[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 26.2.2008

COM(2008) 119 окончателен

2007/0143 (COD)

Изменено предложение за

ДИРЕКТИВА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

относно животозастраховането предприемането и осъществяването на застрахователна и презастрахователна дейност (ПЛАТЕЖОСПОСОБНОСТ II) (преработена)

(представена от Комисията в съответствие с член 250, параграф 2 от Договора за ЕО)

ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

1. Общи коментари

На 10 юли 2007 г. Комисията прие предложение COM (2007)361 (Предложение за Директива Платежоспособност ІІ). Предложението се състои от преработен вариант на 13 съществуващи директиви в застрахователния и презастрахователния сектор и нови разпоредби за платежоспособност (т.нар. Платежоспособност ІІ).

Междувременно Директива 2007/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за изменение на Директива 92/49/ЕИО и директиви 2002/83/ЕО, 2004/39/ЕО, 2005/68/ЕО и 2006/48/ЕО по отношение на процедурните правила и критериите за оценяване за предварителната оценка на придобиванията и увеличението на участия във финансовия сектор[1] беше публикувана в Официален вестник и влезе в сила на 21 септември 2007 г., т.е. след датата, на която предложението за преработения вариант беше представено на законодателния орган. Директива 2007/44/ЕО въведе премени в някои членове от Директиви 92/49/ЕИО, 2002/83/ЕО и 2005/68/ЕО. В резултат на това съществуват ясни несъответствия между текстовете на Директиви 92/49/ЕИО, 2002/83/ЕО и 2005/68/ЕО и съответните части на преработената част от предложението за Директива Платежоспособност ІІ.

Освен това през декември 2007 г. беше постигнато политическо споразумение в Съвета и Европейския парламент по т. нар. Регламент Рим І относно приложимото право по отношение на договорните задължения. Това оказва влияние върху разпоредбите на приложимото право и условията за преки застрахователни договори в преработената част на предложението за Директива Платежоспособност ІІ.

С оглед на горепосоченото Комисията реши да приеме предложение за изменение на приетото през юли 2007 г. предложение за Директива Платежоспособност ІІ.

2. Законодателен подход и правно основание

а) Законодателен подход

Следните 14 директиви в областта на животозастраховането и общото застраховане, презастраховането, застрахователните групи и процедурата по ликвидация бяха преработени в единствен текст по повод на промените, които се направиха във връзка с новата Платежоспособност ІІ:

- Директива 64/225/EИО на Съвета от 25 февруари 1964 година относно премахването на ограниченията относно свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги по отношение на презастраховането и ретроцесията[2],

- Първа директива 73/239/ЕИО на Съвета от 24 юли 1973 година за съгласуване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане[3],

- Директива 73/240/EИО на Съвета от 24 юли 1973 година относно премахване на ограниченията на свободата на установяване в областта на прякото застраховане, различно от животозастраховане[4],

- Директива 76/580/EИО на Съвета от 29 юни 1976 година за изменение на Директива 73/239/EИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане[5],

- Директива 78/473/EИО на Съвета от 30 май 1978 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно съзастраховане в Общността[6],

- Директива 84/641/ЕИО на Съвета от 10 декември 1984 година за изменение, особено по отношение на оказването на помощ на туристи, на Първата директива 73/239/EИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане[7],

- Директива 87/344/EИО на Съвета от 22 юни 1987 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно застраховките за съдебни разноски[8],

- Втора Директива 88/357/EИО на Съвета от 22 юни 1988 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прякото застраховане, различно от животозастраховането, и формулираща разпоредби за улесняване ефективното упражняване на свободата на предоставяне на услуги и изменяща Директива 73/239/EИО[9],

- Директива 92/49/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконови и административни разпоредби, свързани с прякото застраховане, различно от животозастраховането (Трета директива за застраховането, различно от животозастраховане)[10] ,

- Директива 98/78/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 27 октомври 1998 г. относно допълнителен надзор върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група[11],

- Директива 2001/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 година, относно реорганизирането и ликвидацията на застрахователните дружества[12],

- Директива 2002/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането[13],

- Директива 2005/68/EО на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2005 година относно презастраховането[14],

- Директива 2007/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за изменение на Директива 92/49/ЕИО и Директиви 2002/83/ЕО, 2004/39/ЕО, 2005/68/ЕО и 2006/48/ЕО по отношение на процедурните правила и критериите за оценяване за предварителната оценка на придобиванията и увеличението на участия във финансовия сектор[15],

Тъй като пренаписване изцяло на съществуващите директиви би надхвърлило нуждите на преработения вариант, последният следва структурата на съществуващите директиви за застраховането и презастраховането. Новите разпоредби Платежоспособност ІІ са включени в различни глави и дялове на проекта на директива и са обозначени в сиво. В съществуващите директиви, които са преработени, не са направени съществени промени, с изключение на промените, необходими за въвеждането на новия режим за платежоспособност.

Предложението използва „техника на преработване“ (Междуинституционално споразумение 2002/В 77/01), която позволява значителни изменения в действащото законодателство, без да се приема отделна директива за изменение. Преработеният вариант намалява сложността и прави законодателството на ЕС по-лесно достъпно и разбираемо. Голям брой разпоредби от съществуващите директиви са претърпели измененията от несъществен характер, с оглед подобряване на изработването и яснотата на акта. Изтрити са членове или части от членове, които са остарели. Всички промени са ясно обозначени в текста.

Новите разпоредби за платежоспособността се основават на принципи и следват 4 степенната структура на структура на Ламфалуси за финансовите услуги. Принципите ще бъдат допълнително доразвити посредством правоприлагащите мерки. Новата структура на Ламфалуси ще позволи на новия режим за платежоспособност да се развива успоредно с бъдещата еволюция на пазара и технологиите, както и с международното развитие на счетоводното и застрахователното и презастрахователното регулиране.

б) Правно основание

Предложението се основава на член 47, параграф 2 и член 55 от Договора, които са правната основа за приемане на мерки на Общността за постигане на вътрешен пазар за финансови услуги. Директивата е избрана като инструмент, тъй като това е най-подходящия правен инструмент за постигането на тези цели. Предложните нови разпоредби не надхвърлят необходимото за постигането на набелязаните цели.

3. Обхват на приложение

Обхватът на приложение на съществуващите директиви не е променен. Затова предложението се отнася за всички животозастрахователни и общо застрахователни предприятия, както и за презастрахователните предприятия. Съществуващото изключение за малки взаимозастрахователни предприятия обаче е предоставено за всички малки застрахователни предприятия, както са определени в член 4, независимо от юридическата им форма. Директивата не се прилага спрямо пенсионните фондове съгласно Директива 2003/41/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 юни 2003 година[16] относно дейностите и надзора на институциите за професионално пенсионно осигуряване. Преглед на тази директива ще бъде направен през 2008 г. Тогава Комисията ще разгледа дали са необходими и как могат или следва да бъдат разработени изисквания за платежоспособност по отношение на пенсионните фондове. Директивата също така не променя режима, приложим за финансовите конгломерати. Ако обаче бъдат идентифицирани проблеми, те ще бъдат разгледани в хода на прегледа на Директивата относно финансовите конгломерати (2002/87/ЕО), който ще се състои през 2008 г.

4. Забележки към членовете

Забележките се отнасят само до тези членове, които са нови или които са били променени в резултат от въвеждането на новите правила за платежоспособност, както и до членовете, свързани с промените, въведени от предложението за изменение в сравнение с приетото на 10 юли 2007 г. предложение за Директива Платежоспособност ІІ.

Платежоспособност II

1. Качествени изисквания и надзор

Качествените изисквания и правила за надзор, приложими към застрахователните/презастрахователните предприятия („Стълб ІІ“ от рамката на Платежоспособност ІІ), са изложени в 2 раздела — Надзорни органи и общи правила и Система на управление.

Надзорни органи и общи правила — Членове 27—38

Главна цел на надзора — член 27

Главната цел на регулирането и на надзора над застрахователните/презастрахованите предприятия е осигуряване на адекватна защита на титулярите на полици. Други цели като финансова стабилност и честен и стабилен пазар следва също да бъдат взети предвид, но не трябва да отклоняват вниманието от основната цел.

Общи принципи на надзора — член 28

Надзорът се основава на подход, който е ориентиран към бъдещето и риска. Затова Платежоспособност ІІ възприема подход, основаващ се на икономическия риск, който способства за създаването на система, която отразява действителния рисков профил на застрахователните/презастрахователните предприятия. Системата трябва да е построена на ясни икономически принципи и оптимално да използва предоставената от финансовите пазари информация.

Особено внимание е отделено, за да се гарантира, че новият режим на платежоспособност не създава прекалена тежест за малките и средни застрахователни/презастрахователни предприятия. Отдава се значение на принципа на пропорционалността, който се прилага за всички изисквания на настоящата директива, но който е от особено значение за прилагането на количествените и качествените изисквания на режима за платежоспособност и на правилата за надзор. Той ще бъде допълнително уточнен чрез правоприлагащите мерки.

Прозрачност и отчетност — член 30

Прозрачността и отчетността допринасят за легитимността и безпристрастността на надзорните органи и надеждността на системата на надзор. Поради тази причина член 30 постановява, че надзорните органи изпълняват своите задачи в съответствие с принципите за прозрачност и отчетност. Оповестяването на информация засилва прозрачността и позволява съдържателно сравнение на възприетите от държавите-членки подходи. Важен аспект на прозрачността и отчетността е да осигури прозрачни процедури за назначаване и освобождаване на членовете на бордовете или управителните органи на надзорните органи.

Надзорни правомощия — член 34

С цел да се осигури ефикасността на надзора, надзорните органи трябва да бъдат изцяло оправомощени да изпълняват своите задачи. Затова съгласно член 34 държавите-членки трябва да гарантират, че надзорните органи имат правомощията да вземат всякакви необходими мерки за гарантиране на изпълнението от страна на предприятията на определените в настоящата директива регулаторни изисквания, както и да предотвратяват, и да коригират всякакви нередности. В този контекст е изключително важно надзорни правомощия да бъдат упражняване по отношение на дейности, възложени на външни изпълнители и под-изпълнители. Всички надзорни правомощия се упражняват съобразно целта и сроковете.

За да се осигури ефективен надзор, е важно той да се извършва на място и от разстояние. Затова надзорните органи имат право да извършват проверки на място в помещенията на застрахователните и презастрахователните предприятия.

Процес на надзорен преглед — член 36

Неспазването на количествените и качествените изисквания може да доведе до сериозни последици за финансовата стабилност на застрахователните или презастрахователните предприятия. Надзорният преглед има за цел да посочи институциите с финансови, организационни или други характеристики, които могат да доведат до профил с висок риск.

При процеса на надзорен преглед (ПНП) надзорните органи разглеждат и оценяват стратегиите, процесите и отчетните процедури, приети от застрахователните и презастрахователните предприятия с цел спазване на настоящата директива, както и рисковете, пред които е изправено или може да бъде изправено предприятието, и способността му да оценява тези рискове. Прегледът също включва оценка на адекватността на методите и практиките, които използват застрахователните предприятия, за идентифициране на възможни събития или бъдещи промени в икономическите условия, които биха имали неблагоприятно въздействие върху цялостното им финансова състояние. С цел гарантиране на ефективността на ПНП, е важно надзорните органи да разполагат с правомощия да коригират слабостите и недостатъците, отчетени в хода на надзорния преглед, включително да упражняват последващ контрол върху резултатите от прегледа.

Важно е също така, надзорните органи да разполагат с подходящи инструменти, които им позволяват да идентифицират и да коригират влошаващи се финансови условия. Резултатите от ПНП са изключително полезни за надзорните органи при набелязване на приоритети в бъдещата работа, за осигуряване на подходяща степен на последователност в надзорните подходи между надзорните органи и за предоставянето на обратна информация на предприятията.

Добавяне на капитал — член 37

Капиталовото изискване за платежоспособност е изходната точка за адекватността на количествените изисквания в застрахователния/презастрахователния сектор. Затова надзорните органи могат в резултат на процеса на надзорен преглед да изискват от застрахователните/презастрахователните предприятия, само при строго определени изключителни обстоятелства, да поддържат по-голям капитал. Въпреки че стандартната формула има за цел да отрази рисковия профил на повечето застрахователни/презастрахователни предприятия в Общността, възможно е да съществуват случаи, при които стандартният подход да не отразява изцяло силно специфичния рисков профил на дадено предприятие.

В случай на съществени недостатъци на цялостния или частичния вътрешен модел (вж. т.4 по-долу) или съществени пропуски в управлението, от съществено значение е надзорните органи да гарантират, че въпросното предприятие полага всички усилия да отстрани недостатъците, довели до налагането на изискването за добавяне на капитал в името на защитата на титулярите на полици. Надзорният орган се задължава поне веднъж годишно да разглежда напредъка на предприятието в отстраняване на недостатъците. Единствено в случай, че отклонението на рисковия профил на предприятието е съществено и развитието на цялостния или частичния вътрешен модел е недостатъчно, добавеният капитал може да добие постоянен характер.

По-хармонизираният и икономически подход, приет по отношение на застрахователния/презастрахователния сектор в сравнение с директивата за капиталовите изисквания, основателно оправдава прилагането на по-хармонизиран подход за увеличаване на капитала.

Отговорност на административния или управителен орган —член 40

От застрахователните/презастрахователните предприятия ще се изисква да спазват по-скоро принципи, отколкото правила, което поражда повече отговорност за управлението, отколкото в досегашната практика.

Директивата ясно посочва, че административният или управителният орган на застрахователните/презастрахователните предприятия носи изключителната отговорност за спазването на директивата от страна на предприятието.

Система на управление — членове 41—49

Система на управление и общи изисквания — член 41

Съответствието между изискванията към управлението в банковия, застрахователния/презастрахователния сектор и сектора на ценните книжа е от осъществено значение за осигуряване на междусекторна съгласуваност. Залегналите в настоящата директива изисквания към управлението са насочени към постигане на тази цел.

Строгите изисквания към управлението са необходимо условие за работеща система на платежоспособност. Някои рискове могат да бъдат контролирани само посредством изисквания към управлението, отколкото с набелязване на количествени изисквания. Здравата управленска система играе ключова роля за адекватното управление на застрахователните предприятия и е изключително важна за постигането на резултати от работата на надзорната система.

Управленската система включва спазване на изискванията за квалификацията и репутацията, управление на риска, оценка на собствения риск и платежоспособност, вътрешен контрол, вътрешен одит, актюерска дейност и възлагане на дейности на външни изпълнители. Правоприлагащите мерки относно изискванията към управлението ще прецизират прилагането на принципа на пропорционалността.

Определянето на управленските функции в директивата следва да помогне на предприятията да решат как да прилагат системата на управление. Функцията представлява административния потенциал за изпълнение на определени задачи. Определянето на конкретна функция не възпрепятства предприятието свободно да реши как да организира тази функция на практика, освен ако това не е посочено в настоящата директива. Това не трябва да води до излишно утежняване на изискванията, защото следва да се отчитат характерът, мащабът и сложността на операциите на предприятието. Управленските функции могат да бъдат изпълнявани от собствения персонал или да се потърси съветът на външни експерти, или могат да бъдат възлагани на експерти в определените от настоящата директива рамки. Освен това при по-малки предприятия и такива с по-опростена структура, един служител или организационна единица могат да изпълняват повече от една функция.

За да се постигнат добри резултати от работата на системата на управление, предприятията трябва да разполагат с ясни писмени правила по отношение на вътрешния контрол, вътрешния одит, управление на риска и, когато е целесъобразно, възлагането на дейности на външни изпълнители. Необходимо е административният или управителен орган да участват активно в системата на управление. Писмените политики следва да бъдат одобрени от административния или управителен орган и да бъдат преразглеждани поне веднъж в годината или преди въвеждането на съществена промяна в системата. Изменението на политиките преди промяна в системата е изключително важно, защото в противен случай предприятието би нарушило вътрешните стратегии и процеси. Надзорните органи отговарят за прегледа и оценката на системата на управление в хода на ПНП.

Вътрешна оценка на риска и платежоспособността (ВОРП) — член 44

Като част от тяхната система за управление на риска, всички застрахователни/презастрахователни предприятия трябва, като неделима част от бизнес стратегията си, редовно да оценяват своите общи нужди във връзка с платежоспособността, с оглед на своя специфичен рисков профил.

ВОРП има двустранен характер. Тя представлява процес на вътрешна оценка в рамките на предприятието и като такъв е заложена в стратегическите решения на предприятието. Тя също е надзорен инструмент на надзорните органи, които трябва да бъдат информирани относно резултатите от вътрешната оценка на риска и платежоспособността на предприятието.

ВОРП не изисква от предприятието да развива или прилага цялостен или частичен вътрешен модел. Ако предприятието обаче вече използва одобрен цялостен или частичен вътрешен модел за изчисляването на капиталовото изискване, резултатът, получен от прилагането на модела, следва да бъде използван при ВОРП. ВОРП не създава трето капиталово изискване за платежоспособност. ВОРП не трябва да поражда прекалена тежест за малките предприятия и тези с опростена структура. Надзорният орган разглежда вътрешната оценка на риска и платежоспособността в хода на процеса на надзорен преглед на предприятието. Резултатите от всяка извършена ВОРП се докладват на надзорния орган като част от информацията, която трябва да бъде предоставена съгласно член 35 за целите на надзора.

Възлагане на дейности на външни изпълнители — членове 38 и 48

Възлагането на дейности на външни изпълнителни става все по-разпространено явление и затова е необходимо да се възприеме последователен подход в тази област. За да се осигури ефективен надзор над дейностите, възложени на външни изпълнители, е важно надзорният орган на предприятието, което възлага дейността, да има право на достъп до всякаква необходима информация, притежавана от изпълнителя, както и право да извършва проверки на място на възложената дейност, в помещенията на изпълнителя, независимо дали той е субект, който подлежи на регулиране. В случаите, в които дейността е възложена на изпълнител в трета страна, е важно надзорният орган на предприятието, което е възложило дейността, да имат право на достъп до всякаква необходима информация, притежавана от изпълнителя, независимо дали той е субект, който подлежи на регулиране. Възлагането на дейност на външен изпълнител включва също и възлагането на дейността на подизпълнител.

Един от начините за постигане на това е, особено ако изпълнителят на дейността не е подлежи на регулиране, като се обърне специално внимание на договора между предприятието, възлагащо дейността, и изпълнителя. Надзорните органи трябва да бъдат адекватно и на време уведомени, преди възлагането на значима дейност на външен изпълнител или преди последващи съществени промени.

Залегналите в настоящата директива изисквания отчитат работата на Съвместния форум и отговарят на действащите правила и практики в банковия сектор, и на Директивата относно пазарите на финансови инструменти (2004/39/EО) и прилагането ѝ спрямо кредитните институции.

2. Отчитане на надзора и публично оповестяване

Отчитането на надзора и публичното оповестяване представляват „Стълб ІІІ“ от рамката на Платежоспособност ІІ.

Информация, която се предоставя за целите на надзора — член 35

Предложението по същество запазва действащата философия на постиженията на правото (acquis), налагаща на предприятията общото задължението да предоставят всякаква информация, необходима за целите на надзора. В съответствие с подхода Ламфалуси обаче, предложението въвежда редица основни принципи, които отчитането на надзора трябва да съблюдава, и позволява приемането на правоприлагащи мерки с оглед на постигане на сближаване, доколкото е необходимо.

Публично оповестяване — членове 50—55

Предложението задължава предприятията да публикуват веднъж годишно отчет, съдържащ съществена и обобщена информация относно тяхното финансово състояние и платежоспособност. Изключение е позволено при отделни добавяния на капитал за преходен период. От предприятията се изисква да актуализират оповестената информация, когато е необходимо (съществуват специални разпоредби за случаи на неспазване на минималното капиталово изкисване или капиталовото изискване за платежоспособност), като могат да оповестяват информация и доброволно. Предприятията трябва да имат правила за публично оповестяване, а отчетът за финансовото състояние и платежоспособността да бъде одобрен от административния или управителния орган преди неговото публикуване. Предложението позволява приемането на правоприлагащи мерки с оглед на постигане на сближаване, доколкото е необходимо.

3. Насърчаване на сближаването в областта на надзора — член 70

Комитетът за финансови услуги определя засилването на сближаването на надзорните практики като едно от основните предизвикателства през следващите години. Въпреки че общата регулаторна рамка е основата за това, истински равни условия могат да бъдат постигнати само чрез наличието на постоянни и общи практики между надзорните органи за вземане на решение и за контрол. Сближаването на надзорните практики включва по-специално общо и еднакво ежедневно прилагане на правото на Общността, засилване на ежедневния постоянен надзор и налагане на единния пазар. Партньорските проверки и механизмите за посредничество могат да играят важна роля за засилване на сближаването на надзорните практики.

Комитетът за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор (КЕЗППН) допринася за последователното приложение на настоящата директива и за сближаването на надзорните практики на територията на Общността. Този член постановява, че държавите-членки трябва да вземат необходимите мерки да гарантират активното участие на надзорните органи в дейностите на КЕЗППН.

4. Количествени изисквания

Количествените изисквания, приложими към застрахователните/презастрахователните предприятия („Стълб І“ от рамката на Платежоспособност ІІ), са изложени в шест раздела: оценка на активи и пасиви, технически резерви, собствени средства, капиталово изискване за платежоспособност, минимално капиталово изискване и инвестиции. Изискванията на Стълб І се основават на икономическия подход на общия баланс. Този подход разчита на оценка на общия баланс на застрахователите и презастрахователни предприятия, на интегрирана основа, като активите и пасивите са постоянно оценявани. Според този подход сумата на наличните финансови ресурси на застрахователите и презастрахователни предприятия следва да покрива техните общи финансови изисквания, т.е. сбора от неподчинените задължения и капиталовите изисквания. В резултат на този подход допустимите собствени средства (виж по-долу) трябва да надвишават капиталовото изискване за платежоспособност.

Оценка на активи и пасиви — член 74

Член 74 въвежда стандарти за оценка на всички активи и пасиви въз основа на действащата дефиниция на МСФО за справедлива стойност. Ще бъдат разработени правоприлагащи мерки, определящи как се изчислява справедливата стойност на определени балансови позиции, за да се гарантира, че тези позиции се оценяват еднакво във всички държави-членки. По отношение на пасивите, стандартите за оценка не вземат предвид собствената кредитна оценка, докато по отношение на активите тези стандарти отчитат настоящите характеристики на кредита и ликвидността.

Технически резерви — членове 75—85

Следва да се създадат технически резерви, за да могат предприятията да изпълнят своите застрахователни/презастрахователни задължения към титулярите на полици и бенефициентите. Тяхното изчисляване ще се основава на посочените в член 75 общи разпоредби:

- По-специално, изчисляването на техническите резерви ще се основава на тяхната текуща стойност на прехвърляне. Текущата стойност на прехвърляне отразява сумата, която застрахователното или презастрахователното предприятие би платило днес, ако незабавно прехвърли договорните си права и задължения на друго предприятие. Използването на текущата стойност на прехвърляне не следва да се тълкува като възможност или задължение на едно застрахователно/презастрахователно предприятие да прехвърли задълженията си.

- Изчисляването на техническите резерви трябва да отговаря на условията на пазара, като специфичната за предприятието информация ще се използва само при изчисляване на техническите резерви, доколкото тази информация позволява на застрахователните/презастрахователните предприятия по-добре да отразят характеристиките на застрахователния портфейл.

Членове 76—79 и 81—85 описват изчисляването на техническите резерви. Те ще се изчисляват като сбора от най-добрата приблизителна оценка и рисковата премия, с изключение на хеджирани рискове, възникващи от застрахователни/презастрахователни задължения (виж по-долу):

- Най-добрата приблизителна оценка представлява очакваната настояща стойност на бъдещи парични потоци, като се вземат предвид всички входящи и изходящи парични потоци (коригирани за инфлацията), необходими за покриване на застрахователните/презастрахователните задължения за периода на тяхното съществуване. Изчисляването на най-добрата прогнозна оценка се основава на доказани актюерски техники и достоверна информация, и редовни проверки на действителните резултати.

- Рисковата премия гарантира, че общата сума на техническите резерви е равна на сумата, която се очаква застрахователните/презастрахователните предприятия да трябва да заплатят към момента, ако незабавно прехвърлят договорните си права и задължения на друго предприятие. Или на допълнителния разход, над най-добрата приблизителна оценка, за набиране на капитал за покриване на застрахователните/презастрахователните задължения за периода на тяхното съществуване.

По отношение на хеджираните рискове – т.е. риск, който може ефективно да бъде неутрализиран чрез закупуване или продаване на финансови инструменти, стойността на техническите резерви, като цяло, се изчислява направо, като се използва стойността на тези финансови инструменти (вж. член 76, параграф 4).

По отношение на нехеджирани рискове, рисковата премия се изчислява, като се прилага т.нар. метод на цената на капитала (вж. член 76, параграф 5). В този случай, се използва един и същи размер на цената на капитала за всички предприятия (напр. фиксиран процент), който съответства на разликата над безрисковия лихвен процент, който застрахователно/презастрахователно предприятие с рейтинг ВВВ трябва да плати за набирането на допустими собствени средства.

Собствени средства — членове 86—99

Собствените средства са наличните финансови средства на застрахователно/презастрахователно предприятие, които при нужда могат да бъдат използвани като гаранция срещу рискове и за покриване на финансови загуби. Процесът на определяне на размера на собствените средства, с които могат да се покриват двете капиталови изисквания, се състои от три етапа. Всеки етап отговаря на подраздел: определяне на собствените средства, класификация на собствените средства, допустимост на собствените средства.

При първия етап трябва да бъде определен размерът на собствените средства. Собствените средства представляват сбора от:

- балансови позиции, или „позиции на основни собствените средства“ (виж член 87),

- задбалансови позиции, или „позиции на допълнителни собствените средства“ (виж член 88).

Основните собствени средства включват икономическия капитал (т.е. превишаването на активи над пасиви, оценено в съответствие с раздели 1 и 2) и подчинени задължения (като тези задължения могат да служат като капитал, например в случай на ликвидация).

Допълнителните собствени средства включват поети към тях задължения, които предприятията могат да изискат, за да увеличат финансовите си средства, като вземания срещу членове или акредитиви. Тези допълнителни средства не попадат под стандартите за оценяване, предвидени в раздели 1 и 2. Техният размер трябва да бъде предварително одобрен от надзора.

При втория етап , тъй като позициите на собствените средства са с различно качество и осигуряват различна степен на покритие на загуби, тези позиции на собствени средства се класифицират в три реда, в зависимост от естеството им и степента, до която отговарят на пет основни критерия (т.е. подчиняване, способност за покриване на загуби, установеност, неограниченост във времето, отсъствие на задължителни разходи за обслужване), както са посочени в член 93.

Класифицирането на собствените средства в три реда се основава на качествените критерии, които трябва да бъдат доразвити посредством правоприлагащите мерки. За да се улесни тази класификация обаче, правоприлагащите мерки ще съдържат и списък на позиции за предварително класифициране.

Естество Качество | Балансово: (основни собствени средства | Задбалансово: (допълнителни собствени средства) |

Голяма | Ред 1 | Ред 2 |

Средна | Ред 2 | Ред 3 |

Малка | Ред 3 | − |

При третия етап , тъй като позициите в редове 2 и 3 не осигуряват пълно покритие на загуби при всякакви обстоятелства, изглежда целесъобразно тяхното признаване да бъде ограничено за целите на надзора. Както се посочва в член 98, два вида ограничения се прилагат към наличните собствени средства, за да се определи допустимия за целите на надзора размер:

- По отношение на капиталовото изискване за платежоспособност, делът на ред 1 от допустимите собствени средства трябва да възлиза поне на 1/3, и делът на ред 3 не трябва да надвишава 1/3.

- По отношение на минималното капиталово изискване, позициите на допълнителните собствени средства не се допускат и делът на допустимите позиции от ред 2 не трябва да надвишава ½.

Капиталово изискване за платежоспособност — членове 100—125

Раздел 4 относно капиталово изискване за платежоспособност е разделен на три части: общо представяне на капиталовото изискване, стандартна формула за капиталовото изискване за платежоспособност и използването на вътрешни модели за целите на платежоспособността.

Общи разпоредби за капиталовото изискване за платежоспособност при използването на стандартната формула или на вътрешен модел

Капиталовото изискване за платежоспособност представлява икономическия капитал, който застрахователно/презастрахователно предприятие трябва да поддържа, за да намали вероятността за фалит до 0,5 %, т.е. фалит може да се случи веднъж на всеки 200 години (виж член 101). Капиталовото изискване за платежоспособност се изчислява посредством техниките за стойността под риск (VaR) или съгласно стандартната формула или чрез използване на вътрешен модел. Следва да се оценят всички възможни загуби, включително неблагоприятната преоценка на активите и пасивите, през следващите 12 месеца. Капиталовото изискване за платежоспособност отразява действителния рисков профил на предприятието, като взема предвид всички рискове, с количествено измерение, както и чистото въздействие на техниките за смекчаване на риска.

Капиталовото изискване за платежоспособност трябва да се изчислява поне веднъж годишно, да се следи редовно и да се преизчислява незабавно, когато рисковият профил на предприятието отбележи съществено отклонение. Капиталовото изискване за платежоспособност трябва да бъде покрито от равностоен размер на допустимите собствени средства (виж член 100).

Стандартна формула за капиталовото изискване за платежоспособност

Членове 103—109 излагат целите, структурата и общото калибриране на стандартната формула за капиталовото изискване за платежоспособност „Модулната“ структура, основаващата се на техника за линейно агрегиране, е допълнително уточнена в приложение ІV към директивата. Рисковете, отчетени в различните модули и под-модули на стандартната формула, са определени в членове 13, 104 и 105. Подробни определения на тези модули и под-модули ще бъдат приети чрез правоприемащите мерки, тъй като е вероятно те да се доразвият с времето.

Стандартната формула за капиталовото изискване за платежоспособност цели постигането на равновесие между приложимостта в практиката и чувствителността към риска. Тя позволява използването на специфични за предприятието параметри, когато е необходимо (виж член 104, параграф 7), и стандартни опростявания за МСП (виж член 108).

Тъй като новите стандарти за оценяване отчитат кредитните и ликвидните особености на активите и тъй като капиталовото изискване за платежоспособност отразява всички рискове с количествено измерение, а всички инвестиции са подчинени на принципа на „консервативния инвеститор“, количествените ограничения на инвестициите и критериите за допустимост на активите ще бъдат премахнати. С оглед на развитието на пазарите обаче, ако се появят нови рискове, които не са покрити от стандартната формула за капиталовото изискване за платежоспособност, член 109, параграф 2 позволява на Комисията да приеме временни правоприлагащи мерки за установяване на ограничения на инвестициите и критериите за допустимост на активите, докато формулата бъде актуализирана.

Вътрешни модели

Членове 110—125 излагат изискванията към застрахователните/презастрахователните предприятия, които прилагат или желаят да прилагат цялостен или частичен вътрешен модел за изчисляване на капиталовото изискване за платежоспособност. Преди надзорните органи да одобрят използването на вътрешния модел, застрахователните/презастрахователните предприятия трябва да представят заявление (виж член 110), одобрено от административния или управителния орган на предприятието (виж член 114), удостоверяващо, че те отговарят на приложения тест, статистическите стандарти за качество, стандартите за калибриране, за потвърждаване и за документацията (виж членове 118—123). Надзорните органи разполагат с шест месеца от получаване на пълното заявление от застрахователното/презастрахователното предприятие да решат дали да приемат или отхвърлят заявлението.

По отношение на използването на частични вътрешни модели са въведени допълнителни изисквания, с цел да се избегне селективното избиране от страна на застрахователните/презастрахователните предприятия (виж член 111). Освен това член 112 позволява на Комисията да приеме правоприемащи мерки за адаптиране на стандартите, посочени в членове 118—123, по отношение на частичните вътрешни модели, за да се отчете ограниченият обхват на тези модели.

Съгласно член 117 надзорните органи имат право да изискват от застрахователните/презастрахователните предприятия, изчисляващи капиталовото изискване за платежоспособност посредством стандартната формула, да развият цялостен или частичен вътрешен модел в случай, че стандартната формула за капиталовото изискване за платежоспособност не отразява правилно рисковия профил на предприятието.

Минимално капиталово изискване — членове 126—129

Минималното капиталово изискване представлява равнището на капитала, под което интересите на титулярите на полици биха били сериозни застрашени, ако на предприятието е разрешено да продължи дейността си. В случай на нарушаване на минималното капиталово изискване се задейства крайната надзорна мярка, т.е отнемането на лиценз (виж членове 127 и 137). Затова предприятията са задължени да поддържат допустими основни собствени средства за покриване на минималното капиталово изискване (виж член 126). Тъй като крайната надзорна мярка може да изисква разрешение от националната съдебна система, минималното капиталово изискване трябва да се изчислява на всяко тримесечие съгласно проста и строга формула, въз основа на данни, които подлежат на одит.

Член 127 относно конкретното разработване и калибриране на минималното капиталово изискване включва кратък списък на общите принципи. В очакване на резултатите от Третото проучване на количественото въздействието (QIS3) е възприет отворен подход, тъй като не е постигнато окончателно решение относно минималното капиталово изискване.

По-специално, текстът позволява тестването на следните два подхода:

- минималното капиталово изискване се изчислява посредством опростения вариант на стандартната формула (модулен подход), като се отчитат животозастрахователният риск, общият застрахователен риск и пазарният риск, и се калибрира до 90 % от стойността под риск (VaR) за период от една година;

- минималното капиталово изискване се изчислява като процент от капиталовото изискване за платежоспособност (компактен подход) и се калибрира до 1/3 от капиталовото изискване за платежоспособност.

Например съгласно член 127, параграф 1, буква в) минималното капиталово изискване се калибрира спрямо доверителен интервал от 80 % (като 1/3 от капиталовото изискване за платежоспособност, калибрирано до 99,5% VaR, е равно на 80 % VaR, при условия на нормално разпределение) до 90 % (нивото, използвано при модулният подход, който се тества).

С цел да се улесни преходът към новия режим (виж член 129), застрахователните/презастрахователните предприятия, които съблюдават Платежоспособност І към датата на влизане в сила на настоящата директива, но не отговарят на минималното капиталово изискване, разполагат с една година да приведат дейността си в съответствие с новия режим.

Инвестиции —- членове 130—133

Всички инвестиции на застрахователните/презастрахователните предприятия (т.е. активи за покритие на технически резерви, плюс активи за покритие на капиталовото изискване за платежоспособност и свободни активи) трябва да бъдат инвестирани, управлявани и контролирани в съответствие с принципа на „консервативния инвеститор“, посочен в член 130. Принципът на „консервативния инвеститор“ задължава застрахователните/презастрахователните предприятия да инвестират активите в най-добрия интерес на титулярите на полици, да осигурят адекватно равновесие между инвестиции и задължения и да отдават особено внимание на финансови рискове, като ликвиден риск и риск на пазарната концентрация.

5. Надзор над група — членове 210—268

Въведение

Надзорът над застрахователните/презастрахователните групи е от изключително значение за успеха на единния пазар и на режима Платежоспособност ІІ. Затова предложението се опитва да открие подходящите начини за хармонизиране на надзора над застрахователните/презастрахователните групи в ЕС.

Основни подобрения, приложими към всички застрахователни/презастрахователни групи

- Орган за надзор над групата — определяне и назначаване: предложението въвежда понятието „орган за надзор над групата“. За всяка група ще бъде определен един орган с конкретни координиращи правомощия и правомощия за вземане на решения. Възприетите критерии са взаимствани от директивата за финансовите конгломерати, но предложението внася повече гъвкавост, където е необходимо.

- Орган за надзор над групата — права и задължения: органът за надзор над групата носи основната отговорност за всички ключови аспекти на надзор над групата (групова платежоспособност, сделки в рамките на групата, концентрация на риска, управление на риска и вътрешен контрол). Тази отговорност се упражнява в сътрудничество и в консултация с местните надзорни органи. Освен това за всяка група съответните органи за надзор над групата трябва да сключат споразумения за сътрудничество.

- Други основни мерки за гарантиране на ефективен групов надзор : в съответствие с директивата за финансовите конгломерати предложението въвежда пълен набор от разпоредби, задължаващи всички ангажирани надзорни органи да обменят автоматично информация (важна информация) или при поискване (полезна информация), да се консултират помежду си преди вземането на важни решения, и да обработват надлежно исканията за проверка на информация.

- Групова платежоспособност — избор на метод: с цел да се гарантира, че групите ще извлекат максимални ползи от резултатите от диверсификацията, предложението отдава изцяло предпочитание на консолидирания метод.

- Групова платежоспособност — вътрешен модел на групата: съгласно предложението групата може да кандидатства за разрешение да използва вътрешен модел за изчисляване на груповото капиталово изискване за платежоспособност и на индивидуалното капиталово изискване за платежоспособност на свързаните субекти. Процедурата е изцяло взаимствана от Директивата за капиталовите изисквания (2006/48/EО — член 129). По искане на предприятието-майка или на някои от ангажираните надзорни органи може да се потърси мнението на КЕЗППН.

- Надзор над подгрупи : с цел облекчаване на тежестта върху групите, предложението по същество постановява: а) че надзорът над групата трябва по принцип да се извършва само на най-високо ниво в ЕС, и б) че държавите-членки могат да разрешат на техните надзорни органи за извършват надзор над групата на най-високо ниво в държавата-членка. На практика това трябва да намали нивата на надзор до най-много 3 (група в ЕС, национални подгрупи, индивидуални субекти), което съответства на Директивата за капиталовите изисквания.

- Правоприлагащи мерки : с цел да се осигури възможно най-голямо сближаване на решенията и практиките на органите за надзор над група, предложението предвижда допълнителното приемане на правоприемащи мерки относно прилагането на основни разпоредби.

Допълнителни подобрения, приложими за групите, използващи групова подкрепа

Предложението въвежда новаторски режим, които цели улесняване на управлението на капитала от групите, главно като а) позволява при определени условия предприятието-майка да използва заявяването на групова подкрепа за покриване на част от капиталовото изискване за платежоспособност на дъщерни предприятия, и б) въвежда, където е целесъобразно, дерогация от разпоредбите на някои членове относно индивидуалния надзор. Предложението предвижда приемането на правоприемащи мерки и преглед на цялата система пет години след транспониране на директивата.

Общи наблюдения: надзор над групата, вместо допълнителен надзор

Настоящите достижения на правото (acquis) разглеждат груповия надзор просто като допълнение към индивидуалния надзор (индивидуалният надзор се извършва по един и същи начин за всички предприятия, независимо дали са част от група, и груповият надзор е просто в допълнение към индивидуалния надзор). Предложението пременя съществено тази философия: текстът за надзора над група съдържа много разпоредби, които пряко ще повлияят върху начина, по който се извършва индивидуалният надзор над принадлежащи към група предприятия. С цел изрично да се подчертае това фундаментално развитие, думата „допълнителен“ е изтрита навсякъде (включително в заглавието).

Директива 2007/44/ЕО

Промените, въведени от Директива 2007/44/ЕО, бяха направени в преработения вариант на предложението за Директива Платежоспособност ІІ, като се взе предвид новата процедура за регулиране с контрол по отношение на разпоредбата за комитологията. Следователно следните съображения, членове и приложения към предложението за директива за Платежоспособност ІІ са изменени: съображение 91, членове 13, 24, 56—62, 310—312 и приложения VІ и VІІ. Освен това бяха включени членове 305 и съображения 47 и 48.

Проект на регламент „Рим І“

През декември 2007 г. беше постигнато политическо споразумение в Съвета и Европейския парламент по т. нар. Регламент „Рим І“ относно приложимото право за договорните задължения. Този проект на регламент се очаква да бъде приет през пролетта на 2008 г. С оглед тези последни промени, разпоредбите за приложимото законодателство и условия за договорите за пряко застраховане в глава І от раздел ІІ бяха изтрити. В член 176 от Регламент „Рим І“ беше добавено позоваване, съгласно което всяка държава-членка, за която този регламент не се прилага, ще прилага неговите разпоредби, с цел да определи законодателството, приложимо към застрахователните договори, включени в обхвата на член 7 от регламента. Беше добавено и съображение 60.

други промени

Във връзка с подготовката на предложението за изменение, в преработения вариант бяха направени някои технически подобрения, предложени от Консултативна работна група на правните служби на Европейския парламент, Съвета и Комисията, съставена съгласно горепосоченото Междуинституционално споразумение, с цел да се отчетат принципите за по-добро регулиране. В резултат на това бяха направени незначителни промени в съображения 29, 45, 51 и 76, както и в следните членове и приложения: 2, 6, 13, 14, 18, 23, 24, 26, 29, 32, 37, 39, 53, 61, 64, 66, 68, 69, 71, 73, 117, 137, 138, 139, 140, 141, 148, 150, 153, 154, 156, 157, 160, 162, 163, 164, 166, 173, 175, 177, 183, 188, 198, 200, 202, 204, 208, 214, 216, 236, 238, 239, 249, 262, 264, 273, 278, 281, 283, 289, 290, 291, 303, текстовете между членове 304 и 305, 306, 309, текстът в раздел IV, приложения I, II, III и VII.

Следните членове и приложение от отменената директива остават непроменени в сравнение с настоящата правна ситуация: 3, 5, 9, 11, 12, 16, 19—22, 24—26, 32, 33, 56—57, 60, 62—65, 68, 69, 72, 145, 147, 149, 151, 152, 154, 155, 157—159, 166—169, 172—174, 177, 178—187, 189, 191—194, 196—207, 269—279, 281, 282, 284—297, 300—302, 305, 307, 309 и приложение I.

6. Правоприемащи мерки

Директивата възлага изпълнителни правомощия на Комисията. Случаите на възлагане на изпълнителни правомощия са изрично изброени във всеки съответен член. При упражняването на тези правомощия Комисията се подпомага от Европейския комитет по застрахователно и професионално пенсионно осигуряване, създаден с Решение 2004/9/ЕО на Комисията. Мерките, които трябва да бъдат приети от Комисията, ще бъдат в съответствие с процедурата по консултиране или процедурата по регулиране с контрол съгласно член 3, 5а, параграфи 1—4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО.

Правоприемащите мерки ще бъдат използвани за допълнително дефиниране на залегналите в настоящата директива принципи, за да се засили хармонизацията и сближаването на надзорните практики. Те ще бъдат развити въз основа на мандати, предоставени от Комисията на КЕЗППН, и след обсъждане от заинтересованите страни и извършване на оценка на въздействието.

ê 2002/83/ЕО (адаптиран)

2007/0143 (COD)

Изменено предложение за

ДИРЕКТИВА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

относно животозастраховането Ö предприемането и осъществяването на застрахователна и презастрахователна дейност Õ (ПЛАТЕЖОСПОСОБНОСТ II)

(текст от значение за ЕИП)

ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност и по-специално член 47, параграф 2 и член 55 от него,

като взеха предвид предложението на Комисията[17],

като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет[18],

след консултация с Комитета на регионите[19],

в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора[20],

като имат предвид, че:

ò нова

(1) Редица съществени промени трябва да бъдат направени в Първа директива 73/239/EИО на Съвета от 24 юли 1973 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане[21], Директива 78/473/EИО на Съвета от 30 май 1978 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно съзастраховане в Общността[22], Директива 87/344/EИО на Съвета от 22 юни 1987 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно застраховките за съдебни разноски[23], Втората директива 88/357/EИО на Съвета oт 22 юни 1988 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прякото застраховане, различно от животозастраховането, и за формулиране на разпоредби за улесняване на ефективното упражняване на свободата на предоставяне на услуги, и за изменение на Директива 73/239/EИО[24], Директива 92/49/EИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, свързани с прякото застраховане, различно от животозастраховането и за изменение на Директиви 73/239/EИО и 88/357/EИО (Трета директива за застраховането, различно от животозастраховане)[25], Директива 98/78/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 1998 година относно допълнителен надзор върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група[26], Директива 2001/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 година относно реорганизирането и ликвидацията на застрахователните дружества[27], Директива 2002/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 година относно животозастраховането[28], Директива 2005/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2005 година относно презастраховането и за изменение на Директиви 73/239/EИО и 92/49/EИО на Съвета, както и на Директиви 98/78/EО и 2002/83/EО[29], и Директива 2007/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за изменение на Директива 92/49/ЕИО на Съвета и Директиви 2002/83/ЕО, 2004/39/ЕО, 2005/68/ЕО и 2006/48/ЕО по отношение на процедурните правила и критериите за оценяване за предварителната оценка на придобиванията и увеличението на участия във финансовия сектор[30]. С оглед постигане на яснота посочените директиви следва да бъдат преработени.

(2) За да се улесни предприемането и осъществяването на дейности в областта на застраховането и презастраховането, е необходимо да се премахнат най-сериозните различия в законодателствата на държавите-членки относно правилата, на които трябва да отговарят застрахователните и презастрахователинте предприятия. Поради тази причина следва да се осигури правна рамка, позволяваща на застрахователните и презастрахователните предприятия да упражняват застрахователна дейност в целия вътрешния пазар, като по този начин се улеснят застрахователните и презастрахователните предприятия, с централно управление в Общността, да покриват възникналите в Общността задължения и рискове.

(3) В интерес на доброто функциониране на вътрешния пазар следва да се установят координирани правила относно надзора над застрахователни групи и относно процедурите по реорганизацията и ликвидацията на застрахователните предприятия, с оглед защита на кредиторите.

(4) Целесъобразно е някои предприятия, които предоставят застрахователни услуги, да не бъдат обхванати от установената от настоящата директива система, поради техния размер, правен статут, естеството на тяхната дейност, която е пряко свързана със системата на обществено застраховане, или поради другите специфични услуги, които предлагат. Желателно е също така да бъдат изключени определени институции в някои държави-членки, чиято дейност обхваща твърде ограничен сектор и по закон е ограничена до определена територия или определени лица.

(5) Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите-членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка[31], Седмата директива 83/349/ЕИО на Съвета от 13 юни 1983 година приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора относно консолидираните счетоводни отчети[32], Втората директива на Съвета 84/5/ЕИО от 30 декември 1983 година[33], Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/EИО и 93/6/EИО на Съвета и Директива 2000/12/EО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/EИО на Съвета[34] и Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции[35] определят общите правила в областта на счетоводното отчитане, застраховка „гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства, финансовите инструменти и кредитните институции и предоставят определения в тези области. Целесъобразно е някои от тези определения да се прилагат за целите на настоящата Директива.

(6) Предприемането на застрахователна или презастрахователна дейност следва да подлежи на предварително лицензиране. Затова е необходимо да се определят условията и процедурите както за предоставяне, така и за отказ на такъв лиценз.

(7) Тъй като настоящата директива представлява важен инструмент за постигането на единния пазар, застрахователните и презастрахователните предприятия, лицензирани в техните държави-членки по произход, следва да имат право да упражняват в рамките на Общността част или всичките свои дейности посредством установяването на клонове или предоставянето на услуги. Следователно е уместно провеждането на хармонизация в необходимата и достатъчна степен за постигне на взаимно признаване на системите за издаване на лиценз и за извършване на надзор, като по този начин се извършва еднократно лицензиране, което е валидно в Общността и което позволява на държавата-членка по произход да упражнява надзор над предприятието.

(8) Директива 2000/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 май 2000 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно застраховане на гражданската отговорност във връзка с използването на моторни превозни средства и за изменение на Директиви 73/239/ЕИО и 88/357/ЕИО на Съвета (Четвърта директива за автомобилното застраховане)[36] определя правилата за назначаването на представители за уреждане на претенции. Тези правила следва да се прилагат за целите на настоящата директива.

(9) Презастрахователните предприятия следва да ограничават предмета на дейността си до презастраховане и свързаните с него операции. Подобно изискване не следва да възпрепятства дадено презастрахователно предприятие от извършване на дейности, като предоставяне на статистически или актюерски консултации, анализ на риска или проучване за неговите клиенти. То може също да упражнява функциите и дейностите на холдингово предприятие по отношение на дейности във финансовия сектор по смисъла на член 2, параграф 8 от Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат, и за изменение на Директиви 73/239/ЕИО, 79/267/ЕИО, 92/49/ЕИО, 92/96/ЕИО, 93/6/ЕИО и 93/22/ЕИО на Съвета и Директиви 98/78/ЕО и 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета[37] Във всеки случай това изискване не позволява извършването на несвързани банкови и финансови дейности.

(10) Защитата на титулярите на полица изисква застрахователните и презастрахователните предприятия да отговарят на действащи изисквания за платежоспособност. В светлината на развитието на пазара настоящата система вече не е адекватна. Затова е необходимо да се въведе нова регулаторна рамка.

(11) В съответствие с последното развитие в областта на управление на риска, в контекста на Международната асоциация на застрахователните надзорни институции, Съвет по международните счетоводни стандарти и Международната асоциация на актюерите и във връзка с последното развитие в други финансови сектори, следва да се приеме подход, основаващ се на икономическия риск, който поражда стимули за застрахователните и презастрахователните предприятия правилно да оценяват и управляват своя риск. Следва да се засили хармонизацията, като се приемат контретни правила за оценяване на активите и пасивите, включително техническите резерви.

(12) Новият режим за платежоспособност не трябва прекалено да обременява малките и средни застрахователни предприятия.

(13) Основната цел на регулирането и надзора над застрахователните и презастрахователните предприятия е адекватна защита на титулярите на полица. Другите цели на регулирането и надзора над застрахователните и презастрахователните предприятия, като финансовата стабилност и справедливите и правилно функциониращи пазари, също следва да бъдат взети под внимание, но не трябва да отклоняват вниманието от основната цел.

(14) Надзорните органи на държавите-членки следва да разполагат с всички необходими средства за гарантиране на правилното извършване на дейността от застрахователните и презастрахователните предприятия в рамките на Общността, упражнявана по силата на правото на установяване или свободата на предоставяне на услуги. За да се гарантира ефективността на надзора, всички предприети от надзорните органи действия следва да бъдат съразмерни спрямо естеството и сложността на риска, характерен за дейността на застрахователните и презастрахователните предприятия, независимо от значимостта на въпросното предприятие за общата финансова стабилност на пазара.

(15) Надзорните органи следва да могат да получават от застрахователните и презастрахователните предприятия информацията, необходима за целите на надзора.

(16) Надзорните органи на държавите-членки по произход следва да отговарят за контрола върху финансовата стабилност на застрахователните и презастрахователните предприятия. За целта те трябва да извършват редовни прегледи и оценки.

(17) Капиталовото изискване за платежоспособност е първата стъпка към установяване на адекватни количествени изисквания в сектора на застраховането. Поради това надзорните органи следва да налагат изискването за добавен капитал към капиталовото изискване за платежоспособност само при строго определение изключения, установени в резултат на процеса на надзорен преглед. Стандартната формула за капиталовото изискване за платежоспособност има за цел да отразява рисковия профил на повечето застрахователни и презастарахователни предприятия. Възможно е обаче в някои случаи стандартният подход да не отразява адекватно силно специфичния рисков профил на дадено предприятие. Когато подобно отклонение от рисковия профил на дадено предприятие е значително и разработването на частичен или цялостен вътрешен модел е неефективно, добавеният капитал може да има постоянен характер. В случай на значителни слабости в цялостния или частичния вътрешен модел, или значителни управленски пропуски, надзорните органи следва да гарантират, че съответното предприятие полага всички усилия за коригиране на слабостите, които са довели до налагане на изискването за добавен капитал.

(18) Някои рискове могат да бъдат регулирани единствено посредством изисквания за управлението вместо чрез количествени изисквания, залегнали в капиталовото изискване за платежоспособност. Затова ефективната система на управление играе важна роля за адекватното управление на застрахователното предприятие и за регулаторната система.

(19) Всички застрахователни и презастрахователни предприятия следва, като неразделна част от дейността си, редовно да оценяват общите си нужди по отношение на платежоспособност с оглед на техния специфичен рисков профил. Резултатите от тази оценка следва да бъдат докладвани на надзорните органи като част от информацията, която се представя за целите на надзора.

(20) За да се гарантира ефективният контрол върху възложени на външен изпълнител дейности, от съществено значение е надзорните органи на застрахователното или презастрахователното предприятие, възложило дейността на външен изпълнител, да имат достъп до цялата значима информация, съхранявана от подизпълнителя, независимо дали той е регулиран или нерегулиран правен субект, както и правото да извършват проверки на място. За да се отчете развитието на пазара и да се гарантира, че условията за възлагането на външен изпълнител са спазени, надзорните органи следва да бъдат информирани за това преди възлагане на значими дейности. Тези изисквания отчитат работата на Общия форум и отговарят на настоящите правила и практики в банковия сектор и на Директивата за пазарите за финансови инструменти и нейното прилагане по отношение на кредитните институции.

(21) С оглед гарантирането на прозрачност застрахователните и презастрахователните предприятия следва да оповестяват поне веднъж годишно важна информация относно тяхната платежоспособност и финансово състояние. Те трябва да могат да оповестяват допълнителна информация на доброволна основа.

(22) Следва да се предвиди разпоредба за обмен на информация между надзорните органи и властите, или институциите, които въз основа на функциите си, подпомагат заздравяването на стабилността на финансовата система. Поради това е необходимо да се определят условията, при които се разрешава гореспоменатият обмен на информация. Освен това, в случаите когато информацията може да бъде оповестена само с изричното съгласие на надзорните органи, същите трябва да могат, когато е уместно, да обвързват даването на съгласие със спазването на строги изисквания.

(23) Необходимо е да се насърчава сближаването в областта на надзора както по отношение на средствата за надзор, така и на надзорните практики. Комитетът за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор, създаден с Решение 2004/6/ЕО[38] на Комисията трябва да играе важна роля в това отношение и да докладва редовно относно постигнатия напредък.

(24) За да се намали административната тежест и да се избегне дублиране на задачите, надзорните органи и националните статистически органи следва да си сътрудничат и да обменят информация.

(25) С цел засилване на надзора над застрахователните и презастрахователните предприятия и защитата на титулярите на полици, задължителните одитори по смисъла на Директива 2006/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година относно задължителния одит на годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети, за изменение на Директиви 78/660/ЕИО и 83/349/ЕИО на Съвета и за отмяна на Директива 84/253/ЕИО на Съвета[39] следва да бъдат задължени незабавно да докладват всякакви факти, които могат да имат сериозно въздействие върху финансовата състояние или административната организация на застрахователното или презстрахователното предприятие.

(26) Застрахователни предприятия, извършващи дейности в областта както на животозастраховането, така и на общото застраховане, следва да управляват тези дейности разделено, с цел защита интересите на титулярите на полици. По-специално тези предприятия следва да подлежат на същите капиталови изисквания като тези, приложими за подобна застрахователна група, състояща се от животозастрахователно предприятие и общо застрахователно предприятие, като се вземе предвид засиленото прехвърляне на капитал при предприятия със смесена застрахователна дейност.

(27) Оценката на финансовото състояние на застрахователните и презастрахователните предприятия следва да се основава на ясни икономически принципи и да използва оптимално предоставената от финансовите пазари информация, както и общодостъпна информация за техническите застрахователни рискове.

(28) Оценъчните стандарти за целите на надзора следва да отговарят, доколкото е възможно, на развитието в областта на международното счетоводство, за да се ограничи административната тежест върху застрахователните или презастрахователните предприятия.

(29) В съответствие с този подход, капиталовите изисквания следва да обхващат собствените средства, независимо дали са отчетени като балансова или задбалансова позиции. След като всички финансови ресурси не осигуряват пълно покриване на загубите в случай на ликвидация и при нормално функциониране, позициите на собствените ресурси следва да бъдат класифицирани съгласно качествените критерии и допустимият размер на собствените стредства за покриване на капиталовите изисквания следва да бъде съответно намален. Приложимите към позициите на собствените средства ограничения следва да се прилагат само за определяне на платежоспособността на застрахователните и презастрахователни предприятия и не трябва допълнително да ограничават свободата на тези предприятие по отношение на вътрешното им капиталово управление.

(30) С оглед да се позволи на застрахователните и презастрахователните предприятие да изпълнят задълженията си към титулярите на полици и бенефициентите, държавите-членки следва да изискват от тези предприятия да поддържат адекватни технически резерви. Изчисляването на тези технически резерви следва да се хармонизира в рамките на Общността, за де се постигне по добра съпоставимост и прозрачност.

(31) Изчисляването на техническите резерви следва да отговаря на оценяването на активите и други пасиви, на състоянието на пазара и да съответства на международното развитие в областта на счетоводството и надзора.

(32) Размерът на техническите резерви следва да отразява характеристиките на съответния застрахователен портфейл. Специфична за предприятието информация следва да се използва при изчисления на техническите резерви само дотолкова, доколкото тази информация позволява на застрахователните и презастрахователните предприятия по-добре да отразят характеристиките на съответния застрахователен портфейл.

(33) Необходимо е очакваната настояща стойност на застрахователните задължения да се изчислява на базата на текуща и достоверна информация и реалистични допускания, като се вземат предвид финансовите гаранции и опции в застрахователните и презастрахователните договори, за да се достигне до икономическата оценка на застрахователните или презастрахователните задължения. Следва да се изисква използването на ефективни и хармонизирани актюернски техники.

(34) С цел да се отчете специфичното положение на малките и средни предприятия, следва да се предоставят опростени подходи за изчисляване на техническите резерви.

(35) Надзорният режим следва да предвиди изискване за отчитане на риска, което се основава на бъдещо изчисляване, за да се гарантира прецизна и навременна намеса от страна на надзорните органи (капиталово изискване за платежоспособност) и минимално ниво на сигурност, под което не следва да пада размерът на финансовите ресурси (минимално капиталово изискване). Двете капиталови изисквания следва да се хармонизират в рамките на Общността, за да се постигне еднакво ниво на защита на титулярите на полици.

(36) Капиталовото изискване за платежоспособност следва да включва такова равнище на допустими собствени средства, което да позволява на застрахователните и презастрахователните предприятия да покриват значителни загуби и да дава основателна гаранция на титулярите на полици и бенефициентите, че тези плащания ще бъдат направени, когато бъдат изискуеми.

(37) С цел да се насърчава доброто управление на риск и да се постигне съответствие между регулаторните капиталови изисквания и практиките в отрасъла, капиталовото изискване за платежоспособност следва да бъде определено като икономическия капитал, с който трябва да разполагат застрахователните и презастрахователните предприятия, за да гарантират, че фалит може да се случи само веднъж на двеста години. Икономическият капитал следва да бъде изчислен на базата на истинския рисков профил на тези предприятия, като се вземе предвид въздействието на възможни техники за смекчаване на риска, както и ефектите от диверсификация.

(38) Следва да се приеме разпоредба за установяване на стандартна формула за изчисляване на капиталовото изискване за платежоспособност, за да се позволи на всички застрахователни и презастрахователни предприятия да оценяват своя икономически капитал. За структурата на стандартната формула следва да се възприеме модулен подход, което означава, че на първо място трябва да бъде оценена индивидуалната експозиция на всяка категория риск, а на второ място — съвкупната експозиция. Следва да бъде разрешено използването на специфични за предприятието параметри, ако това позволява по-добре да бъде отразен истинският профил на застрахователния риск на предприятието, при условие че такива параметри са получени чрез използването на стандартизирана методология.

(39) За да се отчете специфичното положение на малките и средни предприятия, следва да се предоставят опростени подходи за изчисляване на капиталовото изискване за платежоспособност в съответствие със стандартната формула.

(40) Съгласно рисково ориентирания подход за капиталовото изискване за платежоспособност следва да бъде възможно при определени обстоятелства, вместо стандартната формула да се използват частични или цялостни вътрешни модели за изчисляване на това изискване. С цел титулярите на полици и бенефициентите да бъдат еднакво защитени, подобни вътрешни модели следва предварително да бъдат одобрени въз основа на хармонизираните процедури и стандарти.

(41) Принципно новият подход, основаващ се на риска, не включва концепцията за количествени ограничения на инвестициите и критерии за допустимост на активите. Следва обаче да е възможно включването на инвестиционните ограничения и критериите за допустимост на активите, за да се регулират рискове, които не са адекватно отразени от под-модулите на стандартната формула.

(42) Когато размерът на допустимите основени собствени средства спадне под минималното капиталово изискване, лицензът на застрахователните и презастрахователните предприятия следва да бъде отнет, ако тези предприятия не са в състояние в кратък срок да възстановят размера на допустимите основни собствени средства до нивото на минималното капиталово изискване.

(43) Необходимо е минималното капиталово изискване да се изчислява съгласно проста формула на базата на данни, които да подлежат на одитиране.

(44) Застрахователните и презастрахователните предприятия следва да разполагат с активи от необходимото качество, за да покрият своите общи финансови изисквания. Всички инвестиции, държани от застрахователни и презастрахователни предприятия, следва да се управляват съгласно „принципа на консервативност“.

(45) Държавите–членки не следва да изискват от застрахователните и презастрахователните предприятия да инвестират активите си в конкретни категории активи, тъй като такова изискване би могло да бъде несъвместимо с либерализирането на движението на капитали съгласно член 56 от Договора.

(46) Необходимо е да се забранят разпоредби, които позволяват на държавите-членки да изискват даването в залог на активи за покритие на техническите резерви на застрахователно и презастрахователно предприятие, независимо от формата на това изискване, когато застрахователят е презастрахован от застрахователно или презастрахователно предприятие с лиценз съгласно настоящата директива, или от предприятие на трета страна, ако надзорният режим на тази трета страна се счита за еквивалентен.

(47) Досега правната рамка не предоставя нито подробни критерии за предварителна оценка на предложено придобиване, нито процедура за тяхното прилагане. Затова е необходимо изясняване на критериите и процеса на предварителна оценка, за да се осигурят необходимата правна сигурност, яснота и предсказуемост по отношение на процеса на оценяване и на резултатите от него. Директива 2007/44/ЕО въвежда тези критерии и процедури. По отношение на застраховането и презастраховането тези разпоредби следва да се кодифицират и интегрират в настоящата директива.

(48) Затова хармонизирането на тези процедури и предварителни оценки в рамките на Общността е от ключово значение. Разпоредбите за квалифицирано участие обаче не трябва да възпрепятстват държавите-членки да изискват от надзорните органи да бъдат информирани относно придобивания на участия под определените в тези разпоредби прагове, при условие че за тази цел една държава-членка налага не повече от един допълнителен праг под 10 %. Разпоредбата не следва да възпрепятства и надзорните органи да установят общи насоки за това в кои случаи ще се смята, че такива участия водят до упражняване на значително влияние.

(49) С оглед на нарастващата мобилност на европейските граждани, все по-често застраховката „гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства се предлага на трансгранична основа. С оглед осигуряване на продължаващото добро функциониране на системата "Зелена карта" и на споразуменията между националните бюра на автомобилните застрахователи, е целесъобразно държавите-членки да могат да изискват застрахователните предприятия, предоставящи застраховка „гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства на тяхна територия посредством режима на представяне на услуги, да се включат и да участват във финансирането на националното бюро, както и в гаранционния фонд, създаден от съответната държава-челнка. Държавата-членка, в която се предоставят услугите, следва да изисква от предприятията, които предлагат застраховка „гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства, да назначи представители на нейна територия, които да събират цялата необходима информация по отношението на искове и да представляват съответното предприятие.

(50) В рамките на вътрешния пазар в интерес на титулярите на полици е те да имат достъп до най-широк спектър от съществуващи в Общността застрахователни продукти. Държавата-членка, където е поето задължението, или държавата-членка, където е разположен рискът, трябва да гарантира, че не съществуват пречки за свободното въвеждане на пазара, в рамките на нейната територия, на всички застрахователни продукти, предлагани за продажба в Общността, доколкото те не противоречат на действащите законови разпоредби за защита на общия интерес в държавата-членка и доколкото общият интерес не е защитен от правилата на държавата-членка по произход.

(51) Следва да бъде приета разпоредба за създаването система от санкции, които да бъдат налагани, когато дадено застрахователно предприятие в държавата–членка, в която е поето задължението или е разположен рискът, не спазва приложимите разпоредби за защита на общия интерес.

(52) В условията на вътрешен застрахователен пазар клиентът разполага с по-голям и разнообразен избор от договори. За да могат клиентите да извлекат максимална полза от това разнообразие и от увеличената конкуренция, преди сключването на договора и по време на неговия срок те трябва да имат достъп до цялата необходима информация, която им позволява да изберат договора, който най-пълно удовлетворява нужди им.

(53) Предприятие, което предлага договори за оказване на помощ, трябва да притежава необходимите средства, за да предоставя в рамките на подходящ период от време обезщетенията в натура, които предлага. Следва да се предвидят специални разпоредби за изчисляване на капиталовото изискване за платежоспособност и абсолютната долна граница на минималните капиталови изисквания, които подобно предприятие трябва да притежава.

(54) Ефективното упражняване в рамките на Общността на съзастрахователни дейности, които поради тяхното естество и размер, е вероятно да бъдат покрити от международно съзастраховане, следва да се улесни чрез минимално хармонизиране, за да се предотврати нарушаване на конкуренцията и неравното третиране. В този контекст, водещите застрахователни предприятие следва да оценяват искове и да определят размера на техническите резерви. Освен това, следва да се предвиди специално сътрудничество в областта на съзастрахователната дейност в Общността както между надзорните органи в държавите-членки, така и между тези органи и Комисията.

(55) В интерес на защита на застрахованите лица следа да бъде хармонизирано националното законодателство относно застраховки за съдебни разноски. Всеки конфликт на интереси, произтичащ най-вече от факта, че застрахователното предприятие застрахова друго лице или застрахова лице по отношение както на правни разноски, така и на друг клас застраховки, следва да бъде избегнат или да може да бъде разрешен. За тази цел съществуват различни начини за постигане на подходяща степен на защита за титулярите на полица. Независимо от възприетото решение, интересът на лицата със застрахователно покритие за съдебни разноски следа да бъде защитен чрез равностойни гаранции.

(56) Конфликти между застрахователни предприятия, покриващи съдебни разноски, и застраховани лица следва да се разрешават по възможно най-справедливия и бърз начин. Поради това е целесъобразно държавите-членки да предвидят арбитражна процедура или процедура, която осигурява равностойни гаранции.

(57) В някои държави-членки частното или доброволно здравно застраховане заменя частично или напълно здравното покритие, предоставено от системите за социално осигуряване. Специфичният характер на такава здравна застраховка я разграничава от други класове застраховки за вреди и животозастраховане, тъй като е необходимо да се осигури на титулярите на полици ефективен достъп до частно здравно покритие или здравно покритие на доброволна основа, независимо от тяхната възраст или рисков профил. Като се има предвид характерът и социалните последици от здравно застрахователните договори, надзорните органи на държавата-членка, където е разположен рискът, следва да изискват общите и специалните условия на полицата в случай на частно или доброволно здравно застраховане да бъдат редовно оповестявани, с цел да се провери дали такива договори заменят частично или напълно здравното покритие, осигурено от системата за социално осигуряване. Тази проверка не трябва да бъде предварително условие за въвеждането на пазара на продуктите.

(58) За целта някои държави-членки са приели специфични законови разпоредби. С цел защита на общия интерес е възможно да се приемат или запазят такива законови разпоредби, доколкото те не ограничават неоснователно правото на установяване или свободното предоставяне на услуги, при условие че такива разпоредби се прилагат по еднакъв начин. Тези законови разпоредби могат да се различават по естество според условията във всяка държава-членка. Защитата на общия интерес може също да бъде постигната, като се изисква от предприятията, предлагащи частна здравна застраховка или доброволна здравна застраховка, да предлагат стандартни полици в съответствие с покритието, осигурено от законовите схеми за социално осигуряване, при премийна ставка равна или под установен максимум, както и да участват в схеми за компенсиране на загуби. Възможно е също да се изисква техническата основа на частната здравна застраховка или доброволната здравна застраховка да бъде сходна с тази на животозастраховането.

(59) Приемащите държави-членки следва да могат да изискват от всяко застрахователно предприятие, предлагащо на тяхна територия задължителни застраховки срещу трудова злополука на свой риск, да спазва специфичните разпоредби, постановени в националното му законодателство за такива застраховки. Такова изискване обаче не следва да се прилага към разпоредбите, отнасящи се до финансовия надзор, които са от изключителната отговорност на държавата-членка по произход.

(60) Държавите-членки, които не са предмет на Регламент Рим І, следва да прилагат разпоредбите на този регламента, за да определят приложимото законодателство към застрахователните договори, попадащи в обхвата на член 7 от регламента.

(61) Следва да се приемат подходящи правила за носителите със специална цел, които поемат риск от застрахователни и презастрахователни предприятия, без да са застрахователно и презастрахователно предприятие. Сумите, които подлежат на възстановяване от носители със специална цел, следва да се разглеждат като суми, които се приспадат по силата на договори за презастраховане или ретроцесия.

(62) Поради особеното естество на презастраховане с ограничено поемане на риск държавите-членки следва да гарантират, че застрахователните и презастрахователните предприятия, сключващи договори за презастраховане с ограничено поемане на риск или осъществяващи дейности по презастраховане с ограничено поемане на риск, могат правилно да определят, измерват и контролират свързаните с този вид договори и дейности рискове.

(63) За да се вземат предвид международните аспекти на презастраховането, следва да се предвиди разпоредба, която да позволява сключването на международни споразумения с трети страни, целящи дефинирането на средствата за надзор на презастрахователни предприятия, които извършват дейност на територията на всяка договаряща се страна. Освен това следва да се предвиди гъвкава процедура, която да направи възможно да се оцени сходството на застрахователните режими на трети страни с тези на Общността, за да се подобри либерализацията на презастрахователните услуги в тези трети страни чрез установяване или трансгранично предоставяне на услуги.

(64) Мерките за надзор върху застрахователните и презастрахователните предприятия, които са част от застрахователна група, трябва да позволяват на органите, извършващи надзор върху застрахователно или презастрахователно предприятие, да направят по-точна преценка за финансовото му състояние.

(65) Надзорът върху такава група следва да обхваща, в необходимата степен, застрахователните холдинги и застрахователните холдинги със смесена дейност. Настоящата директива обаче по никакъв начин не следва да задължава държавите-членки да упражняват надзор върху тези предприятия, взети поотделно.

(66) Докато надзорът върху отделни застрахователни и презастрахователни предприятия остава основния принцип на застрахователния надзор, следва да се определи кои предприятия попадат под обхвата на надзора на ниво група.

(67) Във всеки случай групов надзор следва да се упражнява на ниво основното предприятие, което е част от групата, установено в Общността. Държавите-членки следва обаче, ако считат за необходимо, да позволят на надзорните органи да прилагат групов надзор на ограничен брой по-ниски нива.

(68) Необходимо е платежоспособността да се изчислява на ниво група за застрахователни и презастрахователни предприятия, образуващи група.

(69) Принадлежащите към група застрахователни и презастрахователни предприятия следва да могат да кандидатстват за разрешение да прилагат вътрешен модел за изчисляване на платежоспособността както на равнище група, така е на индивидуално равнище.

(70) Необходимо е да се гарантира, че собствените средства са правилно разпределени в рамките на групата и, когато се наложи, може да се използват за защита на титулярите на полици и бенефициентите. За целта застрахователните и презастрахователните предприятия в група следва да имат достатъчни собствени средства, за да покрият капиталовото изискване за платежоспособност, освен ако титулярите на полици и бенефициентите могат да бъдат ефективно защитени по друг начин. На застрахователните и презастрахователните предприятия в група следва да бъде разрешено да покриват, при точно определени обстоятелства, капиталовото изискване за платежоспособност с подкрепата на групата, заявена от предприятието-майка . За да прецени необходимостта от възможна бъдеща промяна на режима на груповата подкрепа и да подготви тази промяна, Комисията ще трябва да изготви доклад за правилата на държавите–членки и практиката на надзорните органи в тази област.

(71) Платежоспособността на дъщерно застрахователно или на презастрахователно предприятие, на застрахователен холдинг или на застрахователно или презастрахователно предприятие от трета страна може да бъде повлияна от финансовите средства на групата, на която това дъщерно предприятие е член, както и от разпределението на тези средства в рамките на групата. Надзорните органи трябва да разполагат със средства за упражняване на надзор върху групата и за предприемане на подходящи мерки на ниво на застрахователното или презастрахователното предприятие, когато неговата платежоспособност е или може да бъде застрашена.

(72) Концентрацията на риска и операциите между членовете на група могат да засегнат финансовото състояние на застрахователното или презастрахователното предприятие. Надзорните органи трябва да бъдат в състояние да упражняват общ надзор върху някои видове подобни концентрации на риск и сделките в рамките на групата и да предприемат подходящи мерки на ниво застрахователното или презастрахователното предприятие, когато неговата платежоспособност е или може да бъде застрашена.

(73) Застрахователните и презастрахователните предприятия в група следва да имат подходящи системи за управление, които да подлежат на надзорен преглед.

(74) Всички застрахователни или презастрахователни групи, които подлежат на групов надзор, трябва да имат орган за надзор над групата, посочен измежду съответните надзорни органи. Правата и задълженията на органа за надзор над групата следва да включват подходяща координация и правомощия за вземане на решения. Органите, участващи в надзора на застрахователните и презастрахователните предприятия, които са част от една и съща група, следва да сключват споразумения за сътрудничество.

(75) Органите по надзора следва да имат достъп до цялата информация, необходима за упражняването на надзор над групата. Следва да бъде установено сътрудничество между органите, отговорни за надзора върху застрахователните предприятия, както и между тези органи и надзорните органи върху предприятия, извършващи дейност в други финансови сектори.

(76) Застрахователните и презастрахователните предприятия, които са част от група, чието главно предприятие е извън Общността, трябва да бъдат подложени на еквивалентен и подходящ надзор на ниво група. За тази цел е необходимо да се осигури прозрачност на правилата и обмена, при всички съществени обстоятелства, на информация с органите на третите страни.

(77) Тъй като националните законодателства по отношение на реорганизационните мерки и на процедурите по ликвидация не са хармонизирани, е целесъобразно в рамките на вътрешния пазар да се гарантира взаимното признаване на реорганизационните мерки и на процедурите на държавите-членки по ликвидация на застрахователните предприятия, както и необходимото сътрудничество, като се има предвид нуждата от единство, универсалност, координация и публичност на тези мерки, както и еднаквото третиране и защита на застрахователните кредитори.

(78) Следва да се гарантира, че мерките за реорганизация, приети от компетентния орган на дадена държава-членка, с цел запазване или възстановяване на финансовата стабилност на застрахователно предприятие и с цел предотвратяване в рамките на възможното на неговата ликвидация, оказват пълно въздействие в цялата Общност. Резулатите от тези мерки за реорганизация обаче, както и процедурите за ликвидация по отношение на трети страни, не трябва да бъдат повлияни.

(79) Следва да се прави разлика между компетентните органи за целите на мерките за реорганизация и процедурите за ликвидация, и надзорните органи на застрахователните дружества.

(80) Дефиницията „клон на предприятие“, за целите на несъстоятелността, следва съгласно съществуващите принципи на несъстоятелност да отчита юридическата правосубектност на застрахователното предприятие. Законодателството на държавата-членка по произход следва да определи по какъв начин се третират по време на ликвидацията на застрахователно предприятие активите и пасивите, държани от независими лица, разполагащи с постоянни права да действат като агенти на застрахователното предприятие.

(81) Следва да се приемат условията, при които процедури за ликвидация, които не се основават на несъстоятелност и които включват ред за приоритетно плащане на застрахователни искове, попадат в обхвата на настоящата директива. Искове на заетите лица в застрахователното предприятие, произтичащи от трудови договори или трудови правоотношения, следва да могат да бъдат суброгирани чрез национална система за гарантиране на изплащането на заплатите. Такива суброгирани искове следва да бъдат уредени от законодателството на държавата-членка по произход ( lex concursus ).

(82) Мерките по реорганизиране не изключват откриването на процедура по ликвидация. Процедури по ликвидация трябва да могат да бъдат откривани в отсъствието или след приемането на мерки за реорганизаране и да бъдат впоследствие прекратени със споразумение или с други сходни мерки, включително реорганизационни мерки.

(83) Само компетентните органи на държавата-членка по произход трябва да бъдат оправомощени да вземат решения по отношение на процедурите по ликвидация на застрахователните дружества. Тези решения следва да пораждат действие в цялата Общност и да бъдат признати от всички държави-членки. Решенията следва да бъдат публикувани съгласно нормативната уредба на държавата-членка по произход и в Официален вестник на Европейския съюз. Информацията следва да бъде достъпна за кредиторите с местопребиваване в Общността, които следва да имат правото да отправят искове и да представят съображения.

(84) Всички активи и пасиви на застрахователното предприятие следва да се вземат предвид при процедурите по ликвидация.

(85) Всички условия за откриването, провеждането и прекратяването на процедурите по ликвидация следва да се провеждат съгласно законодателството на държавата-членка по произход.

(86) С цел да се осигури координирано действие сред държавите-членки, надзорните органи на държавата-членка по произход и тези от всички други държави-членки, следва да бъдат незабавно информирани за откриването на процедура по ликвидация.

(87) От съществено значение е застрахованите лица, титулярите на полици, бенефициентите, както и всяка потърпевша страна, разполагащи с право на пряк иск срещу застрахователното предприятие за вземания, вследствие на застрахователни действия, да бъдат защитени в рамките на процедурите по ликвидация, като е ясно, че тази защита не следва да се разпростира върху искове, които не са резултат от задължения по застрахователни договори или по застрахователни операции, а са в областта на гражданската отговорност за действия на даден агент в рамките на преговори за които, по силата на закона, който се прилага за договора или за застрахователната операция, той не е лично отговорен по договора или по конкретната застрахователна операция. За да се постигне тази цел, държавите-членки следва да имат възможност да избират между равностойни методи, за да гарантират специално третиране на застрахователни кредитори, като никой от тези методи не възпрепятства държава-членка да установи приоритетен ред сред различните категории застрахователни искове. Освен това, следва да се постигне подходящо равновесие между защитата на застрахователните кредитори и други привилегировани кредитори, защитени от законодателството на съответната държава-членка.

(88) Откриването на процедури по ликвидация следва да включва отнемането на издадения на застрахователното предприятие лиценз за упражняване на дейност, освен ако този лиценз вече не е отнет.

(89) При процедури за ликвидация кредиторите следва да имат право да предявят иск или да представят писмените си съображения. Исковете на кредиторите, с местопребиваване в държава-членка, различна от държавата-членка по произход, следва да бъдат разглеждани по същия начин като равностойните искове, представени в държавата-членка по произход, без дискриминация, основаваща се на националност или местопребиваване.

(90) С цел защита на основателните очаквания и на сигурността на някои операции в държавите-членки, различни от държавата-членка по произход, е необходимо да се определи законодателството, приложимо по отношение на въздействието, което мерките за реорганизация и процедурите по ликвидация оказват върху висящи съдебни производства и върху отделни съдебни изпълнения по силата на тези съдебни производства.

(91) В съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно установяването на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията[40] следва да се приемат мерките, необходими за прилагането на настоящата директива. По-специално Комисията следва да бъде оправомощена да приема мерки относно адаптирането на приложенията, както и мерки, уточняващи надзорните правомощия и действия, които трябва да бъдат предприети, и постановяващи подробни изисквания в области като система за управление, публично оповестяване, критерии за оценяване по отношение на квалифицирани дялови участия, изчисляване на техническите резерви и капиталовите изисквания, инвестиционни правила и надзора върху група. Тъй като тези мерки имат широк обхват и имат за цел да изменят несъществени елементи от настоящата директива и да я допълнят, като добавят нови несъществени елементи, те следва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол съгласно член 5а от Решение 1999/468/ЕО.

(92) Тъй като набелязаните в настоящата директива цели не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и поради техния обхват и въздействие могат по-добре да бъдат постигнати на равнище на Общността, Общността може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, установен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.

(93) Разпоредбите на Директива 64/225/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1964 година относно премахването на ограниченията относно свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги по отношение на презастраховането и ретроцесията[41], Директива 73/240/ЕИО на Съвета от 24 юли 1973 година относно премахване на ограниченията на свободата на установяване в областта на прякото застраховане, различно от животозастраховане[42], Дирекитва 76/580/ЕИО на Съвета от 29 юни 1976 година за изменение на Директива 73/239/EИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане[43] и Директива 84/641/EИО на Съвета от 10 декември 1984 година за изменение, особено по отношение на оказването на помощ на туристи, Първата директива (73/239/EИО) относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане[44], са остарели и следва да бъдат отменени.

(94) Задължението за транспониране на настоящата директива в националното право трябва да бъде ограничено до разпоредбите, които представляват изменение по същество в сравнение с предходните директиви. Задължението за транспониране на разпоредбите, които не са изменени, произтича от предходните директиви.

(95) Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки по отношение на сроковете за транспониране в националното право на директивите, посочени в приложение VI, част Б,

ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:

ê 2002/83/ЕО (адаптиран)

ДЯЛ I

Ö ОБЩИ ПРАВИЛА ОТНОСНО ПРЕДПРИЕМАНЕТО И ОСЪЩЕСТВЯВАНЕТО НА ЗАСТРАХОВАТЕЛНА И ПРЕЗАСТРАХОВАТЕЛНА ДЕЙНОСТ Õ

ГЛАВА I

ÖПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И Õ ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОБХВАТ

Раздел 1 — Предмет и обхват

ê 2002/83/ЕО чл. 2 (адаптиран)

Член 1Ö Предмет Õ

Настоящата директива се отнася Ö определя правила, отнасящи се до: Õ

(1). предприемането и осъществяването достъпа до и упражняването чрез самостоятелна заетост Ö в рамките на Общността Õ на дейности по пряко застраховане, която се извършва от предприятия, установени в държава – членка, или, които искат да се установят в такава и която обхваща дейностите, посочени по-долу: Ö и презастраховане; Õ

Ö (2) допълнителния надзора на застрахователни и презастрахователни групи; Õ

Ö (3) реорганизирането и ликвидацията на предприятия, извършващи пряка застрахователна дейност. Õ

ê 84/641/ЕИО чл. 1 и 2002/83/ЕО чл. 2 (адаптиран)

Член 2Ö Обхват Õ

1. Настоящата директива се отнася за достъпа до и упражняването на Ö се прилага за Õ пряката Ö животозастрахователна и общо Õ застрахователна дейност на основата на самостоятелна заетост, включително предоставянето на посочената в параграф 2 помощ, която се извършва от предприятия, които са установени на територията на държава-членка, или които желаят да бъдат установени там.

ê 2005/68/ЕО чл. 1 (адаптиран)

1. Настоящата директива установява правила за започване и извършване на самостоятелна Ö Тя също така се прилага за Õ презастрахователна дейност от презастрахователните предприятия, които извършват само презастрахователна дейност и които са установени в Ö на територията на Õ държава-членка или Ö които Õ желаят да бъдат установени в на нея Ö , с изключение на дял IV Õ .

ê 84/641/ЕИО чл. 1 (адаптиран)

2. Ö За целите на параграф 1, алинея първа общо застраховане включва Õ Ддейността по оказване на помощ е помощта, която се предоставя на лица, изпаднали в затруднение по време на пътуване, когато са далеч от местоживеенето си или от постояннотоÖ обичайното Õ си пребиваване. Тя се състои в задължението, срещу предварително заплатена премия, за оказване на непосредствена помощ на бенефициента по договора за оказване на помощ, когато това лице е изпаднало в затруднено положение в резултат на случайно настъпило събитие в случаите и при условията, предвидени в договора.

Помощта може да се състои в предоставянето на обезщетения в брой или в натура. Предоставянето на обезщетения в натура може да се извършва и посредством служителите или оборудването на лицето, което ги предоставя.

Дейността по оказване на помощ не покрива сервизно обслужване, поддръжка, сервизно обслужване след продажба или просто посочване или предоставяне на помощ от посредник.

3. Класификацията по категории на посочената в настоящия член дейност се съдържа в приложението.

ê 2002/83/ЕО (адаптиран)

ð нов

Ö 3. По отношение на животозастраховането настоящата директива се прилага за: Õ

а) 1. следните видове застраховки Ö животозастрахователни дейности Õ, когато са на договорна основа:

аi) застраховка “живот”, а именно, видът застраховка, кояйто включва в частност застраховка само за доживяване до определена възраст, застраховка само за смърт,