BG Официален вестник на Европейския съюз C 177/9

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Стратегия за борбата срещу сивата икономика и недекларирания труд“ (становище по собствена инициатива)

(2014/C 177/02)

Докладчик: г-н PALMIERI

На 14 февруари 2013 г. Европейският икономически и социален комитет реши, в съответствие с член 29, параграф 2 от Правилника за дейността, да изготви становище по собствена инициатива относно

„Стратегия за борбата срещу сивата икономика и недекларирания труд“.

Специализирана секция „Заетост, социални въпроси и гражданство“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 19 декември 2013 г.

На 495-ата си пленарна сесия, проведена на 21 и 22 януари 2014 г. (заседание от 21 януари), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище със 129 гласа „за“ и 4 гласа „въздържал се“.

1. Заключения и препоръки

1.1 Eвропейският икономически и социален комитет (ЕИСК) счита, че е необходимо да се припомни значението на борбата срещу сивата икономика и недекларирания труд, успоредно и в синергия с вниманието, което му отделят Европейската комисия, специализираните институции като Eurofound, както и други международни организации начело със Световната банка.

1.2 В условията на продължаващата в Европа тежка икономическа криза ЕИСК подчертава отрицателното въздействие на тези явления върху динамиката на развитието на предприятията и върху възможностите за иновации и за обогатяване на човешкия капитал. И обратно, навлизането на предприятия и работници от сивата в официалната икономика може да бъде фактор за икономическо възстановяване и основа за по-устойчиво развитие.

1.3 Въпреки че става въпрос за политики, които са от компетентността на държавите членки, широко се признава фактът, че ефективната борба зависи и от поддържането на системен обмен на информация, данни и анализи на равнище ЕС, който да гарантира участието и сътрудничеството на отговорните власти и съответните социални партньори.

1.4 Следователно поради своето естество ЕИСК е идеалното място за подпомагане и насърчаване на споделянето на инструменти, политики, добри практики, с цел да се предприемат действия както по отношение на икономическите фактори, така и по отношение на културния и социален контекст в рамките на стратегията, определена от Европейския съюз за борба срещу незаконната заетост и укриването на данъци — стратегия, която се основава на включване в официалния пазар на труда.

1.5 На първо място ЕИСК счита, че е от съществено значение да се направи количествена и качествена оценка на тези явления, които значително се различават в отделните държави членки, и на техните отрицателни последици в икономически и социален план, които от своя страна оказват различно въздействие в държавите членки в зависимост от различните структурни условия и ситуации. Липсата на съгласувани данни и информация в различните държави членки отслабва стратегията за борба срещу сивата икономика, която се нуждае както от мерки за измерване на мащаба на проблема, така и от оценки на въздействието на водените политики.

1.6 Затова ЕИСК предлага да се потърси решение на методическия въпрос с оценките на размера и развитието на сивата икономика и недекларирания труд, които все още са непълни и различни, като се използва метод, основан на информация за работната ръка, събирана по един и същ начин във всички държави членки. Този метод е разработен по-специално от Италианския статистически институт и следователно е тестван в държава, която в голяма степен е изложена на тези явления и освен това се характеризира с големи различия в регионален план.

1.7 Основният елемент на различията е свързан с дела на сивата икономика, която в някои държави членки и региони възлиза на 30% от общото производство; това не е страничен проблем, а по-скоро неразделна част от производствената им система. Затова ЕИСК припомня, че е необходимо да се използва микс от разнообразни политики — разработвани в различни територии, производствени сектори и типове труд, така че да се възприемат адекватно различните не само икономически, но и културни и социални фактори, които поддържат сивата икономика и недекларирания труд.

1.8 Социалните партньори могат да допринесат за това сивата икономика „да излезе на светло“ най-вече в областите, където тя не се изразява просто в заобикаляне на законите с цел да се правят икономии от производствените разходи, а се явява като неразделна част от производствената структура. Политиките за борба с това явление на практика изискват създаване на мрежа между операторите на европейско, национално и местно равнище, които съзнават проблема и могат да насърчават действия, които да направят сивата икономика неизгодна. Това може да се постигне, като се наказват тези, които я практикуват, чрез ефикасни възпиращи мерки, и се насърчава излизането на сивата икономика „на светло“ чрез превантивни и корективни мерки, които вероятно биха били по-полезни при настоящата икономическа криза.

1.9 ЕИСК призовава да бъдат създадени обсерватории на сивата икономика по места, на регионално равнище, които да включват представители на работодателите, профсъюзите и компетентните публични власти, с цел да се проучи проблемът и неговото развитие във времето, да се определят основните му характеристики, да се оценят най-ефикасните мерки за намеса и да се следи за конкретното им прилагане.

1.10 ЕИСК призовава борбата срещу сивата икономика да не се води само в границите на ЕС, а да се прилага социална корпоративна отговорност тогава, когато липсват минимални стандарти за достоен труд в трети държави, които извършват подизпълнителска дейност за ЕС. Това е практика, която не само вреди на конкуренцията между предприятията, но и включва използване на детски труд и, когато се пренебрегват елементарните мерки за безопасност, излага на риск сигурността на съответните работници, както се случи неотдавна при срутването на фабрика в Бангладеш.

2. Ангажимент на Европейския съюз по отношение на сивата икономика и недекларирания труд

2.1 В контекста на стратегията „Европа 2020“ на Европейския съюз (ЕС) за постигане на интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж, към насоките за икономическите политики на държавите членки се добавят и интегрирани насоки за политиките в подкрепа на заетостта, включително борбата със сивата икономика и свързания с нея недеклариран, незаконен или неофициален труд — области, които остават от компетентността на държавите членки (1). Общото понятие за сива икономика обединява различни дейности — от законни дейности, извършвани незаконно, до незаконни. Недекларираният труд се определя като „всяка дейност, осъществявана срещу заплащане, която е законна по своето естество, но не е декларирана пред органите на публичната власт, като се имат предвид различията в нормативните системи на държавите членки. Това определение (...) обхваща разнообразни дейности: от предоставянето на неформални услуги в помощ на домакинството до нелегална работа на незаконно пребиваващи лица, но изключва криминални прояви“ (2).

2.1.1 Сивата икономика се отразява на правилното функциониране на производствените дейности и качеството на работната сила, като възпрепятства икономическите, социалните и бюджетните политики, ориентирани към растеж, и поставя под въпрос усилията за постигане на амбициозните цели на стратегията „Европа 2020“ за икономиката и заетостта. Отрицателните ефекти се задълбочават от отражението на икономическата криза върху социалната сфера и сферата на заетостта, което намалява възможностите за работа и застрашава перспективите за печалба и приходи на предприятията и работниците.

2.1.2 През последните години се отделя по-голямо внимание на тези явления (3) в рамките на Европейската стратегия по заетостта (ЕСЗ); те се разглеждат както пряко, така и в рамките на по-общи съображения относно необходимостта от реформи на пазара на труда, както и във връзка със странични въпроси като нелегалната имиграция в ЕС и достойните условия на труд в трети страни.

2.1.3 По-конкретно, сивата икономика и недекларираната заетост са елементи от оповестения през април 2012 г. пакет от мерки за заетостта, от Годишния обзор на растежа за 2012 г. и 2013 г., както и от препоръките на множество държави членки за борба с нелегалния труд и укриването на данъци. В работната програма на Комисията (4) сред законодателните инициативи, които трябва да бъдат осъществени до 2014 г., фигурира „Европейска платформа за борба с недекларирания труд“ за подобряване на сътрудничеството между съответните органи в държавите членки, разпространение на добри практики и определяне на някои общи принципи.

2.2 Ключов елемент е участието на организациите на работодателите и профсъюзите във вземането на решения: „Социалните партньори играят важна роля на национално равнище при изготвянето на правилата на пазара на труда“ (5). Същевременно Европейският икономически и социален комитет (ЕИСК) също обсъди и насърчи развитието на политиките на ЕС за борба със сивата икономика и недекларирания труд в две становища, приети през 1999 г. и 2005 г (6).

2.2.1 В първото становище Комитетът оцени положително стратегията за борба, която се основава на включване в официалния пазар на труда и на микс от политики, приспособими към различните регулаторни и производствени среди в държавите членки. Бяха подчертани и някои от елементите на двусмисленост или подценяване в определението за недеклариран труд, разликата между лицата, принудени да работят по този начин, и тези, които съзнателно избират да не се узаконят, административната и данъчната тежест за малките и средните предприятия и занаятите, управлението на нелегалната имиграция, регламентирането на новите форми на труд, хетерогенността на недекларирания труд и възможната неефективност на някои от предвидените мерки за борба.

2.2.2 Второто становище беше прието от ЕИСК през 2005 г. по собствена инициатива (7). В него отново бяха изтъкнати проблемите, набелязани в предишното становище, но бяха добавени и допълнителни елементи. Сред тях са подобряването на стимулите за узаконяване на заетостта, намаляването на бюрократичните формалности при създаването на нови предприятия със специален акцент върху ниско платените работнички, насърчаването на информационни и образователни кампании за предприятия и работници, въвеждането на ефективна система за проверки и санкции като възпиращ фактор, отчитането на трудовите стандарти в трети държави, връзката с безработицата.

3. Общи бележки: необходимост от действия

3.1 Разходите, които се оценяват като прекалено високи (в частност на труда), не са единственото обяснение за недекларирания труд. Следователно той не само цели незаконно намаляване на производствените разходи в резултат на данъчни измами и измами в областта на социалното осигуряване, но е свързан и с желанието да се избегне спазване на нормативната уредба и трудовите стандарти (минимални заплати, максимално работно време, безопасност, сертифициране). Това разсъждение изключва престъпните дейности и дейностите, които са законни, но се извършват от неупълномощени работници. От друга страна то включва неофициалната непостоянна работа в рамките на семейството или квартала, която обаче е по-добре приета в социален план.

3.1.1 Сложността на явлението е причина за голямото разнообразие на заетата работна сила (8): самостоятелно заети лица, които избират да не се узаконят, служители, които не са обхванати от социалното осигуряване, работят без договор или получават част от заплатата си „на ръка“, членове на семейството, чийто труд не се заплаща, работници, които не декларират второ или трето работно място, нелегални имигранти, работници без минимален стандарт за достоен труд в трети държави, които извършват подизпълнителска дейност за ЕС.

3.2 Необходимостта от сериозни мерки за справяне със сивата икономика и недекларирания труд се налага от техните многобройни отражения както върху предприятията, така и върху служителите и върху публичния бюджет: — конкуренцията между предприятията се нарушава поради нелоялната конкуренция между спазващите и неспазващите правилата, поддържайки съществуването на дейности, които вероятно биха били извън пазара; освен това се създава динамична неефективност, тъй като фирмите не постигат растеж, а остават в сивата икономика и нямат адекватен достъп до кредити; — работниците работят в условия на физическа несигурност, несигурност на доходите и на социалната защита, което има последици не само от етична гледна точка, засягайки тяхното достойнство, но и по отношение на производството заради пропуснатата възможност за обучение през целия живот, професионално развитие, преквалификация за справяне с новите задачи, производствени процеси и продукти; — публичните финанси страдат от изтичане на ресурси, което води до свиване на потока от данъчни и осигурителни вноски („данъчна пропаст“ — tax gap) и несправедливо разпределение на разходите за обществените услуги и социалната държава (free riding).

3.3 Процесът на икономическа глобализация и социално-демографските промени създават обаче — поне потенциално — повече пространство за сивата икономика и недекларирания труд. Затова политиките за борба с тези явления трябва да бъдат в състояние да се развиват съответно, като се приспособяват към променящите се условия и се изправят срещу нововъзникващите явления. Става въпрос за увеличеното търсене на семейни услуги и грижи, намаляването на стандартните форми на труд и повишаването на гъвкавостта на договорните отношения, увеличаването на самостоятелната заетост и възлагането на работа на подизпълнители, укрепването на мултинационалните корпоративни групи. Това изисква да се обърне по-голямо внимание на нормативните дефиниции, на инструментите за мониторинг и контрол и на формите на международна координация.

3.4 От статистическа гледна точка дейностите от сивата икономика са неразделна част от БВП и изискват подходящи методологии, за да им бъде направена оценка. Трудно е обаче да се получи надеждна и сравнима на равнище ЕС информация относно нейния обем и структура, най-малко по три причини: i) естеството на явленията, които по дефиниция не са пряко наблюдаеми, ii) съществуващите в държавите членки множество различни насоки, които пораждат различни национални законодателства; iii) използването на различни методики за изчисляване. Очевидно е, че различните подходи водят до различни количествени оценки, които могат да се различават значително дори в рамките на една и съща страна (вж. Таблица 1). Обикновено стойностите, публикувани от официални национални източници, са занижени спрямо тези, изготвени от учените и международните организации.

3.4.1 Съществуват три вида оценки на обема на сивата икономика, които обаче могат да се прилагат към различни обекти на анализ (добавена стойност или заетост): — преки проучвания на микроравнище (напр. Евробарометър и европейското социално проучване) чрез използване на извадки с епизодичен или постоянен характер, в които от анкетираните се иска да посочат някои особености на своите трудови отношения (9); — непреки оценки на макроравнище въз основа на други известни величини, здраво свързани със сивата икономика, като националните счетоводства, динамиката на пазара на труда, потреблението, търсенето на пари; — иконометрични модели, които разглеждат сивата икономика като ненаблюдаема променлива на базата на основните фактори, които я благоприятстват, и показателите за незаконна дейност.

3.5 В проучване на европейско равнище беше посочено, че за изготвянето на еднородни и сравними между държавите членки оценки полезна основа може да бъде непряката методика, разработена от Националния статистически институт в Италия, изградена въз основа на широко достъпни и надеждни данни, получени от вложения труд (10). В средносрочен план това би могло да осигури на ЕС обща и споделена основа за анализ, сравнение и оценка, която не зависи от разработките на външни изследователски центрове или организации.

3.6 На настоящия етап съпоставимата информация за всички държави членки произхожда както от иконометрични модели за сивата икономика, така и от преките извадкови изследвания на дела на работната сила (служители и самостоятелно заети лица), заета под неофициална форма. Вследствие на това се получават отчасти противоречиви резултати, тъй като се анализират различни аспекти (вж. таблица 2). Освен това само малко на брой държави членки разполагат с периодични данни за явлението.

3.6.1 Иконометричният метод разкрива максимални стойности в някои държави членки от Централна и Източна Европа (до над 30% в България), високи в Южна Европа, средни в останалите страни от Централна и Източна Европа и скандинавските страни, минимални в континенталните и англосаксонските държави членки (11).

3.6.2 Чрез прекия метод обаче се регистрира по-разнообразна картина, с максимални стойности в Южна Европа (особено Кипър и Гърция), но също така в Ирландия и Полша, и минимални стойности в някои държави членки от Централна и Източна Европа, скандинавските и континенталните държави (12).

4. Специфични бележки: отражение на кризата и препоръчвани политически мерки

4.1 Въздействието на кризата и политиките за строги икономии не е ясно a priori. От гледна точка на предлагането, рецесията би трябвало да насърчава намаляването, било то и незаконно, на производствените разходи, за да се компенсира намаляването на печалбата и доходите на фона на по-голямата склонност на безработните да приемат незаконна работа. От страна на търсенето, обаче, за нискоквалифицираните лица има по-малко възможности за работа, тъй като се потребява и инвестира по-малко в сектори като строителството, търговията, хотелиерството и ресторантьорството, семейните услуги.

4.1.1 В действителност емпиричните доказателства не са убедителни (13). Според иконометричните модели последните тенденции изглеждат равномерно низходящи, с изключение на леко увеличение през 2009 г. в разгара на икономическата криза, но с последващо бързо възстановяване между 2010 и 2012 г. (вж. таблица 3). Преките проучвания обаче разкриват по-контрастна картина, като в някои държави членки се забелязва намаление на неофициалната заетост при работниците и служителите, а в други, напротив, се наблюдава увеличение на укриването на данъци от страна на самостоятелно заетите лица.

4.2 Освен обема, структурата на сивата икономика и на недекларирания труд също варира в различните държави членки, поради разликите както в производствената структура, така и в системите на социалната държава (14). Най-силно засегнатите от тези явления категории работници — при които икономическите условия и без това обикновено са по-лоши от средните — страдат още по-силно от рецесията и имат ограничени перспективи за доходите си (15).

4.3 Следователно развитието на сивата икономика и на недекларирания труд — особено вследствие на кризата — не се отразява еднакво на работната сила както в различните държави членки, така и в рамките на отделните икономики. Този разнороден ефект трябва да се вземе предвид при разработването на политиките за борба срещу сивата икономика и при активирането на антицикличните социални политики.

4.4 Предвид сложността и многоизмерността на сивата икономика и недекларирания труд, всеобщо е мнението, че е необходим набор от инструменти за борба с тези явления, вариращи от възпиране чрез контрол и санкции до стимули за спазване на нормативните изисквания. ЕИСК подкрепя нарастващия през последните няколко години брой превантивни и корективни мерки, насочени към предотвратяване на факторите, които стоят в основата на сивата икономика, или към насърчаване на узаконяването. Според Комитета те вероятно са по-полезни с оглед на излизането от икономическата криза (16) (вж. таблица 4).

4.5 Обикновено се предлагат няколко мерки, които действат в различни посоки: — създаване на условия за по-икономично и по-лесно спазване на нормативната уредба за предприятията чрез реформиране и опростяване на административните и данъчните процедури; — увеличаване на риска от разкриване чрез засилване на проверките — по-специално чрез тристранни инспекции с участието на представители на компетентните публични власти (17), работодателите и синдикатите– и повишаване на ефективността на вече съществуващите санкции; — насърчаване на растежа на малките и средните предприятия и активиране на промишлени политики за насърчаване на производствените сектори с висока интензивност на квалифицирана работна ръка; — намаляване на привлекателността на недекларирания за работниците чрез целенасочена подкрепа за доходите и по-очевидна връзка между вноските и социалните услуги; — регулиране на новите форми на труд, така че да не са предмет на злоупотреби, а да позволяват съчетаване на изискванията на предприятията и работниците; — надзор над спазването на изискванията за вноските посредством показатели за адекватност на цената на работната ръка (18) (различна за всеки сектор, категория предприятие и територия), съгласувани със социалните партньори; — намаляване на обществената търпимост към сивата икономика и популяризиране на данъчната етика чрез действия за осведомяване на общественото мнение и стремеж към по-голяма справедливост на данъчната тежест и увеличаване на доверието в публичните администрации и политиката; — въвеждане на периодични мониторингови доклади за оценка на динамиката в развитието и ефективността на предприетите мерки; — засилване на сътрудничеството между държавите членки във връзка с мултинационалните дружества, включително чрез специални агенции или институционални структури (19).

4.6 Всички мерки обаче имат една обща цел: за предприятията — разходите, свързани с икономическите санкции и социалния имидж, да надвишат потенциалните ползи, произтичащи от измамите или нередностите, и следователно рискът да стане по-малко изгоден; за работниците — законният труд да стане по-доходен от недекларирания от гледна точка на месечните доходи и перспективите за бъдещето. Това задължително изисква форми на подкрепа за преобразуване на недекларирания труд в законна заетост.

Брюксел, 21 януари 2014 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Henri MALOSSE

(1) „Към възстановяване и създаване на работни места“, COM(2012) 173 final, параграф 1.1; Решение на Съвета 2010/707/ЕС относно насоките за политиките за заетостта на държавите членки, насока 7.

(2) COM(2007) 628. Аналогична дефиниция се използва от ОИСР. Световната банка обаче предлага работниците без договор и самостоятелно заетите лица с петима или по-малко служители да се смятат за незаети в професионални дейности.

(3)

— 2013 г., работен документ на МОТ „Инспекция на труда и недеклариран труд в ЕС“;

— База данни и доклад на Eurofound от 2013 г. „Борба срещу недекларирания труд в 27-те държави членки на ЕС и Норвегия. Подходи и мерки от 2008 г. насам“(Tackling undeclared work in 27 European Union Member States and Norway. Approaches and measures since 2008);

— „Пакет мерки в областта на заетостта за 2012 г.“: Съобщение на Комисията „Към възстановяване и създаване на работни места“;

— Съобщения на Комисията от 2012 г. и 2013 г. „Годишен обзор на растежа“;

— Специфични препоръки за отделните държави за 2012 г. и 2013 г.;

— 2012 г., PROGRESS Mutual Learning Programme peer review (Партньорска проверка за 2012 г. на напредъка на програмата за взаимно обучение) относно „Борбата с недекларирания труд като нарастващо предизвикателство в контекста на висока безработица“;

— Съобщение на Комисията от 2010 г.„Програма за нови умения и работни места: европейският принос за постигане на пълна заетост“, COM(2010) 682 final;

— Решение 2010/707/ЕС на Съвета от 21 октомври 2010 г. относно насоки за политиките за заетост на държавите членки;

— Съобщение на Комисията от 2007 г. „Засилване на борбата срещу недекларирания труд“, COM(2007) 628 final;

— Специално проучване на Евробарометър от 2007 г. относно недекларирания труд;

— Съобщението на Комисията „Резултат от общественото допитване относно Зелената книга на Комисията „Модернизиране на трудовото законодателство за посрещане на предизвикателствата на ХХI век“, COM(2007) 627;

— Зелена книга относно „Осъвременяване на трудовото право за посрещане на предизвикателствата на ХХI век“, COM(2006) 708;

— „Възможност за създаване на европейска платформа за сътрудничество между инспекциите по труда и други съответни органи за мониторинг и правоприлагане с цел предотвратяване и борба с недекларирания труд“ (2010 г., проучване на Regioplan).

(4) COM(2012) 629 final.

(5) COM(2012) 173 final, параграф 3.2.

(6) ОВ C 101, 12.4.1999 г., стр. 30-37, вследствие на COM(98) 219; ОВ C 255, 14.10.2005 г., стр. 61-66. Въпросът обаче се разглежда и в други становища, отнасящи се по-общо до пазара на труда или явленията, свързани със сивата икономика. Сред тях са: ОВ C 175, 27.7.2007 г., стр. 65-73 и ОВ C 204, 9.8.2008 г., стр. 70-76.

(7) Въз основа на Резолюция № 13538/1/03 на Съвета относно недекларирания труд и Решението на Съвета от 22 юли 2003 г. относно насоките за политиките по заетостта.

(8) Работен документ № 29 на МОТ „Инспекция на труда и недеклариран труд в ЕС“, Женева, 2013 г., глава 1.

(9) Въпреки че съществува риск от недостатъчно точно представяне на сивата икономика заради неверни отговори, предимството е, че се получава подробна информация от социално-икономически характер.

(10) Ciccarone G. и колектив, „Study on indirect measurement methods for undeclared work in the EU“ (Проучване на методите за непряко измерване на недекларирания труд в ЕС), GHK & Fondazione G. Brodolini, окончателен доклад за Европейската комисия, ГД „Трудова заетост, социални въпроси и социално приобщаване“, декември 2009 г.

(11) Schneider F., The Shadow Economy and Work in the Shadow: What Do We (Not) Know? (Икономиката в сянка и работата в сянка: Какво (не) знаем?), IZA Discussion Paper, бр. 6423, март 2012 г.; Schneider F., Size and Development of the Shadow Economy of 31 European and 5 other OECD Countries from 2003 to 2012: Some New Facts (Размер и развитие на икономиката в сянка на 31 европейска държави и 5 други държави, членуващи в ОИСР, от 2003 г. до 2012: някои нови факти), работен документ, 2012 г.

(12) Hazans M., Informal Workers across Europe. Evidence from 30 European Countries (Неофициалните работници в Европа, Данни от 30 европейски държави), работен документ за изследване на политиката, бр. 5912, Световна банка, декември 2011 г.; Packard T. — Koettl J. — Montenegro C.E., In From the Shadow. Integrating Europe's Informal Labor (Излизане от сянката. Интегриране на неофициалния труд в Европа), Световна банка 2012 г., глава 1.

(13) Schneider F., вж. по-горе; Hazans M., вж. по-горе, Packard T. — Koettl J. — Montenegro C.E., вж. по-горе.

(14) В скандинавските страни, които са с по-високи разходи за политиките за пазара на труда, социалната закрила и преразпределението, и следователно с по-голямо равенство на доходите, се забелязва и по-ниско равнище на недекларирания труд, който засяга предимно вторите работни места за допълване на доходите. В Южна Европа обаче, сивата икономика играе ролята на заместител на липсващите активни политики в трудовата и социалната сфера, затова е от особено значение за безработните и хората извън официалния пазар на труда. Вж. Eurofound, „Tackling undeclared work in 27 European Union Member States and Norway. Approaches and measures since 2008 (Борба с недекларирания труд в 27-те държави — членки на Европейския съюз, и Норвегия. Подходи и измерване от 2008 г. насам), юни 2013 г., глави 1 и 4.

(15) Hazans M., стр. 22-39.

(16) Eurofound, глави 2 и 3.

(17) МОТ, вж. по-горе, глава 3.

(18) Те позволяват да се разкрие евентуалното използване на недекларирана работна ръка, когато счетоводните проверки показват цена на работната ръка (заплата плюс социално-осигурителни вноски), по-ниска от предвидените минимални граници. Цитирани са като добра практика в COM(2007) 628 final.

(19) Dekker H. и колектив, Joining up the fight against undeclared work in Europe (Обединяване на усилията в борбата с недекларирания труд в Европа), Regioplan, окончателен доклад до Европейската комисия, ГД „Трудова заетост, социални въпроси социално приобщаване“, декември 2010 г., глава 5.