Европа са разпространени множество типове екосистеми, (12) като броят им варира значително в отделните държави членки. Въпреки че покритието на мрежата трябва да бъде представително за съществуващите на техните територии екосистеми, държавите членки следва да прилагат икономически ефективен и основан на риска подход, както е предвидено в член 9, параграф 1 от Директивата относно НТЕ, когато избират броя и местоположението на станциите, както и вида на наблюдаваните показатели.

Отправна точка за определянето на представителен брой екосистеми и техните местообитания, които да бъдат наблюдавани, е броят на биогеографските региони във всяка държава членка. Последната класификация на биогеографските региони на ЕС включва единадесет области (алпийска, анадолска, арктическа, атлантическа, черноморска, бореална, континентална, макаронезийска, средиземноморска, панонска и степна), които са показани на фигура 1 по-долу.

В идеалния случай, за всеки тип екосистема в даден биогеографски регион следва да бъде създадена поне по една станция за мониторинг.

Фигура 1

Биогеографски региони в Европа (1)

(1) https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/data/biogeographical-regions-europe-3

Във всеки биогеографски регион основните екосистеми и местообитания, които представляват интерес, могат да бъдат класифицирани съгласно класификациите MAES (13) и EUNIS (14). Делът площ, която е обхваната от всеки тип екосистема по MAES, варира значително (фигура 2) в рамките на една държава и в ЕС като цяло, като между отделните държави също има значителни разлики.

Фигура 2

Площ и процент на сухоземните и сладководни типове екосистеми по MAES в ЕС-28 (MAES, 2016 г. (1))

(1) MAES Технически доклад 2016—095 „Картографиране и оценяване на състоянието на екосистемите в Европа: Напредък и предизвикателства. 3-ти доклад — окончателен, март 2016 г.“

Ясно е, че някои типове екосистеми по класификацията MAES не са свързани с целите на Директивата за НТЕ (главно градските екосистеми и по-голямата част от земите с рядка растителност или без растителност). По отношение на обработваемата земя, натоварването с хранителни вещества от замърсяването на въздуха има по-малко значение в сравнение с наторяването и другите мерки, независимо от факта, че културите са чувствителни към озона, което оправдава мониторинга.

Въз основа на това шест основни категории екосистеми са от значение за Директивата за НТЕ: пасища, обработваеми земи, гори и горски територии, пустош и храсти, влажни зони и езера и реки, както е показано в таблица 1. Тези категории по MAES могат да бъдат свързани лесно с класовете местообитания по EUNIS (ниво 1 и 2) и класовете по програма „Корине земно покритие“ (Corine Land Cover) (15) (ниво 3) на съответното равнище на налична информация — от общото ниво 1 до по-подробното ниво 3 или по-високо. Специфични екосистеми и местообитания от специален интерес или с голямо значение и стойност могат да бъдат интегрирани в схемата за мониторинг, като бъдат свързани към тези категории.

Таблица 1

Преглед на екосистемите и местообитанията и на връзката между типовете екосистеми по MAES, класовете местообитания по EUNIS и класовете по програма „Корине земно покритие“

Тип екосистеми по MAES класове местообитания по EUNIS Ниво 1 класове местообитания по EUNIS Ниво 2 Класове по „Корине земно покритие“ (CLC) Ниво 3 Обработваема земя I Редовно или отскоро култивирани селскостопански, градински и местни местообитания I1 Обработваема земя и зеленчукови градини I2 Култивирани области на градини и паркове 2.1.1. Ненапоявана обработваема земя 2.1.2. Постоянно напоявана земя 2.1.3. Оризища 2.2.1. Лозя 2.2.2. Плодни дървета и ягодоплодни насаждения 2.2.3. Маслинови насаждения 2.4.1. Едногодишни култури, свързани с трайни насаждения 2.4.2. Сложни модели на отглеждане 2.4.3. Земи, заети главно от селскостопански култури, със значителни области с естествена растителност 2.4.4. Агролесовъдни площи Пасища E Пасища и земя, в които преобладават билкови треви, мъхове или лишеи E1 Сухи пасища E2 Средни пасища с нисколюбива растителност E3 Сезонно влажни и влажни пасища E4 Алпийски и субалпийски тревни пасища E5 Горска периферия, поляни и шубраци с високи билкови треви E6 Континентални степи върху солени почви E7 Слабо залесени пасища 2.3.1. Пасища 3.2.1. Естествени пасища Горски територии и гори G Горски територии, гори и други залесени земи G1 Широколистни листопадни горски територии G2 Широколистни вечнозелени горски територии G3 Иглолистни горски територии G4 Смесени горски територии G5 Редове дървета, малки горски територии, наскоро изсечени залесени територии, ранен етап на залесяване, нискостеблени дървесни култури 3.1.1. Широколистни гори 3.1.2. Иглолистни гори 3.1.3. Смесени гори 3.2.4. Преходни горски храсти Пустош и храсти F Пустош, храсти и тундра F1 Тундра F2 Арктически, алпийски и субалпийски храсталаци F3 Умерени и средиземноморско-планински храсталаци F4 Умерена пустош с храстовидна растителност F5 Маквис, маторал и южносредиземноморски храсталаци F6 Гарига F7 Бодлива средиземноморски пустош F8 Южноатлантически ксерофитни храсталаци F9 Речни и мочурливи храсталаци FA Живи плетове FB Храстовидни насаждения 3.2.2. Мочурища и пустош 3.2.3. Склерофилна растителност Влажни зони D Калища, тресавища и мочурища D1 Преовлажнени и обрасли тресавища D2 Калища, бедни мочурища и преходни калища в долини D3 Аапа, палса калища и калища с многоъгълна форма D4 Мочурища с високо съдържание на основи и калища с варовикови извори D5 Острица и тръстикова растителност, обикновено без застояла вода D6 Континентални солени и слабо солени блата и тръстикови масиви 4.1.1. Континентални блата 4.1.2. Торфени блата Реки и езера C Вътрешни повърхностни води C1 Повърхностни постоянни води C2 Повърхностни течащи води C3 Литорална зона на вътрешни повърхностни водни басейни 5.1.1. Водни потоци 5.1.2. Водни басейни Източник: http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/ecosystem_assessment/pdf/MAESWorkingPaper2013.pdf

3.3. Избор, брой и гъстота на станциите

Като се имат предвид различните условия по отношение на натоварването от замърсяването на въздуха и биологичните, химичните и физическите характеристики на всеки тип екосистема в ЕС, целта на настоящия раздел е да осигури качествени критерии за избора на станции, които са относими за всеки вид екосистема. Тези критерии следва да бъдат основата за избора на станции и определянето на техния брой и гъстота, с цел да се осигури достатъчна и последователна мрежа за мониторинг, специфична за положението на отделните държави членки. Следва да се има предвид, че изборът на станции е процес с множество критерии, които е възможно да са различни в отделните държави членки.

Ако е възможно, избраните станции следва да спазват следните принципи:

— станцията трябва да бъде типична за типа екосистема, който подлежи на мониторинг;

— станцията трябва да бъде такава, че въздействието на отлагането от въздуха да може да бъде разграничено от други видове натиск;

— станцията трябва да бъде чувствителна на въпросния натиск, така че, ако има някакви въздействия, те биха били лесно установими.

Карти на зоните, които са чувствителни към определени въздействия, може да бъдат особено полезни при избора на станции за мониторинг.

Биологичното разнообразие следва да бъде друг критерий за избора на станции за мониторинг, с цел разглеждане на причинно-следствените връзки на замърсяването върху биологичното разнообразие. Въпреки че не е задължително всяка станция да бъде с висока степен на биологично разнообразие, мрежата като цяло следва да гарантира адекватно представителство на станциите, които са минимално засегнати от управлението и за предпочитане богати на биологични видове, каквито например могат да бъдат открити в зони по „Натура 2000“, определените на национално равнище зони (обща база данни за морските защитени зони) или други защитени зони.

Като цяло изискваният брой и гъстота на станциите зависят от чувствителността на екосистемите, видовете засегнати екосистеми, броя на различните типове екосистеми, които се срещат в различните биогеографски региони (вж. раздел 3.2 по-горе), и интензивността на натиска от замърсяването на въздуха. Националната мрежа следва да позволява анализиране на пространствените градиенти и разбиране на причинно-следствените връзки и следва да предоставя данни за картографиране и моделиране на критичните натоварвания, на нивата и превишаванията. По-важно е да има станции в няколко региона, отколкото да има няколко станции във всеки регион. Районите, които са с преобладаваща естествена растителност, се нуждаят от по-малко станции, когато в тях не се очакват големи промени, но те не бива да се пропускат.

По отношение на естествените условия на околната среда, мрежата следва да обхване най-важните градиенти в държавите членки. Градиентите на основните климатични параметри (валежи, температура), хидроложките параметри и алкалността на почвата (напр. рН) следва да варират систематично. Тази информация е отчасти присъща на съответните биогеографски региони (вж. раздел 3.2) и може да бъде допълнително уточнена чрез карти с по-подробна класификация на пластовете на околната среда (например Metzger et al. 2005 г. (16)).

Що се отнася до параметрите за замърсяването на въздуха, всяка държава членка следва да обхване поне области с високи нива на отлагане на киселинни и еутрофични вещества (на национално ниво) и високи нива на концентрация на озон. За сравнения в дългосрочен план следва да бъдат избрани и референтни станции с ниски стойности на отлагане/концентрация. При избора на станция се препоръчва използването на съществуващите карти за превишаване на критичното натоварване/ниво.

По отношение на видовете екосистеми — всяка държава членка следва да избере станциите съгласно тяхната представителност на нейна територия (вж. таблица 1). Освен това приложение I към Директивата за местообитанията (92/43/ЕИО) може да се използва за избор на местообитания, в зависимост от тяхното значение.

Предвид разпределението на чувствителните екосистеми и ресурсите, необходими за извършването на необходимите измервания за оценка на въздействията на замърсяването на въздуха, може да е подходящо да се използва стъпаловиден подход с широкообхватен мониторинг на относително прост набор от параметри (ниво I), който е подсилен от по-целенасочен и задълбочен мониторинг на по-малък набор от по-усъвършенствани параметри (ниво II). За някои екосистеми може да бъде уместно да се използва минимална гъстота на станциите за мониторинг от ниво I (например мониторингът от ниво I по ПМС „Гори“ използва мрежа с размер 16 x 16 км). Когато е целесъобразно, такова разграничение в нивата се прави в препоръките по-долу относно параметрите и честотата на мониторинга.

3.4. Параметри, които подлежат на мониторинг, и честота на мониторинга

Настоящият раздел от насоките разглежда подробно параметрите, които биха били подходящи за мониторинг, отразявайки описаните в приложение V към Директивата за НТЕ, в което се определят незадължителни показатели за мониторинг на въздействията на замърсяването на въздуха. В него се представят препоръки за мониторинг на подкиселяването и еутрофикацията, основани на опита и предишни дейности по програмите за международно сътрудничество за горите и горските територии, и сладководните екосистеми, както и за мониторинг на вредата от озона, обхващайки всички сухоземни екосистеми. В него също така се обръща внимание и на станциите за интегриран мониторинг по програмите за международно сътрудничество, които предлагат информация както относно въздействията, специфични за екосистемите, така и относно разделянето на въздействието на замърсяването на въздуха от други въздействия, особено за сладководни екосистеми. Той се основава предимно на съответните ръководства на програмите за международно сътрудничество и КТЗВДР, като признава приложените научно одобрени методи и дългогодишния опит в мониторинга на въздействието на замърсяването, които също са подробно разгледани от експертната група по Директивата за НТЕ. Докладването обаче следва да обхваща и екосистеми, които за момента не се наблюдават в рамките на програмите за международно сътрудничество — предимно пасища, пустош и други естествени или полуестествени екосистеми от голямо значение. Общият списък с параметри, които се предлага да бъдат разгледани за целите на мониторинга съгласно член 9 от Директивата за НТЕ, е включен в образеца за докладване от 1 юли 2018 г. и съответните документи (17).

В следващите раздели 3.4.1 — 3.4.4 се предоставя кратък преглед на съответните параметри, който се основава на съществуващите системи за мониторинг по ПМС, разработени съгласно КТЗВДР. По отношение на подкиселяването и еутрофикацията, за момента тези системи са разработени само за гори и горски територии и сладководни екосистеми. Мониторингът на въздействието на озона е съсредоточен главно върху обработваемите земи.

След леко преразглеждане и корекция, тези раздели могат да бъдат използвани като насоки за мониторинга на другите екосистеми и местообитания, изискван съгласно член 9 от Директивата за НТЕ, като например пасища, пустош и други естествени или полуестествени екосистеми. Естествените и полуестествените екосистеми в специфични области, като например градските и крайградските райони или крайбрежните зони, също могат да бъдат включени, тъй като са от специален интерес за свързаните с тях политики на държавите членки.

Както е посочено по-подробно в раздел 4, данните и информацията от други мрежи за мониторинг могат да бъдат интегрирани, за да се подобри икономическата ефективност и да се избегне паралелна работа. В дейност 5 от стратегията на ЕС за биологичното разнообразие до 2020 г., MAES (Картографиране и оценка на екосистемите и техните услуги), по-специално в своя 5-и доклад (18), предоставя допълнителна информация относно начините за измерване и оценка на състоянието на екосистемите и на свързаните с тях показатели, които могат да бъдат използвани.

3.4.1. Сухоземни екосистеми: Гори и горски територии по ПМС

В таблица 2 по-долу са посочени параметрите и честотата на техния мониторинг във видове участъци от ниво I и ниво II (19) за горските екосистеми, в съответствие с подхода на ПМС „Гори“ и при надлежно спазване на приложение V към Директивата за НТЕ. Подробно описание на всички методи, използвани за наблюдение на състоянието на горските екосистеми при интензитета на ниво I и ниво II, е дадено в изчерпателно ръководство (20), а препратки към съответните раздели на ръководството са предоставени в таблицата по-долу, също с оглед на данните, които следва да се докладват. Общ преглед на проучвания, извършени по ПМС „Гори“, и съответните параметри на пълната програма могат да бъдат намерени в това ръководство и в Интернет (http://icp-forests.net/).

Таблица 2

Избраните сложни показатели, параметри и източници за методи от ПМС „Гори“ са в допълнение към незадължителните показатели в приложение V към Директивата за НТЕ.

Измерване (сложни показатели) Параметри Честота Методи Киселинността на почвата в твърдата фаза на почвата Концентрации на елементите (основни катиони и др.), Ca, Mg, K, Na, Alex, Ntot и съотношения C/N На всеки 10—15 години в участъци от ниво I и ниво II Част Х Киселинност на почвата в почвения разтвор pH, [SOx] (*1), [NO3], [основни катиони (Ca, Mg, K, Na)], [Alex]. На всеки 4 седмици в участъци от ниво II Част XI Просмукване на нитрати в почвата, в почвен разтвор [NO3 +] в най-дълбокия почвен слой (40—80 cm); за изчисляване на потоците трябва да се приложи модел на потока на почвените води (модел на воден баланс). На всеки 4 седмици в участъци от ниво II Част Х, модел на воден баланс вж. част IX Съотношение C/N + общо N в почвата, в твърдата фаза на почвата Cstock, Nstock, съотношение C/N. На всеки 10—15 години в участъци от ниво I и ниво II Част Х Хранителен баланс в листата [N], [P], [K], [Mg], и съотношения с [N]. На всеки 2 години на ниво II, на всеки 10—15 години в участъци от ниво I Част XII

Допълнителните параметри, които обхващат други важни характеристики и свойства на горските екосистеми, като възрастта на горските насаждения, дървесните видове и съставът и многообразието на приземната растителност, състоянието на короните на дърветата, коефициентът на листна маса (LAI), химичният състав на дъждовните води, преминали под короните, размерът и химичният състав на падналата листна маса, или съставът на епифитите (по дървесните стволове) са важни и могат да допълват незадължителните показатели, определени в приложение V към Директивата за НТЕ. Съответните методи са дадени също така в съответните части на ръководството за ПМС „Гори“.

В някои станции по ПМС „Гори“, но също така и в станции в други горски и сухоземни екосистеми, концентрацията на азот в мъховете се подлага на мониторинг на всеки пет години (в допълнение към тежките метали и избрани устойчиви органични замърсители) и се докладва на ПМС „Растителност“ (ръководството може да бъде намерено на адрес: http://icpvegetation.ceh.ac.uk).

3.4.2. Сладководни екосистеми: Реки и езера по ПМС

В много случаи, повърхностните води, като например реките и езерата, са първата среда в екосистемата, която реагира на подкиселяването и еутрофикацията. В планинските зони в много части на Европа има чувствителни към киселини водосборни басейни с тънък слой силно силикатни почви и слаба способност за задържане на сулфати и нитрати. Популациите на риба и други водни организми са сериозно увредени през последните 100 години. В много реки и езера рибните запаси бяха загубени в резултат на трансгранично замърсяване на въздуха. Нивата на сулфати, нитрати, алкалност, pH и алуминий в чувствителните води реагират бързо на промените в емисиите, с последващо въздействие върху чувствителните организми, а оттам и върху цялата екосистема. Тези въздействия са очевидни на разстояния, които са както относително близко, така и далече от основните емисии. След като през 80-те години на миналия век емисиите започнаха да намаляват, химичните показатели на водата започнаха бързо да показват признаци на възстановяване, докато биологичното възстановяване изоставаше. По-наскоро също стана ясно, че отлагането на азот може да служи за наторяване (еутрофикация) в някои повърхностни води в райони с естествена растителност, които са далече от пряка човешка намеса. Увеличаването на товара от азот в атмосферата следователно би могло да промени функционирането на хранителните вериги на водните екосистеми с потенциално сериозни последици. Химичният и биологичният състав на водата в повърхностните води са сред най-добрите показатели за въздействието на замърсяването на въздуха и мерките за неговото смекчаване по отношение на екосистемите в Европа.

Програмата за мониторинг на въздействието на отлагането на сяра и азот в сладководните басейни следва най-малко да включва параметрите, посочени в таблица 3. Честотата на вземане на проби следва да отразява времевото различие в наблюдаваната станция. Станциите, в които водата се сменя бързо, ще реагират по-бързо на промените в отлагането. В ПМС „Води“ се препоръчва вземането на проби от езера и реки с бързо сменящи се води да става поне ежемесечно (ПМС „Води“, 2010 г.). Вземането на тримесечни или сезонни проби може да е подходящо в езера, в които водата има теоретично време на застояване от повече от няколко месеца. Силно препоръчително е извършването на биологичен мониторинг на чувствителни видове или общности в поне някои от избраните станции (таблица 4).

Други физични и химични параметри, като например температурата, водният дебит, алуминиевите фракции, общият азот и фосфор, предоставят допълнителна информация, която, в зависимост от местните условия, може да бъде полезна, например за интерпретиране на биологичните въздействия на замърсяването на въздуха.

Таблица 3

Реки и езера: Препоръчителни минимални параметри, химичен състав по ПМС „Води“

Повече подробности и допълнителни обяснения могат да бъдат намерени в ръководството на ПМС „Води“ (ПМС „Води“, 2010 г.). Позоваванията са към глави в ръководството.

Измерване Параметри Честота Метод Данни, които се докладват Чувствителност на водосборните басейни на езерата и хидрохимично въздействие на замърсяването на въздуха (подкиселяване) Алкалност, нива на сулфати, нитрати, хлориди, pH, калций, магнезий, натрий, калий, разтворен органичен въглерод и специфична проводимост Сезонно/на тримесечие до годишно, в зависимост от движението на водните маси Взимане на проба от горния слой (0,1—1 m) или на мястото на оттичане на езерото. Описано в глава 3. Основни йони (mg/l), нитрат (μg N/L), pH, DOC (mg C/l), алкалност (μeq/L), проводимост при 25 °C, (μS/cm) Чувствителност на водосборните басейни на реките/потоците и хидрохимично въздействие на замърсяването на въздуха (подкиселяване) Алкалност, нива на сулфати, нитрати, хлориди, pH, калций, магнезий, натрий, калий, разтворен органичен въглерод и специфична проводимост Месечно Вземане на проба. Описано в глава 3. Основни йони (mg/l), нитрат (μg N/L), pH, DOC (mg C/l), алкалност (μeq/L), проводимост при 25 °C, (μS/cm)





Таблица 4

Реки и езера: Препоръчителни допълнителни параметри, биологичен състав по ПМС „Води“

Повече подробности и допълнителни обяснения могат да бъдат намерени в ръководството на ПМС „Води“. Позоваванията са към глави в ръководството.

Измерване Параметри Честота Метод Данни, които се докладват Биологични показатели за замърсяването на въздуха (подкиселяване). Бентосни безгръбначни в реки и езера. Наличие/отсъствие или относително изобилие на специфични групи/видове Сезонно до годишно Бързи проби, проби от брега или от вътрешността. Вж. глава 4. Методите съгласно РДВ се основават на стандарти по CEN и ISO, и са подходящи. Качествени или количествени данни. http://www.icp-waters.no/data/submit-data/ Други групи, като например риби, диатомеи и перифитон могат също да се използват като биологични показатели за подкисляване.

3.4.3. Сухоземни екосистеми: вредата от озона по ПМС

Мониторингът на вредата от озона създава предизвикателства, специфични за този замърсител. Отложените серни и азотни съединения остават, както в растителността, така и в почвата на сладководните и сухоземните екосистеми, в някаква химическа форма, която може да бъде наблюдавана, включително като концентрации в растения и мъхове (вж. таблици 3 и 4). Освен това отлагането на сяра и/или азот води до подкиселяване на сладководните басейни и почви, които могат да бъдат подложени на мониторинг. От друга страна, сам по себе си озонът не се натрупва в растителността или почвата; вредата се причинява от продуктите от разграждането на озона в растенията и реакциите на растенията към тях.

Прекомерното излагане на тропосферен озон оказва вредно въздействие върху много видове растителност, което засяга сухоземните екосистеми и услугите, които те предоставят (напр. производството на храна и дървен материал, поглъщането на въглерод, качеството на въздуха и регулирането на климата). Въздействието върху чувствителните към озона видове включва видимо увреждане на листата, намаляване на растежа, качеството и количеството на реколтата, броя на цветовете и производството на семена и по-голяма уязвимост на абиотичен стрес, като например слана или суша и биотичен стрес, като например вредители и болести.

Единствената видима вреда в сухоземните екосистеми, която може да бъде приписана пряко на озона, е увреждането на листата. Дължащото се на озона увреждане на листата се развива при чувствителни на озон видове през дните с високи концентрации на тропосферен озон. Въпреки това не съществува ясна връзка между вредата от озона върху листата и въздействието върху важни за растителността параметри, като растежа (например растежа на дърветата) или добива (в случай на култури). Пазарната стойност на листните зеленчуци ще бъде намалена, ако има видими увреждания на листата. Въз основа на експериментални данни са установени критичните нива на озона за параметри като дървесната биомаса и добива, тъй като те представляват кумулативното въздействие на сезонното излагане на озона.

Критичните нива на озона се определят като кумулативната експозиция или кумулативния устичен поток на замърсители на въздуха, чието надвишаване съгласно настоящите познания може да доведе до преки неблагоприятни въздействия върху чувствителната растителност. Критичните нива на озона и целевите стойности, определени за опазване на растителността в европейското законодателство (Директива 2008/50/ЕО (21)), се основават на кумулативната концентрация на озон. Най-новите проучвания показват, че целевите стойности, основани на кумулативния устичен поток на озона (напр. показателят фитотоксична доза на озона (POD), са биологично по-значими, отколкото целевите стойности, основани на концентрациите (напр. AOT40), тъй като те предоставят прогноза за количеството озон, което влиза в порите на листата (устица) и което уврежда вътрешността на растението (Mills et al., 2011a,b). Методологията за изчисляване на POD е разработена и прилагана от ПМС „Растителност“, като се използва модела DO3SE. Кумулативните устични потоци на озона могат да бъдат изчислени за определени растителни видове, чрез извършването на мониторинг на часовите концентрации на озона и метеорологичните параметри (таблица 5). Превишаването на критичните нива, основани на устичния поток, предоставя индикация за риска от въздействие на озона върху чувствителните към озон видове в станцията. Подробности относно изчисляването на POD и прилагането му могат да бъдат намерени в Наръчника за методологиите и критериите за моделиране и картографиране на критичните натоварвания и нива и рисковете, тенденциите и въздействието на замърсяването на въздуха (22).

Таблица 5

Показатели за оценка на вредата от озона върху растителността, в съответствие с приложение V към Директивата за НТЕ

Повече подробности и допълнителни обяснения могат да бъдат намерени в посочените ръководства на ПМС

Показател Измерване Честота Справка за методология и докладване на данни Вреда от озона върху листата на дърветата Видими симптоми, дължащи се на озона, в листата на дървесни видове и на дървета и дървесни растения в „изложени на светлина станции за вземане на проби“ (LESS); Растеж на диаметъра на дървото. Видими симптоми, дължащи се на озона: веднъж годишно в участъци от ниво II; Растеж на диаметъра: на всеки 5 години. Част VIII (видими симптоми, дължащи се на озона) и част V (растеж на диаметъра) от ръководството на ПМС „Гори“ Вреда от озона върху листата на насажденията и недървесните видове Видими симптоми, дължащи се на озона, в листата; Култури: събрана реколта Видими симптоми, дължащи се на озона: поне веднъж годишно през растежния период, за предпочитане непосредствено след (3—7 дни) озонов епизод (1); Добив: ежегодно http://icpvegetation.ceh.ac.uk. Да бъдат преразгледани от минали ръководства с цел съответствие с Директивата за НТЕ (включително списъци с чувствителни на озон видове) Превишаване на основани на потока критични нива на озона Концентрация на озон (2), метеорология (3) (температура, относителна влажност, светлинен интензитет, валежи, скорост на вятъра, атмосферно налягане) и тип почва (песъчлива, глинеста или мергелна) при станцията или близо до нея (4). Основан на потока модел DO3SE може да се използва, за да се изчисли потока на озона и превишаването на критичните нива Всяка година: Едночасови стойности по време на растежния период (5) Метод в наръчника за моделиране и картографиране на КТЗВДР, глава 3 — „Картографиране на критични нива за растителността“ (http://icpvegetation.ceh.ac.uk, включително връзка към онлайн версия на модела DO3SE (6).

3.4.4. Интегриран мониторинг на сладководни и сухоземни екосистеми по ПМС

Интегрираният мониторинг на екосистемите се отнася до задълбочено, едновременно измерване на физическите, химичните и биологичните свойства на даден водосборен басейн, във времето и в отделните части. Поради своята сложност, интегрираният мониторинг няма за цел да обхваща големи пространствени зони, а по-скоро да подобрява разбирането на връзката, съществуваща между въздуха, почвата, водата и биологичния отклик, най-вече в горските екосистеми. Поради това, тези зони за мониторинг биха могли да предоставят, от една страна, специфични за екосистемите данни, като например за горски или сладководни екосистеми, и, от друга страна, биха могли да спомогнат за по-доброто разграничение на въздействията на замърсяването на въздуха в сравнение с други възможни източници на замърсяване. Като цяло държавите членки разполагат с няколко места, в които се извършва този подробен мониторинг. На държавите членки се препоръчва да разполагат с поне две станции, обхващащи съответните климатични градиенти и градиенти на отлагане. Станциите за интегриран мониторинг трябва да са малки, ясно определени водосборни басейни в естествени или полуестествени зони. Измерванията включват метеорология, влажни и сухи отлагания, дъждовните води, преминали под короните, химичен състав на почвата (твърда и течна фаза), химичен състав на повърхностните и подземните води и биологичен отклик (т.е. растителност и други биологични елементи). Целите са да се наблюдават и оценяват както биогеохимичните тенденции, така и биологичните отклици; да се отделя шума и естествените промени от сигнала за антропогенно увреждане чрез мониторинг на естествените горски екосистеми; и да се разработят и прилагат инструменти, например модели за оценка и прогнозиране на дългосрочните последици на регионално ниво.

Таблица 6 съдържа променливи, които са от значение съгласно приложение V към Директивата за НТЕ и въздействието на замърсяването на въздуха върху екосистемите. Подробно описание на необходимото оборудване, проекти и методологии могат да бъдат намерени в ръководството за интегриран мониторинг по ПМС (23). Пълната програма за всеобхватно измерване позволява също така създаване на подробни модели, причинно-следствен анализ и проучване на взаимодействията с процесите на изменение на климата (24) (25) (26).

Таблица 6

Параметри и честота за станциите за интегриран мониторинг по ПМС

Подробно описание и методология могат да бъдат намерени в ръководството на ПМС „Интегриран мониторинг“ (27)

Измерване (сложни показатели) Параметър Честота Метод Метеорология Валежи, температура на въздуха, температура на почвата, относителна влажност, скорост на вятъра, посоката на вятъра, глобална радиация/нетна радиация Месечно Част 7.1 Химичен състав на въздуха серен диоксид, азотен диоксид, озон, сулфатни частици, нитрати в аерозоли и газове, азотна киселина, амоняк и амониеви йони в аерозоли Месечно Част 7.2 Химичен състав на валежите (Ръководство EMEP) сулфат, нитрат, амониеви йони, хлорид, натрий, калий, калций, магнезий и алкалност Месечно Част 7.3 Дъждовни води, преминали под короните Сулфат, нитрат, амониеви йони, общо N, хлорид, натрий, калий, калций, магнезий, разтворен органичен въглерод и силна киселина (по pH) Седмично до месечно Част 7.5 Химичен състав на почвата рH (CaCl2), общо S, общо P, общо N, обменен Ca, обменен Mg. обменен K, обменен Na, обменен Al, общ органичен въглерод (TOC), обменена титруема киселинност (H + Al) На всяка пета година Част 7.7 Химичен състав на почвените води рН, електропроводимост, алкалност, метод Gran, общо N, амониеви йони, нитрат, общо P, Ca, Mg, K, Na, общо алуминий, неустойчив алуминий Четири пъти годишно Част 7.8 Химичен състав на отточните води алкалност, сулфат, нитрат, хлорид, разтворен органичен въглерод, рН, калций, магнезий, натрий, калий, неорганичен (неустойчив) алуминий, общ азот, амониеви йони, оттичане на водния поток, специфична проводимост Месечно Част 7.10 Химичен състав на листата Ca, K, Mg, Na, N, P, S, Cu, Fe, Mn, Zn и TOC На всяка пета година Част 7.12 Химичен състав на падналата листна маса Ca, K, Mg, Na, N, P, S, Cu, Fe, Mn, Zn и TOC Ежегодно Част 7.13 Растителност (интензивен участък) Земна, полска, храстова и дървесна растителност, по-специално растящи в почвата васкуларни растения, почвени мъхове и лишеи. Диаметър на дървото, структура на короната Три години Част 7.17 Епифити по дървесните стволове Видове лишеи, растящи по дървесните стволове на живи дървета На всяка пета година Част 7.20 Надземни зелени водорасли брой клонове, най-млад филиз с водорасли най-дебелото покритие от водорасли на дърво, брой на годишните филизи с останали > 50 % игли, брой на годишните филизи с останали > 5 % игли Ежегодно Част 7.21

4. Връзка с други дейности по мониторинг

Съгласно член 9 от Директивата за НТЕ се изисква: „държавите членки да осигуряват координация с други програми за мониторинг, създадени съгласно законодателството на Съюза, включително Директива 2008/50/ЕО, Директива 2000/60/ЕО,... и... Директива 92/43/ЕИО и, ако е приложимо, КТЗВДР и — когато е целесъобразно— да използват данни, събрани по тези програми.“

Целта на тези разпоредби е да се максимизира използването на данни, събрани в рамките на съществуващите системи, за да се избегне дублиране и да се постигнат полезни взаимодействия; Въпреки това е важно да се определят видовете екосистеми, станциите и съответните параметри, както е посочено в раздел 3 по-горе, за да може мониторингът да съответства на целите на Директивата за НТЕ.

4.1. Връзка с мониторинга съгласно законодателството/инициативи на ЕС

Подробен мониторинг на сладководните басейни се извършва съгласно Рамковата директива за водите (2000/60/ЕО), а мониторинг на широк спектър от местообитания — съгласно Директивата за местообитанията (92/43/ЕИО). Докладваната на ЕС информация е на разположение чрез съответните бази данни на Eionet, (28) координирани от Европейската агенция за околната среда.

Като се имат предвид целта и изискванията по отношение на избора на станции за мониторинга по Директивата за НТЕ е вероятно само подгрупа станции по Рамковата директива за водите да бъдат от значение за настоящите цели. От значение за свързването на качеството на водата с въздействието на замърсяването на въздуха са най-вече станциите, които са в близост до потоци и които са заобиколени от природни зони. Проучване относно интегрирането на мониторинга съгласно Рамковата директива за водите в мрежа за мониторинг, целяща наблюдение на въздействието на замърсяването на въздуха във Финландия, е представено в раздел 7.2.

Важни данни от други източници, които могат да бъдат интегрирани в мониторинга по член 9, могат да бъдат получени от LUCAS (Изследване на земното покритие и земеползването), (29) например относно съдържанието на въглерод и азот в почвата. Инициативата на ЕС относно опрашителите, (30) както и отделни проекти на ЕС относно мониторинга на екосистемите и биологичното разнообразие, могат да предоставят допълнителни възможности за хармонизация, интеграция и повишаване на ефективността на събирането на данни в различните програми за мониторинг.

4.2. Връзка с мониторинга по инициативи на КТЗВДР

Дейностите за мониторинг на екосистемите в рамките на Работната група по въздействията (РГВ) на КТЗВДР са от пряко значение за прилагането на Директивата за НТЕ, тъй като имат същите цели и са разработили съществени технически референтни материали за повече от 20-те си години работа.

Съответно този дългосрочен мониторинг съгласно КТЗВДР предоставя значителни исторически набори от данни, наблюдавани в съответствие с одобрените методологии и следователно притежаващи последователни процедури за и честота на вземане на проби и анализ.

Интензивните мрежи за мониторинг по РГВ са основани на екосистемите, са насочени към конкретни проблеми (замърсяването на въздуха) и са дългосрочни. Тези характеристики позволяват откриване на промени в екосистемите, оценка на допринасящите за тях фактори и идентифициране на последиците от промените в екосистемите, като по този начин лицата, определящи политиката, разполагат с информация относно настоящото положение и предвиждат бъдещи промени.

В обобщение целите на мониторинга на екосистемите в рамките на Директивата за НТЕ са идентични с тези на съществуващите мрежи за мониторинг съгласно КТЗВДР и затова този мониторинг следва да бъде от полза за целите на Директивата за НТЕ, тъй като той:

— наблюдава показатели за подкиселяване, еутрофикация и въздействие на озона върху екосистемите (почти всички параметри от приложение V);

— открива промени в екосистемите;

— определя темпа на промяната или тенденцията (времева скала), степента на промяната (пространствен мащаб) и интензивността на промяната (степен на въздействието);

— дава възможност за разбиране на това как промените ще повлияят на състоянието на екосистемите;

— дава възможност за предвиждане и определяне на тези промени, които са свързани с естествени процеси и човешка дейност;

— улеснява моделирането на динамиката на екосистемите и свързаните с тях процеси;

— дава възможност за прогнозиране на потенциално неблагоприятно въздействие и съответно осигурява „ранно предупреждение“;

— дава възможност за оценка на ефективността на политиките.

Важно е също така да се подчертае, че в рамките на КТЗВДР, насоченият към конкретни проблеми мониторинг съчетава наблюдението на заплахите и въздействието от замърсяването на въздуха с цел постигане на достатъчно ниво на предвидимост, за да се насочват по-добре политическите действия. Едновременното наблюдение на тенденциите при стреса за екосистемите (замърсяването на въздуха) и въздействието върху екосистемите подобрява тълкуването на резултатите от мониторинга.

4.3. Връзка с други мрежи за мониторинг

За мониторинга на видове екосистеми, които не са обхванати от ПМС, може да бъде взета предвид мрежата на LTER-Europe (дългосрочни екосистемни изследвания в Европа). LTER-Europe е представителна организация на европейско равнище и научноизследователска инфраструктура за научноизследователски центрове и станции, извършващи мониторинг и изследвания в областта на околната среда и екосистемите (31). Една от основните ѝ цели е да организира всички тези европейски центрове, за да изгради база от знания за по-добро разбиране на структурата и функциите на екосистемите и техния дългосрочен отклик на екологични, социални и икономически фактори.

Основните цели на LTER-Europe са:

— да определи факторите за промените в екосистемите сред европейските екологични и икономически градиенти;

— да проучи връзките между тези фактори, отклика и предизвикателствата по отношение на развитието в рамките на обща програма за научни изследвания, и позовавайки се на хармонизирани параметри и методи;

— да разработи критерии за центровете на LTER и платформите на LTSER (32) с цел подкрепа на авангардната наука с уникална разположена на място инфраструктура;

— да подобри сътрудничеството и взаимодействието между различните участници, заинтересовани групи, мрежи и др.

LTER-Europe работи за постигането на тези цели като осигурява рамка за разработване на проекти, концептуална работа, образование, обмен на знания, комуникация и институционална интеграция. Някои от параметрите, които са полезни за мониторинга съгласно член 9 от Директивата за НТЕ, вече се наблюдават по LTER-Europe и държавите членки могат да желаят да проучат дали и как системата може да бъде допълнена, за да обхваща допълнителни параметри (33).

Освен това могат да се използват данни от националните инвентаризации на горите и други национални дейности по мониторинг. Изследователските проекти могат да бъдат друг източник на значими данни, като например информация от дистанционно наблюдение, което може да предоставя пространствени данни за въздействието на замърсяването на въздуха върху състоянието на растенията (напр. Cotrozzi et al. (2018 г.) (34)).

5. Докладване

5.1. Докладване на станции за мониторинг и показатели, считано от 1 юли 2018 г. и на всеки четири години след това

При докладване на местоположението на станциите за мониторинг и свързаните показатели, използвани за наблюдение на въздействието на замърсяването на въздуха съгласно член 10, параграф 4, буква а) от Директивата за НТЕ, следва да се докладва следното:

— координатите и надморската височина на станцията, име и вид на местообитанието/екосистемата и кратко описание на станцията;

— подробни данни за това, кои параметри се наблюдават във всяка станция.

Тази информация следва да бъде придружена от обяснение относно начина, по който мрежата е проектирана с оглед на изискванията, предвидени в член 9 на Директивата за НТЕ.

5.2. Докладване на потоци от данни, считано от 1 юли 2019 г. и на всеки четири години след това

Докладването на данните от мониторинга, посочени в член 9 от Директивата за НТЕ, в съответствие с член 10, параграф 4, буква б), следва да отразява следните принципи:

— докладването следва да бъде стандартизирано, като се следват, доколкото е възможно, съществуващите потоци от данни;

— то следва да взима предвид спазването на INSPIRE (35);

— то следва да се основава на схемите за докладване, установени в рамките на ПМС.

Въз основа на това Комисията и Европейската агенция за околната среда разработиха образец (36) за тези изисквания за докладване, чието използване е силно препоръчително, за да се даде възможност за съпоставимост и съгласуваност на данните и да се улесни техния анализ.

6. Подкрепа за изпълнение

Обменът на информация относно практиката на държавите членки, използвана за изготвянето на настоящите насоки, беше много полезен. В този контекст партньорският инструмент, създаден в рамките на прегледа на изпълнението на политиките за околната среда на Комисията, предоставя възможност за организиране на допълнителна взаимна подкрепа, независимо дали под формата на механизми за подкрепа на побратимяването или обмен между по-големи групи от държави членки относно изпълнението и добрите практики. Инструментът използва утвърдения инструмент TAIEX на Комисията и по искане на публичен орган на дадена държава членка (национален, регионален, местен и др.) TAIEX може да организира мисии на експерти от публичните органи по околната среда с цел предоставяне на експертен опит, учебни посещения на персонал в друга държава членка, за да се учат от своите колеги, и семинари с участието на една или няколко държави. Повече информация, електронен формуляр за записване и регистрация на експерти можете да намерите на уебсайта:

http://ec.europa.eu/environment/eir/p2p/index_en.htm

Следва да се отбележи също така, че ПМС провеждат годишни срещи, на които националните експерти могат да присъстват, за да научат повече за мониторинга и да споделят опит в управлението на станциите. Информация може да бъде намерена на уебсайта:

https://www.unece.org/environmental-policy/conventions/envlrtapwelcome/meetings-and-events.html#/

7. Проучвания на конкретни случаи

7.1. Мониторинг на озона в Обединеното кралство

Обединеното кралство има станция за интензивен мониторинг за озон, която се управлява от координационния център по ПМС „Растителност“. В тази станция, часовите концентрации на озона и метеорологичните данни се наблюдават, за да се даде възможност за изчисляване на кумулативните устични потоци на озона (POD) по време на растежния период на различни растителни видове (посеви, дървета, (полу-)естествена растителност). Това позволява да бъде изчислено превишаването на основаните на потока критични нива на озона. Освен това увреждането на листата на чувствителни на озон видове се подлага редовно на мониторинг, но често не се наблюдава поради като цяло ниските концентрации на озон в атмосферния въздух в станцията. Обединеното кралство също така разполага с мрежа от около 20 станции за мониторинг в селските райони, в които се записват часовите концентрации на озона. В комбинация с моделираните метеорологични данни, превишаването на основаните на потока критични нива на озона може да бъде изчислено за тези станции. Понастоящем в тези станции не се наблюдава вреда от озона върху листата.

7.2. Интегриране на мониторинга на повърхностни води във Финландия съгласно Рамковата директива за водите (РДВ), ПМС по КТЗВДР и Директивата за НТЕ

Рамковата директива за водите (Директива 2000/60/ЕО) задължава държавите членки да установят програми за наблюдаващ мониторинг с цел осигуряване на информация, напр. за оценка на дългосрочните промени в естествените условия и за оценка на дългосрочните промени, произтичащи от широко разпространена (глобална) антропогенна дейност. За постигането на тези цели във връзка с надзора, мониторингът на екологичното състояние и химичното състояние на повърхностните води обикновено трябва да се извършва във водни басейни, които представляват естествени или полуестествени референтни условия и/или високо/добро екологично състояние. Мониторингът на въздействието на сярата и азота върху замърсяването на въздуха във водни екосистеми в рамките на КТЗВДР основно включва същите цели и планове за наблюдение, и поради това мониторингът на водните екосистеми по ПМС на КТЗВДР е от значение за мониторинга по РДВ в референтните станции (и обратно). Целите на тези програми за наблюдение също са от значение за мониторинга на екосистемите съгласно Директивата за НТЕ.

Мониторингът съгласно РДВ в референтните станции във Финландия — както на химични, така и на биологични показатели — се осъществява най-вече в езерата и потоците, които са разположени в защитени или отдалечени райони, или във водосборните басейни, които са разположени в други райони с никаква или съвсем незначителна пряка човешка намеса. Обикновено тези видове сладководни басейни във Финландия са олиготрофни или дистрофни, сухоземните водосборни басейни са предимно гористи, а химичният състав на водата се характеризира с ниска или умерена йонна сила. Следователно тези водни басейни са податливи на въздействие на замърсяването на въздуха. За целите на мониторинга на екологичното състояние и химичното състояние на езерата и реките съгласно РДВ, типологията, която е представителна за сладководните басейни, техните естествени и полуестествени местообитания във Финландия, се състои от следните видове езера и реки (таблица 8):

Таблица 8

Типология на сладководните басейни във Финландия

(http://www.ymparisto.fi/en-US/Waters/State_of_the_surface_waters/Typology_of_surface_waters)

Видове езера Видове реки Малки и средни бедни на хумус езера Малки торфени реки Малки хумидни езера Малки реки в региони с минерални почви Средни хумидни езера Малки реки в региони с глинести почви Големи бедни на хумус езера Средни торфени реки Големи хумидни езера Средни реки в региони с минерални почви Богати на хумус езера Средни реки в региони с глинести почви Плитки бедни на хумус езера Големи торфени реки Плитки хумидни езера Големи реки в региони с минерални почви Плитки богати на хумус езера Големи реки в региони с глинести почви Езера с много кратко задържане на вода Много големи торфени реки Езера в Северна Лапландия Много големи реки в региони с минерални почви Езера, естествено богати на хранителни елементи и калций

От тези 12 вида езера за наблюдение по РДВ, видовете „малки бедни на хумус“ или „малки хумидни езера“ (включително и плитките) включват малки (A < 1 км2) горски изворни езера, които са често срещани в бореалните зони на иглолистните гори и торфищата, и които са многобройни във Финландия, и за които е демонстрирано, че са чувствителни към замърсяването на въздуха, както и че са добри показатели за въздействието на замърсяването на въздуха. Видът „езера в Северна Лапландия“ включва също така чувствителни езера в горски или планински райони в северната част на Финландия с ниско йонни и бедни на хранителни вещества химични характеристики. Съответно, видовете реки „малки торфени реки“ и „малки реки в региони с минерални почви“ включват малки потоци в горски или планински райони, и много от тях са също чувствителни и добри показатели за въздействието на замърсителите на въздуха.

Мониторингът на въздействието на замърсяването на въздуха върху езера и потоци в горски и планински референтни зони във Финландия се осъществява в рамките на КТЗВДР (ПМС „Води“, ПМС „Интегриран мониторинг“) и националните програми за мониторинг. Редовното наблюдение в повечето станции започна през 1990 г. и понастоящем се провежда в 34 станции, които обхващат географски цялата страна. За допълване на мониторинга по РДВ в референтните станции, 18 от 34-те ПМС/национални станции бяха включени към мониторинг/докладване по РДВ, за да се предостави информация за дългосрочните промени в естествените условия и за дългосрочните промени, произтичащи от глобалния натиск, основно от атмосферните утайки и изменението на климата. В замяна на това, мониторингът по РДВ предоставя биологични данни за изискванията за оценки въз основа на КТЗВДР. Оценките въз основа на КТЗВДР и националните програми за мониторинг, които са подходящи за оценка на въздействието на замърсяването на въздуха, отговарят на изискванията на РДВ за химичен анализ, включително pH, алкалност, основни аниони и катиони, хранителни вещества и разтворен органичен въглерод. Целите на мониторинга, плановете за наблюдение (като например създаването/избора на станция, вземането на проби и химичните анализи) и общата база данни се координират от правителствената администрация по околната среда, включваща Финландския институт по околната среда и 13 центрове за икономика, развитие, транспорт и околна среда. Правителственият Институт по природни ресурси във Финландия (Luke) също участва в националния мониторинг по РДВ, като предоставя правомощия и експертни знания по отношение на наблюдението на рибите. Централизираните дейности дават възможност за гъвкав, основан на риска и икономически ефективен подход за мониторинг и докладване в рамките на различни международни програми, както и за планиране и изпълнение на нови програми за наблюдение, като например мониторинг съгласно Директивата за НТЕ.

(1) Oтказ от отговорност: Настоящият документ с насоки има за цел да подпомогне националните органи при прилагането на Директива (ЕС) 2016/2284. Той отразява становищата на Европейската комисия и като такъв не е правно обвързващ. Обвързващото тълкуване на законодателството на Европейския съюз е от изключителната компетентност на Съда на Европейския съюз („Съда на ЕС“). Становищата, изразени в настоящия документ, не могат да предопределят позицията, която Комисията би заела пред Съда на ЕС.

(2) Директива (ЕС) 2016/2284 на Европейския парламент и на Съвета от 14 декември 2016 г. за намаляване на националните емисии на някои атмосферни замърсители, за изменение на Директива 2003/35/ЕО и за отмяна на Директива 2001/81/ЕО (ОВ L 344, 17.12.2016 г., стр. 1).

(3) Директива 2001/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 г. относно националните тавани за емисии на някои атмосферни замърсители (ОВ L 309, 27.11.2001 г., стр. 22).

(4) Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите — „Програма за чист въздух за Европа“, COM (2013) 918 final

(5) https://www.unece.org/env/lrtap/welcome.html

(6) Пълни наименования: Програма за международно сътрудничество за оценка и наблюдение на последиците от замърсяването на въздуха върху реките и езерата; Програма за международно сътрудничество за оценка и наблюдение на последиците от замърсяването на въздуха върху горите; Програма за международно сътрудничество във връзка с последиците от замърсяването на въздуха върху естествената растителност и посевите; Програма за международно сътрудничество за интегриран мониторинг на последиците от замърсяването на въздуха върху екосистемите.

(7) Решение № 1386/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 2013 г. относно Обща програма на Европейския съюз за действие за околната среда до 2020 година „Да живеем добре в пределите на нашата планета“ОВ L 354, 28.12.2013 г., стр. 171).

(8) 7-ма ПДОС, точка 28, буква г)

(9) Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 20, 26.1.2010 г., стр. 7).

(10) Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, 22.7.1992 г., стр. 7).

(11) Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (ОВ L 327, 22.12.2000 г., стр. 1).

(12) Вж. например приложение 1 към Директивата за местообитанията 92/43/ЕИО.

(13) Картографиране и оценка на екосистемите и техните услуги — MAES: http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/ecosystem_assessment/pdf/MAESWorkingPaper2013.pdf

(14) Информационната система за природата на Европейския съюз — EUNIS: https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/data/eunis-habitat-classification

(15) Класове по програма „Корине земно покритие“

(16) Metzger, M.J., Bunce, R.G.H, Jongman, R.H.G, Mücher, C.A., Watkins, J.W. 2005 г. Климатична стратификация на околната среда на Европа. („A climatic stratification of the environment of Europe.“) Global Ecology and Biogeography 14: 549—563. DOI връзка: http://dx.doi.org/10.1111/j.1466-822x.2005.00190.x

(17) Вж. http://ec.europa.eu/environment/air/reduction/ecosysmonitoring.htm, по-специално http://ec.europa.eu/environment/air/pdf/Technical%20Specifications%20NEC%20Article%209%20location%20and%20indicators%20final.docx и http://ec.europa.eu/environment/air/pdf/template%20NEC%20Article%209%20location%20and%20indicators%20for%2001%20July%202018%20final.xlsx

(18) Mаес, J. et al., 2018 г. Аналитична рамка за картографиране и оценка на състоянието на екосистемите („Analytical framework for mapping and assessing of ecosystem condition“), http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/ecosystem_assessment/pdf/Brochure%20MAES.pdf

(19) ПМС използва термина „участък“ вместо „станция“.

(20) Координационен център по Програмата за международно сътрудничество за горите към ИКЕ на ООН, 2016 г. http://www.icp-forests.org/Manual.htm

(*1) [ ]: концентрации

(21) Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа (ОВ L 152, 11.6.2008 г., стр. 1).

(22) https://icpvegetation.ceh.ac.uk/publications/thematic; по-специално https://www.icpmapping.org/Latest_update_Mapping_Manual глава 3: Картографиране на критични нива за растителността, КТЗВДР, 2017 г.

(1) За определение на озонов епизод, вж. https://www.eea.europa.eu/themes/air/air-quality/resources/glossary/ozone-episode

(2) Изисква се информация относно височината на измерване.

(3) Ако няма налични измерени данни, могат да се използват моделирани едночасови стойности.

(4) Изисква се информация за географската ширина и височина над морското равнище на станцията, както и за биогеографската зона, в която се намира станцията (вж. фигура 1).

(5) Измерените часови концентрации на озон и метеорологичните данни са необходими за изчисляването на устичния поток на озона. Изчисляването на потоци от прогнозни данни за часовите концентрации на озона чрез използване на пасивни уреди за вземане на проби (натрупване на озон за период от 1—2 седмици) е свързано с висока степен на несигурност.

(6) https://www.sei-international.org/do3se

(23) www.syke.fi/nature/icpim

(24) Holmberg, M., Vuorenmaa, J., Posch, M., Forsius, M.,et al., 2013 г. Връзка между превишаването на критичното натоварване и емпирични показатели за въздействието от станции за интегриран мониторинг в цяла Европа („Relationship between critical load exceedances and empirical impact indicators at Integrated Monitoring sites across Europe.“) Ecological Indicators 24, 256—265.

(25) Dirnböck, T., Grandin, U., Bernhardt-Römermann, M., Beudert, B., Canullo, R., Forsius, M., Grabner, M.-T., Holmberg, M., Kleemola, S., Lundin, L., Mirtl, M., Neumann, M., Pompei, E., Salemaa, M., Starlinger, F., Staszewski, T., Uziębło, A.K., 2014 г. Отклик на ниската горска растителност към азотните отлагания в Европа („Forest floor vegetation response to nitrogen deposition in Europe.“) Global Change Biology 20, 429—440.

(26) Vuorenmaa, J., Augustaitis, A., Beudert, B., Clarke, N., de Wit, H.A., Dirnböck, T., Frey, J., Forsius, M., Indriksone, I., Kleemola, S., 2017 г. Дългосрочни бюджети с масов баланс за сулфати и неорганичен азот в европейските водосборни басейни за интегриран мониторинг по ПМС (1990—2012 г.) („Long-term sulphate and inorganic nitrogen mass balance budgets in European ICP Integrated Monitoring catchments (1990–2012).“) Ecological Indicators 76, 15—29.

(27) Ръководство за програмата за интегриран мониторинг по ПМС към ИКЕ на ООН 2017 г., http://www.syke.fi/en-US/Research__Development/Ecosystem_services/Monitoring/Integrated_Monitoring/Manual_for_Integrated_Monitoring

(28) https://bd.eionet.europa.eu/activities/Reporting/Article_17, http://cdr.eionet.europa.eu/help/WFD/WFD_521_2016

(29) https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/LUCAS_-_Land_use_and_land_cover_survey

(30) http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/pollinators/index_en.htm

(31) www.lter-europe.net

(32) Дългосрочни социално-икономически изследвания

(33) Центровете на LTER и техните програми за измерване могат да бъде намерена на адрес: https://data.lter-europe.net/deims/

(34) Cotrozzi, L., Townsend, P. A., Pellegrini, E., Nali, C., Couture, J. J., 2018 г., Отражателна спектроскопия: нов подход за по-добро разбиране и наблюдаване на въздействието на замърсяването на въздуха върху средиземноморските растения. („Reflectance spectroscopy: a novel approach to better understand and monitor the impact of air pollution on Mediterranean plants.“) https://doi.org/10.1007/s11356-017-9568-2

(35) https://inspire.ec.europa.eu/

(36) http://ec.europa.eu/environment/air/reduction/ecosysmonitoring.htm