Становище на Европейския икономически и социален комитет относно привеждане на бизнес стратегиите и дейностите в хранителната промишленост в съответствие с ЦУР за устойчиво възстановяване след COVID-19

(становище по собствена инициатива)

(2022/C 152/10)

Докладчик: Andreas THURNER Съдокладчик: Peter SCHMIDT

Решение на Пленарната асамблея 25.3.2021 г. Правно основание Член 32, параграф 2 от Правилника за дейността Становище по собствена инициатива Компетентна секция „Земеделие, развитие на селските райони, околна среда“ Приемане от секцията 25.11.2021 г. Приемане на пленарна сесия 9.12.2021 г. Пленарна сесия № 564 Резултат от гласуването („за“/„против“/„въздържал се“) 207/0/20

1. Заключения и препоръки

Европейският икономически и социален комитет (ЕИСК):

1.1. признава, че предприятията за производство на храни по цялата верига за доставки (включително европейските земеделски стопани и рибари, кооперации, предприятия от хранително-вкусовата промишленост, търговци на едро и дребно и други видове предприятия) вече работят за постигането на напредък по отношение на устойчивостта и за предлагането на потребителите на здравословни и устойчиви продукти в съответствие с Европейския зелен пакт. Въпреки това е необходимо да се направи повече за постигането на целите за устойчиво развитие (ЦУР);

1.2. подчертава необходимостта от благоприятна рамка за иновации за подкрепа на стопанските субекти с подходящи инструменти и решения при прехода им към по-устойчиви стопански практики. Трябва да бъдат премахнати бариерите пред иновациите;

1.3. отбелязва, че в днешно време стопанските субекти често възприемат изискванията за устойчивост като сложни и обременяващи, а не като възможност, поради което препоръчва създаването на по-разбираем език („граматика на устойчивостта“), за да се промени това;

1.4. определя намаляването на загубите и разхищението на храни, устойчивото снабдяване с ресурси, подобрените системи за опаковане и логистика, кръговите и ефективните от гледна точка на ресурсите вериги за доставки на храни, както и решенията в областта на биоикономиката за ефективна начална точка за постигане на по-голяма устойчивост;

1.5. подчертава важната роля на потребителя в този контекст. Мерките за информиране и образоване в съчетание с прозрачни практики за етикетиране на храните ще дадат възможност на потребителя да избере по-устойчивия вариант ( 1 ) . Европейската комисия (ЕК) следва да въведе и мерки в подкрепа на достъпните цени на здравословните и устойчиво произведени, преработени и разпространявани храни;

1.6. приветства кодекса на ЕС за поведение относно отговорните стопански и маркетингови практики. Повечето ангажирани страни по принцип считат, че създаването на доброволен кодекс е ценен процес, който е установил по-тясна връзка между партньорите във веригата за доставки на храни. Инициативата е отправна точка и следва да продължи да служи като платформа за сътрудничество за отговорни и устойчиви стопански практики. По-конкретно, Комитетът — изтъква ограниченията на подхода на доброволен принцип и призовава за приемането на нормативна рамка и законодателство, за да се гарантира бърз преход към устойчивост; — препоръчва кодексът за поведение да бъде по-строг по отношение на социалното измерение, колективното договаряне и социалната закрила. Трябва да бъдат включени социалните партньори; — подчертава необходимостта от солиден процес на преглед на прилагането на кодекса за поведение по места и необходимостта да се следи дали отделните ангажименти и обещания по отношение на желаните цели се изпълняват или не, тъй като опитът показва, че само това, което се измерва и контролира, се изпълнява. Като цяло по-ефективното участие на гражданското общество и социалният диалог също ще бъдат от решаващо значение за постигането на успех; — отбелязва, че досега основно по-големите и многонационалните дружества са се ангажирали с кодекса за поведение, и подчертава необходимостта от благоприятна среда, по-специално за малките и средните предприятия (МСП), за да се подкрепи и улесни по-активното ангажиране с програмата за ЦУР. И докато по-големите дружества често разполагат със свои отдели, занимаващи се с устойчивостта, изглежда МСП често не разполагат с достатъчно ресурси и капацитет, за да я включат в своята стопанска дейност;

1.7. подчертава значението на бързото прилагане на Директивата на ЕС относно нелоялните търговски практики (НТП) и на други политики за подкрепа от държавите членки за насърчаването на по-устойчиви и издръжливи продоволствени системи ( 2 )

1.8. приветства инициативата на ЕК да разработи рамково законодателство за устойчива продоволствена система на ЕС и да включи устойчивостта във всички политики, свързани с хранителната промишленост ( 3 ) . Очевидно има необходимост от нормативна уредба и от определено равнище на стандартизация и хармонизация, за да се гарантират доверие и еднакви условия на конкуренция;

1.9. отново отправя към ЕК искането си да гарантира съгласуваност между отделните секторни политики (наред с другото, климата, околната среда, търговията, конкуренцията) ( 4 ) . Това ще улесни стопанските субекти в областта на храните при вземането на устойчиви стопански решения. Законодателната уредба следва да осигури истински равнопоставени условия на конкуренция;

1.10. припомня препоръката си да се проучи възможността за създаване на европейски съвет по продоволствена политика, включващ множество заинтересовани страни на много равнища, което, наред с другото, би могло да улесни участието на гражданското общество при наблюдението на кодекса за поведение;

1.11. посочва, че устойчивостта се основава на три основни стълба: икономически, екологичен и социален. Трябва да се признае, че поради различните рамкови условия универсалният подход няма да проработи. Поради това едно рамково законодателство следва да даде възможност и да способства за намирането на съобразени с индивидуалните потребности решения, например чрез механизми за самооценка и сравнителни анализи;

1.12. препоръчва да има лесна за разбиране рамка, основана на правила, насоки и стимули. Законодателството в областта на устойчивите финанси (таксономия), което се разработва понастоящем, не трябва да бъде прекалено сложно.

2. Въведение

2.1. Стратегията „От фермата до трапезата“ ( 5 ) е залегнала в основата на Европейския зелен пакт. Тя дава комплексен отговор на предизвикателствата пред устойчивите продоволствени системи, като признава неразривните връзки между здравето на хората, здравето на обществата и здравето на планетата. Стратегията заема централно място и в програмата на ЕК за осъществяване на целите на ООН за устойчиво развитие (ЦУР). От години ЕИСК играе водеща роля за насърчаването на всеобхватна продоволствена политика на ЕС. Той беше първата европейска институция, която призова за цялостен подход ( 6 ) , като по този начин проправи пътя към стратегията „От фермата до трапезата“.

2.2. В стратегията „От фермата до трапезата“ се признава, че преработвателите на храни, заетите в ресторантьорството и търговците на дребно задават тона за развитието на пазара и влияят върху избора на храни на потребителите чрез видовете произвеждани от тях храни, избора на доставчици, методите на производство и опаковане, транспорта и търговските практики. За да насърчи това, ЕК разработи кодекс на ЕС за поведение относно отговорните стопански и маркетингови практики ( 7 ) , придружен от рамка за наблюдение, който влезе в сила на 5 юли 2021 г.

2.3. На международно равнище срещата на високо равнище на ООН по въпросите на продоволствените системи ( 8 ) , свикана от генералния секретар на ООН през септември 2021 г., зададе тона по отношение на значението на устойчивите продоволствени системи за следващите години. Нейната цел е да бъдат предприети нови смели действия за промяна на начина, по който светът произвежда и консумира хранителни продукти.

2.4. Предприятията за производство на храни могат да допринесат значително за по-устойчиви, справедливи и сигурни продоволствени системи, ако действат в съответствие с ЦУР и Парижкото споразумение относно изменението на климата. Много ръководители на предприятия за производство на храни вече предприеха важни стъпки в тази посока, но е необходимо много повече. Необходимите промени са сложни и ще изискват споделени, цялостни, съвместни и общи дългосрочни стратегии, включващи всички участници по цялата верига за доставки на храни, както и секторите със спомагателни функции.

2.5. Европейските предприятия в сектора на рибарството, в селското стопанство и в хранително-вкусовата промишленост вече работят за постигането на напредък по отношение на устойчивостта и за предлагането на потребителите на продукти, допринасящи за здравословните и устойчиви режими за хранене в съответствие с Европейския зелен пакт. Този преход изисква инвестиции, а в някои случаи и време за постигането на резултати. След като целите бъдат определени, на предприятията следва да бъде осигурена гъвкавост, за да развият своя принос за постигането на тези цели, без да ги поставят под съмнение. Освен това необходимият екологичен преход трябва да съответства на икономическото положение на европейските граждани, особено в периода след кризата, предизвикана от COVID-19.

2.6. В наскоро публикуван доклад на Съвместния изследователски център ( 9 ) , заедно с други неотдавнашни проучвания, се прави заключението, че изпълнението на целите, определени в стратегията „От фермата до трапезата“, ще окаже значително въздействие върху селскостопанското производство в ЕС. Тези констатации подчертават необходимостта от надеждни, научни предварителни оценки на въздействието, обхващащи устойчивостта от икономическа, социална и екологична гледна точка, като част от всички законодателни предложения в рамките на стратегията „От фермата до трапезата“. Наличието на подходяща благоприятна рамка (включително, наред с други аспекти, достъп до финансиране, иновации и цифровизация) ще бъде от ключово значение за подпомагане на земеделските стопани с цел постигане на целите на стратегията „От фермата до трапезата“.

3. Ключови области на действие

3.1. Насърчаване на иновациите и по-лесен достъп на МСП до иновации

3.1.1. Научните изследвания и иновациите могат да бъдат от полза за постигането на по-устойчиво използване на производствените ресурси и суровините (напр. чрез прецизно земеделие и нови животновъдни техники и по-добро използване на агроекологични практики), за по-устойчиви вътрешни процеси (напр. усвояване на енергия от възобновяеми източници при производството, преработката или доставката на храни) и за намаляване на външните въздействия (напр. чрез устойчиви опаковки). Иновации са необходими не само в сферата на екологичните въпроси, но и по отношение на социалните аспекти (здраве, пол, детски и принудителен труд, здравословни и безопасни условия на труд, свобода на сдружаване и колективно договаряне, справедливи работни заплати и доходи). Те са необходими и за да има справедлива норма на възвръщаемост в рамките на разумен период от време ( 10 )

3.1.2. Освен технологичните иновации, организационните и социалните иновации също са от ключово значение за по-устойчивите стопански дейности (промени в организационната структура и вътрешните процеси, като например се обръща повече внимание на политиките в областта на борбата с дискриминацията и на равнопоставеността), както и за установяването на нови отношения със заинтересованите страни (напр. възползване от цифровия маркетинг). За насърчаването на такива иновации решаващо значение имат цифровизацията и израстването във вътрешната организационна култура. Освен това е необходимо устойчивостта да бъде интегрирана в организационните и управленските процеси.

3.1.3. Предприятията за производство на храни често са разпокъсани, малки и им липсва хоризонтална и вертикална интеграция. Поради това им е трудно да имат достъп до екосистемата за иновации. Необходими са публични инвестиции във водна, логистична и цифрова инфраструктура, както и повече ресурси за НИРД, за да стане възможен този достъп и да се позволи на предприятията — също и на малките и средните предприятия — да се възползват в пълна степен от своя път към иновации.

3.1.4. Освен това решаващо значение имат новите механизми за улесняване на отношенията между предприятията и центровете за иновации и за насърчаване на съвместното създаване (напр. живите лаборатории и водещите центрове) заедно с новите професионалисти, които могат да функционират като връзка между предприятията и центровете за научни изследвания и иновации (като посредници в областта на иновациите). Силната взаимовръзка между националните планове за възстановяване и устойчивост, показателите на европейските структурни и инвестиционни фондове и показателите за ЦУР е от ключово значение за насърчаването на такива инвестиции и следва да бъде приоритет и в бъдеще.

3.1.5. Партньорствата между частния сектор, институциите, академичните среди и центровете за иновации, по-широкото съвместно създаване и по-силният акцент от страна на финансовите институции могат да доведат до ползотворни екосистеми за иновации. Подобни партньорства могат да бъдат от полза и за насърчаването на ориентирани към местните условия иновации, които са особено многообещаващи в продоволствените системи предвид факта, че фокусът на потребителите върху производството на храни и трансформацията е обвързан с местния контекст и с местната култура. Иновативните успешни дружества могат да бъдат ценни като примери за нови устойчиви решения и за насърчаване на разпространението на добри практики сред стопанските субекти.

3.2. Насърчаване на кръгови и ефективни от гледна точка на ресурсите вериги за доставки на храни

3.2.1. Оптимизираните кръгови и ефективни от гледна точка на ресурсите вериги за доставки на храни ще играят важна роля при прехода към по-устойчиви продоволствени системи. Има много входни точки, сред които могат да бъдат откроени ефективното използване на природни ресурси, ограничаването на отпадъците, подлежащите на рециклиране, многократна употреба и компостиране опаковки или избягването на пластмасови продукти за многократна употреба. Европейската платформа на заинтересованите страни в областта на кръговата икономика ( 11 ) представлява добра мрежа за черпене на вдъхновение, новаторски идеи и решения в тази сфера.

3.2.2. От кръговата биоикономика печелят всички ( 12 ) . Валоризацията и повторната употреба на биомаса правят производството по-устойчиво и могат да създават нови предприятия и възможности за доходи за земеделските производители, рибните стопанства и цялата продоволствена система. Поради тази причина е необходимо да се обърне голямо внимание на целия цикъл на управление на биомасата (производство, преработка, валоризация и повторна употреба, създаване на вериги за производство на много продукти за медицината, материали, биорафинерии и енергия, създаване на пазар за крайни продукти). Това включва много участници, включително, но не само, земеделските производители и рибарите, преработвателите на храни и търговците на дребно, но и гражданите, местните власти, горските работници, дружествата за управление на отпадъците, предприятията за компостиране, технолозите, новаторите и енергийните дружества.

3.3. Устойчиво снабдяване с ресурси

3.3.1. Водещите вериги за доставки на храни следва да продължат да насърчават доставчиците да възприемат устойчиви в екологично, социално и икономическо отношение практики. За това може да се използва подход на комплексна проверка. Водещите предприятия следва да застанат начело и да поемат политически ангажимент за устойчиво снабдяване с ресурси и да го интегрират в своите системи за управление ( 13 ) . Те следва да оценят и реалното и потенциалното въздействие на своите вериги за снабдяване с ресурси и да утвърдят свързани с тях цели. За тази цел те следва да приемат методология (включително показатели, инструменти за измерване и цели) за измерване на ефективността на веригите за създаване на стойност и да гарантират, че тя е в съответствие с международно признатите стандарти. Също така следва да оповестяват по подходящ начин планираните цели и постигнатите резултати.

3.3.2. ЕК е поела ангажимент да насърчава устойчивите продоволствени системи в Европа и в международен план. Това може да се постигне само ако законодателната уредба осигурява действително еднакви условия на конкуренция между предприятията от ЕС, произвеждащи устойчиви храни, и тези от трети държави, за да се даде възможност за силно, гъвкаво и устойчиво производство. Търговската политика на ЕС трябва да гарантира, че вносът е в съответствие с високите европейски стандарти по отношение на социалната и екологичната устойчивост. Търговските споразумения са от основно значение за гарантирането на еднакви условия на конкуренция между вътрешния пазар и вноса, за запазването на конкурентоспособността ( 14 ) на европейските производители на устойчиви храни и за гарантирането на справедлив доход.

3.4. Роля на добре замислените вериги за доставка: подобряване на системите за опаковане и логистика за постигане на целите за неутралност по отношение на климата

3.4.1. В контекста на предимно глобалните вериги за доставки, снабдяването с местни ресурси, включително чрез различни доставчици, е важно за намаляването на екологичното въздействие на веригите за създаване на стойност в хранително-вкусовата промишленост, не на последно място по отношение на логистиката, и насърчава местните икономики. Вследствие на пандемията от COVID-19, местните храни се възприемат все повече като синоним на качество и потребителите акцентират повече върху този аспект. Освен това добрият баланс между вносните и местно произведените храни би бил подходяща стратегия за постигане на по-стабилни и устойчиви продоволствени системи.

3.4.2. Устойчивото опаковане се състои от използването на биоразградими материали и материали за многократна употреба, като се насърчава рециклирането сред потребителите. Нови открития на химическата промишленост и тяхното интегриране в стопанските практики водят до намирането на иновативни решения на екологичните проблеми. Вече съществуват групи от напълно биоразградими и подлежащи на компостиране биопластмаси, произведени от селскостопанска биомаса, които създават изцяло кръгов поток. Понякога биоразградимите материали допринасят и за по-дълъг срок на годност, което води до още по-голяма добавена стойност.

3.4.3. Намаляването на непреките емисии от веригата за доставки на храни може да бъде постигнато и чрез преминаване към логистични превозни средства със слабо въздействие, разработване на по-ефективни, по-добре организирани и, когато е възможно, по-кратки вериги за доставки, укрепване на местните магазини за хранителни стоки, по-широко разпространена цифровизация и подобряване на логистичната инфраструктура.

3.5. Насърчаване на образованието и прозрачно етикетиране

3.5.1. По-отговорното потребление и обръщането на по-голямо внимание от страна на публичните органи, предприятията и потребителите на устойчивите и здравословни режими на хранене, например средиземноморския режим на хранене, са от ключово значение за постигането на по-устойчиви продоволствени системи ( 15 ) . Става въпрос и за по-добро разбиране на екологичните отношения и „стойността на храната“: въздействието на загубата и разхищението на храни, ролята на регионалните икономически кръгове, транспортната логистика, значението на стратегическата продоволствена независимост и др.

3.5.2. Образователните системи са от основно значение, за да се насърчат подобни промени ( 16 ) . Предприятията за производство на храни също могат да играят значителна роля, ако се ангажират с образоването на потребителите, и по-конкретно децата, относно значението на устойчивото производство и потребление на храни. Те трябва да продължат усилията си за по-устойчиви и по-здравословни продукти ( 17 ) . Те следва да приемат отговорни кодекси за поведение по отношение на маркетинговите практики. Предприятията за производство на храни могат да насърчават и здравословен и устойчив начин на живот чрез своите етикети, маркетингови кампании, социалните медии, ведомствените столове и политиките за корпоративна комуникация. Практиките за етикетиране следва да подчертават приноса на всеки продукт за здравословния и устойчив режим на хранене. В този контекст прозрачна рамка за етикетиране на хранителните продукти би помогнала на потребителя да взема информирани и по-устойчиви решения при покупка.

3.6. Преосмисляне на финансирането

3.6.1. Необходимо е продоволствените системи да бъдат анализирани от финансовите институции в съответствие със специфичните характеристики на сектора. Предприятията за производство на храни не могат да бъдат оценявани по същите критерии като тези, използвани за други сектори, каквато беше практиката дълго време, тъй като достъпът до кредитиране и възвръщаемостта на инвестициите не отчитат критериите за дългосрочна устойчивост. Това е дори още по-важно, ако вземем предвид средния размер на тези предприятия и все по-голямото значение на устойчивото развитие. За МСП е по-трудно да имат достъп до финансиране и да докладват за постиженията в областта на устойчивостта.

3.6.2. Що се отнася до устойчивото финансиране за МСП, следва да се подчертае, че бюрократичните и сложни технически критерии за скрининг по отношение на таксономията биха могли да се окажат пречка за дружествата, и особено за МСП, да поемат по пътя към устойчивост и да продължат по него.

3.7. Насочване към малките дружества

3.7.1. Рамките за отчетност и механизмите за наблюдение обикновено са подходящи за големи дружества. Това е така и в сферата на устойчивото развитие.

3.7.2. Европейските продоволствени системи са съставени основно от МСП. Това означава, че е необходима подкрепа според случая за оказване на съдействие на предприятията за производство на храни по време на фазата на преход. Подкрепата включва въвеждане на инструменти за самооценка, насърчаване на изграждането на контакти между дружествата, образователни програми в областта на предприемачеството и устойчивостта, създаване на общности на практика, насърчаване на добрата практика, по-лесен достъп до екосистеми за иновации, фискални и финансови стимули за разширяване и по-лесен достъп до пазарите и до информация за пазара.

3.7.3. Предоставянето на подкрепа и насоки, включително относно ИТ хардуерните и софтуерните технологии, може да насърчи развитието и консолидирането на МСП във веригата на доставки и по-доброто интегриране на ЦУР в техните стратегии.

3.8. Сравнителни анализи: самооценка, наблюдение, ангажиране, диалог

3.8.1. За всяко дружество инструментите за самооценка са от решаващо значение за привеждането в съответствие с Програмата за 2030 г. Необходимо е подобни инструменти да подпомагат дружествата независимо от техния размер, без да се наказват най-малките дружества.

3.8.2. За по-големите дружества е необходим по-всеобхватен и по-стандартен подход, който да дава възможност за сравнения. За по-малките дружества е необходимо да се гарантира подкрепа според случая. Предвид особеностите на сектора, тесният диалог между различните участници в продоволствената система (предприятия, институции, инвеститори, потребители, новатори, инвеститори) е от основно значение.

3.9. Участие на гражданите

3.9.1. Предвид социалната роля на храните и тяхното въздействие върху екологичната и социалната устойчивост, с гражданите следва да се провеждат консултации, когато се определят европейските, националните и регионалните политики, както и стратегиите на предприятията. Участието на гражданите е особено решаващо на местно равнище с цел тясно обвързване на храните с живота на градовете и регионите ( 18 ) . Местните политики в областта на храните също спомагат за постигането на тази цел, тъй като при тях може да се възприеме цялостен подход към храните, като се използват местните характеристики и се стимулират инициативите за съвместно създаване.

3.9.2. Примерът с LEADER ( 19 ) показва, че местните групи за действие могат да допринесат ефективно в това отношение. Създаването на съветите по продоволствена политика е друг пример, който показва, че участието на гражданите води до по-устойчиви решения.

4. „Граматика на устойчивостта“ (20) — намиране на правилния език, за да се говори за устойчивост при прилагането на ЦУР в хранително-вкусовата промишленост

4.1. Потребителите, общественото мнение, регулаторите, инвеститорите, създателите на политики и гражданското общество настояват предприятията за производство на храни да подобрят своята ефективност по отношение на устойчивостта. Тя представлява и добра пазарна възможност за предприятията. Поради това въпросът е не дали, а как хранително-вкусовата промишленост да се приведе в съответствие с Програмата за 2030 г. и с Парижкото споразумение относно климата.

4.2. Все още обаче не е лесно да се оцени ефективността, тъй като в хранително-вкусовия сектор не съществува единен общ показател за устойчивост. Освен това няма универсално решение, тъй като между подсекторите има различия и размерът на предприятията е от значение, когато се възприема официален подход към устойчивостта. Вследствие на това по-малките дружества често разглеждат устойчивостта като възможен източник на нови административни тежести, а не като възможност.

4.3. Предвид трудностите при намирането на показатели за точно измерване на привеждането в съответствие с ЦУР, оценките на настоящия етап са съсредоточени върху всеобхватността на процесите, които се изпълняват, и върху степента на оповестяване, а не върху конкретните резултати. Във всеки случай самооценката помага на едно дружество да намери области за подобрение както на своята хармонизация с ЦУР, така и на системите си за планиране. Тя помага и за разпространението на култура на устойчивост в дружеството.

4.4. След планирането на целите, предприятията за производство на храни следва да определят съгласувани показатели, инструменти за измерване и конкретни цели за устойчивост, които да бъдат постигнати в краткосрочен и дългосрочен план, и да определят процедури за оповестяване на резултатите. Поради различията между рамките за отчетност обаче определянето на целите и свързаните с тях процеси за измерване все още не могат лесно да бъдат съпоставени.

4.5. Когато става въпрос за МСП по-конкретно, самооценките следва да се извършват конструктивно с цел запознаване на хората с „граматиката на устойчивостта“, а не за определяне на референтни показатели.

4.6. Дружествата следва да включат в своите системи за управление и гъвкави инструменти за измерване и целеви стойности. Без целеви стойности за устойчивост в циклите на бюджетиране, ключови показатели за ефективност, механизми за наблюдение и възможности за кариерно развитие е много трудно да се подобри ефективността на устойчивостта. Този вид интеграция не е лесна задача, особено за МСП. Същевременно това е добра възможност за преглед и укрепване на тези системи.

4.7. Дружествата, успешно ангажирани с устойчивостта, следва да популяризират своите добри практики. Така може да се покаже, че за дадено предприятие за производство на храни, и по-конкретно МСП, е възможно и изгодно да бъде устойчиво, и това би могло да насърчи други предприятия да последват неговия пример. Същевременно това би могло да популяризира едно дружество и да му предостави ценни пазарни възможности.

4.8. След извършването на точен анализ на най-широко разпространените стандарти, рамки и инициативи за устойчивост в световен мащаб инициативата за коригиране на недостатъците в бизнеса с храни (Fixing the Business of Food) на Мрежата за решения за устойчиво развитие (SDSN) ( 21 ) определи рамка за анализ въз основа на четири стълба за привеждане на дадено дружество в съответствие с ЦУР. Стълбовете са: — продукти и стратегии, насърчаващи здравословните и устойчиви режими на хранене; — устойчиви стопански операции и вътрешни процеси; — устойчиви вериги за доставки и вериги за създаване на стойност; — добро корпоративно гражданство.

4.9. Всеки стълб е разделен на много на брой различни теми. Тези теми са получени в резултат на повтарящ се процес, включващ проучване на докладите за устойчивост на големи предприятия за производство на храни в световен мащаб, множество взаимодействия с големи, средни и малки предприятия и със сдруженията (под формата на интервюта, семинари и анкети), както и анализ на най-добрите практики в сферата на устойчивостта.

4.10. Рамката е довела до разработването на инструмент за самооценка, който дружествата могат да използват за набелязване на областите, в които е необходимо подобрение.

4.11. Инициативата Fixing the Business of Food е и основата за цифрова платформа, представяща добрите практики. Рамката с четирите стълба представя конкретни примери за цели, целеви стойности, показатели и инструменти за измерване, подбрани специално за предприятията за производство на храни, приведени в съответствие с Програмата за 2030 г. Освен това тя може да помогне на предприятията да определят своите ключови показатели за ефективност, на инвеститорите да следят действията на предприятията за производство на храни и постигнатия от тях напредък, а на онези, които изготвят доклади за устойчивост — да ги подготвят. Предвид особеностите на специфичните подсектори, рамката е адаптирана за малки земеделски предприятия, предприятия в сектора на аквакултурите и винопроизводители.

5. Рамка на политиката за привеждане на предприятията за производство на храни в съответствие с ЦУР

5.1. ЕИСК приветства кодекса на ЕС за поведение относно отговорните стопански и маркетингови практики като важен елемент за прилагането на стратегията „От фермата до трапезата“. Повечето ангажирани страни разглеждат създаването на доброволен кодекс като ценен процес като цяло, който е създал по-тясна връзка между партньорите във веригата за доставки на храни. Инициативата е отправна точка и следва да продължи да служи като платформа за сътрудничество за отговорни и устойчиви стопански практики.

5.2. Въз основа на обратната информация от предприятията и заинтересованите страни обаче ЕИСК изтъква ограниченията на подхода на доброволен принцип и подчертава необходимостта от приемане на нормативна уредба и законодателство, за да се гарантира бърз преход към устойчивост. Това включва и преглед на правилата в областта на конкуренцията с цел по-нататъшно насърчаване на сътрудничеството и устойчивостта по цялата верига за доставки.

5.3. Освен това ЕИСК подчертава, че кодексът за поведение не е убедителен, когато става въпрос за социалното измерение, и изразява съжаление, че не се споменава нищо за колективното договаряне. Социалният диалог е много важен и социалните партньори следва да бъдат включени по цялата верига. Пътят към устойчивост следва да има положително въздействие и върху заплатите и условията на труд.

5.4. В кодекса липсват и действия за повишаване на ценовата достъпност на здравословните и устойчиви храни. Тази ценова достъпност ще помогне на потребителите да възприемат здравословен и устойчив режим на хранене.

5.5. В кодекса за наблюдение липсва надежден механизъм за наблюдение, за да се оценяват значението, изпълнението и въздействието на ангажиментите. Следва да бъде въведен правилна процедура за преразглеждане на прилагането на кодекса за поведение по места, за да се следи дали се изпълняват отделните ангажименти и ангажиментите по отношение на желаните цели или не. Опитът показва, че само това, което се измерва и контролира, се изпълнява. Като цяло по-ефективното участие на гражданското общество (социалният диалог) също ще бъде от решаващо значение за постигането на успех. Един европейски съвет по продоволствена политика, включващ множество заинтересовани страни на много равнища, предложен от ЕИСК в предишни становища ( 22 ) , може, наред с другото, да улесни участието на гражданското общество при проследяването на кодекса за поведение.

5.6. Досега основно по-големите и многонационалните дружества са се ангажирали с кодекса за поведение. Трябва да се създаде благоприятна среда, за да се подкрепи и улесни по-силното ангажиране с програмата за ЦУР и за да могат МСП да се превърнат в приоритет за политиките на ЕС в областта на храните. И докато по-големите предприятия често разполагат със свои отдели, занимаващи се с устойчивостта, изглежда МСП често не разполагат с достатъчно ресурси и капацитет, за да я включат в своята стопанска дейност.

5.7. ЕИСК посочва заключенията от свои предишни становища, в които призовава за по-справедлива верига за доставки на храни и признава изключителното функциониране на веригата за доставки на храни в цяла Европа, която осигурява достъп до висококачествени храни за всички граждани, всеки ден. Бързото прилагане на Директивата на ЕС относно нелоялните търговски практики (НТП) и на други политики за подкрепа от държавите членки е необходимо за насърчаването на по-устойчиви и издръжливи продоволствени системи ( 23 )

5.8. ЕК наскоро прие своята пътна карта за рамково законодателство за устойчива продоволствена система на ЕС и включване на устойчивостта във всички политики, свързани с хранителната промишленост ( 24 ) , както е предвидено в стратегията „От фермата до трапезата“. ЕИСК приветства тази инициатива като стъпка напред, тъй като очевидно има необходимост от нормативна уредба и от определено равнище на стандартизация и хармонизация, за да се гарантират доверие и еднакви условия на конкуренция.

Брюксел, 9 декември 2021 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Christa SCHWENG

(1) Становище на ЕИСК относно „Насърчаване на здравословно и устойчиво хранене в ЕС“ (ОВ C 190, 5.6.2019 г., стр. 9).

(2) Становище на ЕИСК относно „Към справедлива верига за доставки на храни“ (ОВ C 517, 22.12.2021 г., стр. 38).

(3) Устойчива продоволствена система на ЕС — нова инициатива.

(4) Становище на ЕИСК относно „Към стратегия на ЕС за устойчиво потребление“ (ОВ C 429, 11.12.2020 г., стр. 51).

(5) Стратегия „От фермата до трапезата“.

(6) Становище на ЕИСК относно „Приносът на гражданското общество за разработването на всеобхватна продоволствена политика в ЕС“ (ОВ C 129, 11.4.2018 г., стр. 18).

(7) Code of Conduct for Responsible Business and Marketing Practices (Кодекс за поведение за отговорни бизнес и маркетингови практики).

(8) UN Food Systems Summit (Среща на високо равнище на ООН по въпросите на продоволствените системи).

(9) Доклад на Съвместния изследователски център на Европейската комисия „Modeling environmental and climate ambition in the agricultural sector with the CAPRI model“ („Моделиране на амбициите в областта на околната среда и климата в селскостопанския сектор с модела CAPRI“).

(10) Сред примерите за добри практики при иновациите са: Irritec Corporate — едно от водещите предприятия в света в сектора на интелигентното напояване; Micronizzazione Innovativa SRL — иновативно стартиращо предприятие, произвело иновативен продукт, насърчаващ задържането на вода и бързия растеж на растенията; Igloo — иновативно стартиращо предприятие, което акцентира върху разработването на нови технологии за подпомагане на селското стопанство (хидропоника); както и Agrorobotica — предприятие, което се занимава с прецизно селско стопанство.

(11) ECESP.

(12) Становище на ЕИСК относно „Приносът на биоикономиката за постигането на целите на ЕС в областта на климата и енергетиката и на целите на ООН за устойчиво развитие“ (ОВ C 440, 6.12.2018 г., стр. 45).

(13) Сред примерите за добра практика е Unilever, която приема вътрешна политика, за да гарантира устойчиво снабдяване с ресурси от своите доставчици.

(14) „Една всеобхватна европейска продоволствена политика ще има наистина смисъл за европейските потребители, ако храните, произвеждани в ЕС в съответствие с изискванията за устойчиво развитие, са конкурентоспособни. Това означава, че европейският селскостопански и хранително-вкусов сектор трябва да е в състояние да осигурява храни за потребителите на цени, които включват допълнителни разходи за критерии като устойчивост, хуманно отношение към животните, безопасност на храните и хранителна стойност, но също и справедлива възвръщаемост за земеделските стопани, като в същото време запазва позицията си на предпочитан избор за преобладаващата част от потребителите“. Становище относно „Приносът на гражданското общество за разработването на всеобхватна продоволствена политика в ЕС“, точка 5.8 (ОВ C 129, 11.4.2018 г., стр. 18).

(15) Становище на ЕИСК относно „Насърчаване на здравословно и устойчиво хранене в ЕС“ (ОВ C 190, 5.6.2019 г., стр. 9).

(16) Становище на ЕИСК относно „Насърчаване на здравословно и устойчиво хранене в ЕС“ (ОВ C 190, 5.6.2019 г., стр. 9).

(17) Становище на ЕИСК относно „Насърчаване на здравословно и устойчиво хранене в ЕС“ (ОВ C 190, 5.6.2019 г., стр. 9).

(18) Становище на ЕИСК относно „Приносът на гражданското общество за разработването на всеобхватна продоволствена политика в ЕС“ (ОВ C 129, 11.4.2018 г., стр. 18) и становище на ЕИСК относно „От фермата до трапезата“: „устойчива стратегия за храните“ (ОВ C 429, 11.12.2020 г., стр. 268).

(19) https://enrd.ec.europa.eu/leader-clld_en.

(20) „Граматиката на устойчивостта“ е понятие, което е въведено от Elliot M Tretter в неговата книга Shadows of a Sunbelt City (Сенки от града в слънчевия пояс).

(21) Fixing the business of food.

(22) Становище на ЕИСК относно „Приносът на гражданското общество за разработването на всеобхватна продоволствена политика в ЕС“ (ОВ C 129, 11.4.2018 г., стр. 18) и становище на ЕИСК относно „От фермата до трапезата“: „устойчива стратегия за храните“ (ОВ C 429, 11.12.2020 г., стр. 268).

(23) Становище на ЕИСК относно „Към справедлива верига за доставки на храни“ (ОВ C 517, 22.12.2021 г., стр.38).

(24) Устойчива продоволствена система на ЕС — нова инициатива.