BG Официален вестник на Европейския съюз C 170/23

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Европейски минимален доход и показатели за бедност“ (становище по собствена инициатива)

2014/C 170/04

Докладчик: г-н DASSIS

Съдокладчик: г-н BOLAND

На 14 февруари 2013 г. Европейският икономически и социален комитет реши, в съответствие с член 29, параграф 2 от Правилника за дейността си, да изготви становище по собствена инициатива относно:

„Европейски минимален доход и показатели за бедност“

(становище по собствена инициатива).

Специализирана секция „Заетост, социални въпроси и гражданство“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 20 ноември 2013 г.

На 494-ата си пленарна сесия, проведена на 10 и 11 декември 2013 г. (заседание от 10 декември), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище със 155 гласа „за“, 93 гласа „против“ и 12 гласа „въздържал се“.

1. Заключения и препоръки

1.1 Отрицателните социални и икономически последици от кризата и липсата на структурни реформи, които подхранват бедността и социалното изключване в Европа, в контекста на застаряващо население, засилен миграционен поток и растящ евроскептицизъм, налагат спешната необходимост от политическа парадигма, която да укрепи солидарността и основните ценности на правото на ЕС в социалната област.

В този контекст ЕИСК:

1.2 смята, че в този така критичен момент въвеждането на европейски минимален доход ще спомогне за икономическото и териториалното сближаване, защитата на основните права на човека, гарантиране на баланса между икономическите и социалните цели и справедливото разпределение на ресурсите и доходите;

1.3 посочва, че бе проведена важна дискусия в рамките на органите на ЕИСК и подчертава спешната необходимост от гарантиране на подходящ минимален доход в Европейския съюз посредством рамкова директива с оглед на ефективната борба с бедността и по-лесната интеграция на пазара на труда, както призоваха Комитетът на регионите (1) и различни организации за борба с бедността (2), и призовава Комисията да предприеме съгласувани усилия в съответствие с резолюцията на Европейския парламент от 2011 г. (3);

1.4 приканва Комисията да разгледа възможностите за финансиране на европейски минимален доход, като се фокусира по-конкретно върху перспективата за създаване на подходящ европейски фонд;

1.5 отправя искане да се предприемат допълнителни мерки с оглед на реалното постигане на целите на стратегията „Европа 2020“ в областта на заетостта, бедността и социалното изключване. Тези мерки следва да включват: 1) продължаване на усилията за постигане на хоризонталните цели в областта на заетостта, 2) поставяне на цели за процентно намаление на трите показателя, съставляващи показателя за бедност и социално изключване; 3) определяне на подцели за групите, изложени на по-висок риск от бедност спрямо населението като цяло (например деца и домакинства на самотни родители) и за работещите бедни; 4) преразглеждане на начина, по който държавите членки изчисляват равнището на бедността и определят националните си цели и 5) подновяване на ангажимента на държавите членки да гарантират, че с обединените им усилия може да се постигне общата цел на Европейския съюз;

1.6 призовава за ефективна оценка на социалното въздействие на мерките, включени в националните програми за реформи (НПР) и националните социални доклади (НСД), както и на пакетите за финансова консолидация, за да не се влошават бедността или социалното изключване и да се осигури по-широко участие на гражданското общество при изготвянето на НПР и НСД;

1.7 призовава за по-сериозно наблюдение на задълбочаващия се проблем с бедността и социалното изключване и приканва Комисията, когато прави оценката на НПР и НСД, да предложи специфични за всяка страна препоръки за социално приобщаване, когато такива са необходими. Те би следвало да се отнасят и за страните, ползващи се от специални програми за подпомагане от Европейската комисия, Европейската централна банка или Международния валутен фонд;

1.8 подчертава, че достойната работа е най-добрата гаранция срещу бедността и социалното изключване и настоятелно призовава Комисията, в сътрудничество с държавите членки, да приложи мерките, предвидени в Пакта за растеж и заетост, за да насърчи растежа, конкурентоспособността и създаването на работни места; приветства намерението на комисар Tajani за изготвяне на Индустриален пакт за укрепване на промишлеността в ЕС и на нейния потенциал за създаване на работни места;

1.9 подчертава по-специално важността на по-голямото участие на работниците, безработните и всички уязвими социални групи в ученето през целия живот и повишаването на нивото на професионална квалификация и усвояването на нови умения, което може да доведе до по-бърза интеграция на пазара на труда, да повиши производителността и да помогне на хората да си намерят по-добра работа.

2. Контекст

2.1 Гарантираният минимален доход (ГМД) е подпомагане на доходите, което не се основава на вноски и осигурява защитен праг за хората, нямащи право да получават средства по линия на социалното осигуряване (4). Като последна защита срещу бедността, той е неразривно свързан с правото на достоен живот за хората, които нямат други възможности да осигурят доход за себе си и за тези, които са на тяхна издръжка (5). Важно е да не се смесва понятието „гарантиран минимален доход“ с понятието „минимална работна заплата“, която се определя с колективни договори или от законодателството.

2.2 Член 10, параграф 2 от Хартата на Общността за основните социални права на работниците (1989 г.) (6) установява правото на „достатъчни ресурси и социална помощ“ за хората извън трудовия пазар и без достатъчно средства за препитание.

2.3 Хартата на основните права на Европейския съюз (2000 г.), която е правно обвързваща, тъй като е част от новия Договор за реформа, постановява, че „човешкото достойнство е ненакърнимо. То трябва да се зачита и защитава“ (член 1) и че „с цел да се бори срещу социалното изключване и бедността, Съюзът признава и зачита правото на социална помощ и на помощ за жилище, предназначени да осигурят достойно съществуване на всички лица, които не разполагат с достатъчно средства“ (член 34, параграф 3).

2.4 Договорът за функционирането на Европейския съюз (член 153, параграф 1, буква з) позволява на Съюза да приема законодателни актове за подкрепа и допълване на дейностите на държавите членки в областта на интегрирането на лицата, изключени от пазара на труда. Сред задължителните фактори, които Съюзът трябва да вземе под внимание при определянето и осъществяването на своите политики и дейности, хоризонталната социална клауза (член 9) посочва по-конкретно висока степен на заетост, адекватна социална закрила и борба срещу социалното изключване.

2.5 Препоръка 92/441/ЕИО (7) приканва държавите членки да признаят „основното право на достатъчни по размер и благонадеждни средства и обезщетения, да адаптират своите системи за социална закрила“ и да определят общи критерии за прилагане, без обаче да утвърждават минимален праг на равнище ЕС.

2.6 Препоръката на Комисията от 2008 г. (8) признава подходящото подпомагане на доходите като един от трите стълба на активното приобщаване, като подчертава, че бенефициерите следва да са на разположение за заетост, обучение или други мерки за социално приобщаване.

2.7 Борбата с бедността и социалното изключване е водеща цел на стратегията „Европа 2020“, която създаде Европейската платформа срещу бедността и социалното изключване (9). За първи път тя поставя като цел намаляването на бедността и социалното изключване с поне 20 милиона души до 2020 г. въз основа на комбинация от три показателя: риск от бедност (определен като процент на хората с доход под 60 % от средния национален доход), тежки материални лишения (липса на средства, оценена въз основа на утвърден списък на блага) и много нисък интензитет на икономическа активност (лица, живеещи в домакинство на безработни) (10). ЕИСК приветства този ангажимент и подчерта, че политиките на ЕС не трябва да увеличават риска от бедност (11).

2.8 Основната цел, която си поставя стратегията „Европа 2020“ за намаляване на бедността и социалното изключване, се основава на намаление, включващо определен брой хора; това я отличава от подхода на останалите водещи цели на стратегията (12) — те са посочени в проценти, което улеснява държавите членки да работят за постигането на еднаква цел, изразена в проценти.

2.9 Държавите членки решават как да определят своите национални цели и какви подходи да приемат за постигането им. Сборът от всички национални цели остава все пак доста под целта, записана в стратегията „Европа 2020“ за 20 милиона души — счита се, че има разминаване от 5 до 8 млн. души между голямата цел на стратегията „Европа 2020“ и сбора от националните цели (13). Нещо повече, в много национални програми за реформи липсва яснота как да се постигне целта за намаляване на бедността и отсъстват подходящи мерки за социално приобщаване (14). От страните, които получават специална помощ от Европейската комисия, Европейската централна банка или Международния валутен фонд, не се изисква да представят отделни национални програми за реформи (15) — те се отчитат съгласно условията на меморандумите за разбирателство, но в тях не се предвиждат мерки за намаляване на бедността или социалното изключване.

2.10 В резолюцията си от 2010 г. (16) Европейският парламент приканва държавите членки да въведат подходящи схеми за минимален доход, равняващ се на 60 % от средния национален доход, като настоява за по-строги препоръки на ЕС, а в резолюцията от 2011 г. (17) настойчиво призовава Комисията да предприеме допитване относно възможността за законодателна инициатива за минимален доход с подходящ размер.

3. Бедността, социалното изключване и безработицата в ЕС

3.1 ЕИСК признава, че бедността е нарушение на правата на човека, което налага допълнителни усилия, за да се постигнат целите, посочени в член 3, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, и счита, че преодоляването на бедността е предизвикателство за цяла Европа.

3.2 В много страни (18) след 2008 г. кризата и липсата на структурни реформи доведоха до повишен риск от бедност, социално изключване и изключване от пазара на труда: най-новите данни на Евростат (19) потвърждават, че 24,2 % от населението на ЕС или 119,7 млн. души са застрашени от бедност или социално изключване (20). През 2011 г. процентът е нараснал в 19 държави членки, а от 2008 г. до 2011 г. броят на лицата, живеещи в бедност или социално изключване, е нараснал с 4 милиона. Трите показателя, които съставляват „риска от бедност или социално изключване“, също са се влошили след 2008 г.: сега рискът от бедност засяга 17 % от хората, тежките материални лишения — 9 %, а 10 % от населението живеят в домакинства с много нисък интензитет на икономическа активност. В много държави бедните стават все по-бедни (21).

3.3 Децата (под 18 години) са сред групите, изложени на по-голям риск от бедност или социално изключване спрямо населението като цяло и съставляват 27,1 % (22). Едновременно с това в някои страни рискът от бедност е сравнително висок за хората над 65-годишна възраст (23).

3.4 Разликите в доходите и социалните неравенства нарастват във всички държави членки, както и между държавите и регионите, а освен това се задълбочават значително вследствие на кризата (24). Нещо повече, групите от населението, които вече са били необлагодетелствани преди кризата, страдат още повече (25).

3.5 Кризата насочва вниманието към нови форми на бедност като бездомност, енергийна бедност, финансово изключване (отказан достъп до основни банкови услуги и кредит) или свръхзадлъжнялост на домакинствата, а социалните рискове застрашават повече жените, отколкото мъжете. Същевременно най-уязвимите групи, сред които по-възрастните хора (особено най-възрастните хора и възрастните жени), хората с увреждания, хората със сериозни хронични заболявания, домакинствата на самотни родители, семействата с ниски доходи, както и мигрантите и някои национални малцинства (напр. ромите), са извънмерно засегнати от различни форми на лишения.

3.6 Заетостта и социалната обстановка в Европейския съюз са на критични равнища. Безработицата продължава да расте и през януари 2013 г. безработните са 26,2 млн. или 10,8 % от икономически активното население на ЕС (съответно 19 млн. или 11,9 % в еврозоната), а икономическото положение на домакинствата е тревожно (26). Безработицата сред младежта е на рекордни нива в целия Европейския съюз: 23,6 % от младите хора в трудоспособна възраст са без работа и често остават безработни за по-дълги периоди от време.

3.7 ЕИСК е сериозно загрижен поради растящия брой работещи бедни, който произтича, наред с другото, от все по-голямото разпространение на несигурни работни места и ниско заплащане. През 2011 г. 8,9 % от работещите са живели под прага на бедността и са били една трета от възрастните лица в трудоспособна възраст, изложени на риск от бедност (27).

4. Общи бележки

4.1 ЕИСК излезе с редица становища (28) по въпроси, които пряко или косвено засягат минималния доход и бедността, като отправи подходящи препоръки. Бележките и препоръките, които той направи през 1989 г. (29), днес са още по-неотложни, предвид неблагоприятните последици от кризата. Комитетът подкрепя Европейската платформа за борба с бедността и социалното изключване, като счита, че отвореният метод на координация, заедно с хоризонталната социална клауза, може да спомогне за гарантиране на минимален доход и за справяне с бедността и социалното изключване.

4.2 Спешната необходимост от схема за минимален доход беше подчертана по време на общественото изслушване (30), което ЕИСК организира в процеса на изготвяне на своето становище и което събра експерти и заинтересовани лица за обсъждане на идеи за подобряване на измерването на бедността и на предизвикателствата пред приемането на европейска схема за минимален доход.

4.3 Многоизмерният характер на бедността (31) и социалното изключване изисква укрепване на социалното измерение в европейското управление — социално устойчивите макроикономически политики са предварително условие за изход от кризата и за социално сближаване. Трайната бедност и изключване са пагубни за икономиката, тъй като изчерпват разполагаемия доход и търсенето, подриват конкуренцията и създават ограничения за националните бюджети.

4.4 В това отношение ЕИСК е убеден в необходимостта да се направи преоценка на приоритетите и политиките, най-вече на паричната политика, в това число и на Пакта за стабилност и растеж, на политиките за конкуренцията и външната търговия, както и на финансовата и фискалната политика.

4.5 ЕИСК приветства актуализирания пакет за социални инвестиции от 20 февруари 2013 г. (32), в който държавите членки се призовават да планират ефикасно и адекватно подпомагане на доходите, при което се отчитат социалните нужди, идентифицирани на местно, регионално и национално равнище, и да определят референтни бюджети, съдържащи списък със стоки и услуги, необходими за определено благосъстояние на дадено домакинство с определена големина и състав, съпътствани с преценка за съответните месечни или годишни разходи.

4.6 ЕИСК отправя настойчиво искане към Комисията да ускори изпълнението на обещанието си (33) да подкрепи действията на държавите членки, като наблюдава реформите за активно приобщаване, като изготви метод за определяне на референтни бюджети и проследява доколко е подходяща помощта за доходите според въпросните бюджети, след като бъдат изготвени в сътрудничество с държавите членки.

4.7 ЕИСК е твърдо убеден, че най-добрият начин за намаляване на бедността и избягване на социалното изключване е отново да се генерира растеж, да се насърчи конкурентоспособността и да се създадат благоприятни рамкови условия за европейските предприятия (в това число, например, като се избягва прекомерната административна тежест и се гарантира достъп до финансиране), за да им се даде възможност да се разширяват и да създават работни места за хората с подходящи умения.

4.8 Комитетът подчертава необходимостта да се придаде особено значение на програмите за обучение през целия живот като основно средство за борба с бедността и социалното изключване, чрез даването на силен тласък на възможностите за наемане на работа и на достъпа до знание и до пазара на труда. Важно е да се засили участието на работниците, безработните и всички уязвими социални групи в ученето през целия живот и да се повиши нивото на професионална квалификация и усвояването на нови умения, което може да доведе до по-бърза интеграция на пазара на труда, да повиши производителността и да помогне на хората да си намерят по-добра работа.

4.9 ЕИСК подкрепя един цялостен подход към социалното предприемачество, с увеличено финансиране на Фонда за социално предприемачество и подобрена законова и административна среда за насърчаване на предприятията от сферата на социалната икономика, които могат да се борят с бедността и да бъдат двигатели на растежа, иновациите и заетостта.

4.10 ЕИСК приветства неотдавнашната препоръка относно детската бедност (34), но изразява съжаление, че толкова много деца са изложени на риск от бедност, който се предава от поколение на поколение, разкривайки недостатъците на съществуващите политики.

4.11 ЕИСК е загрижен, тъй като целта на стратегията „Европа 2020“ по отношение на бедността и социалното изключване (20 млн. бедни по-малко през 2020 г. в Европейския съюз) няма да бъде постигната.

4.12 ЕИСК вече е отбелязвал, че степента на участие на гражданското общество в подготовката на НПР се различава значително в отделните държави членки, като в някои от тях се дават твърде малко гаранции за подобно участие (35).

4.13 Липсата на актуални данни за доходите и условията на живот е пречка пред осъществяването на стратегията „Европа 2020“.

5. Ролята на минималния доход за борбата срещу бедността и за социалното приобщаване

5.1 ЕИСК осъзнава, че да се предостави на Европейския съюз специфична главна роля в защитата на минималния доход би било изключително сложно политическо решение поради различията между държавите членки в икономически план, многообразието на схемите за минимален доход (36) и на структурите за социална защита, субсидиарността, съвкупността от права и задължения, свързани със защитата на минималния доход и сложността на взаимоотношенията между съществуващите политики и резултатите от тях, от една страна, и идеята за „солидарност“ в Съюза, от друга.

5.2 Въпреки това ЕИСК счита, че е необходимо въвеждане и укрепване на схемите за минимален доход, тъй като двадесет и две години след Препоръка 92/441/ЕИО все още не всички държави членки имат такива, достъпът до тях и функционирането им не са гарантирани навсякъде, а кумулативните цели на държавите членки да намалят бедността и социалното изключване са значително под целта на „Европа 2020“ (37).

5.3 Като има предвид взаимодействията между бедността и икономиката, ЕИСК подчертава стабилизиращия потенциал на схемите за минимален доход, които могат да смекчат социалния ефект на кризата, както и да имат антициклично въздействие благодарение на предоставянето на допълнителни средства за насърчаване на търсенето на вътрешния пазар.

5.4 ЕИСК сериозно се опасява, че схемите за минимален доход, които се различават значително в повечето държави членки по отношение на покритието, универсалността и ефективността, няма да могат да смекчат достатъчно бедността и че тяхното неизползване ще бъде допълнително изпитание за тяхната ефективност (38).

5.5 ЕИСК приветства положителните резултати от отворения метод за координация в социалната област, но изразява съжаление, че съществуващите инструменти и структури не са проучени напълно, а напредъкът в борбата с бедността и социалното изключване е ограничен.

5.6 ЕИСК подкрепя въвеждането на европейска директива, в допълнение на отворения метод за координация в социалната област, с която да се разширят схемите за минимален доход във всички държави членки, да се актуализират съществуващите схеми, като се отчете различният национален контекст и по този начин се изпрати ясно послание за европейския социален стълб.

5.7 Предложената директива следва да въведе общи стандарти и показатели, да осигури методи за наблюдение на прилагането ѝ и да позволи включването на социалните партньори, бенефициерите и други заинтересовани страни при установяването или прегледа на националните схеми за минимален доход.

5.8 ЕИСК счита, че като предпоставка за укрепване на солидарността и социалното сближаване във и между държавите членки, бюджетните и макроикономическите политики, в рамките на изпълнението на съществуващите политики и използването на наличните инструменти и структури, следва да подпомагат целите за социални инвестиции на „Европа 2020“.

5.9 ЕИСК е убеден, че усилията на ЕС за подобряване на защитата на минималния доход трябва да включват предоставяне на държавите членки — и най-вече на тези, които имат най-остра нужда — на помощ за отваряне на пазарите и прилагане на ефикасни макроикономически политики, както и по-ефективно и целенасочено използване на съществуващите средства и незабавен преглед на възможностите за увеличаване на необходимите ресурси.

5.10 ЕИСК припомня, че макар схемите за минимален доход да са пряко свързани със системите за социална защита и помощи, те не трябва да водят до зависимост от тези помощи и отново повтаря условията, които определи през 1989 г (39). За целта схемите за минимален доход би трябвало да бъдат подкрепени с общи политики и целеви разпоредби, като активни политики на пазара на труда (АППТ), чиято цел е да помогнат на безработните да се върнат на пазара на труда, услуги за намиране на работа, управление на социалните плащания и програмите, насочени към пазара на труда, като обучение и създаване на работни места, подкрепяни чрез подходящи стратегии за активиране, така че търсещите работа да имат повече шансове да намерят такава. Също толкова важни са ефикасните институции в областта на пазара на труда, здравеопазването, политиките за жилищно настаняване и финансово достъпните, висококачествени обществени услуги.

Брюксел, 10 декември 2013 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Henri MALOSSE

(1) Становище на Комитета на регионите относно „Европейска платформа срещу бедността и социалното изключване“, ОВ C 166, 7.6.2011 г., стр. 18. Виж стр. 19, параграф 7.

(2) ATD Fourth World, Европейската мрежа за борба с бедността (EAPN), Европейската федерация на националните организации, работещи с бездомните (FEANTSA), европейската секция на благотворителното дружество „Emmaüs“ и т.н.

(3) Резолюция на Европейския парламент от 15 ноември 2011 г. относно Европейската платформа срещу бедността и социалното изключване (2011/2052(INI), ОВ C 153E, 31.5.2013 г., стр. 57–78.

(4) Другите политики са: а) универсален основен доход или основна гаранция за доходите, фиксирано обезщетение, което се изплаща постоянно на определени интервали на всеки възрастен гражданин, независимо от неговото икономическо или социално положение или готовност за работа и б) отрицателен данък върху доходите, основаващ се на концепцията за пределна данъчна ставка.

(5) Hugh Frazer & Eric Marlier, Minimum Income Schemes Across EU Member States („Схеми за минимален доход в държавите — членки на ЕС“), обобщаващ доклад, Мрежа на ЕС на националните независими експерти по социално приобщаване, Европейска комисия, ГД „Заетост, социални въпроси и равни възможности“, октомври 2009 г.

(6) Комисия на Европейските общности, „Харта на основните социални права на работниците“, Люксембург, Служба за официални публикации на Европейските общности, 1990 г.

(7) Препоръка 92/441/ЕИО на Съвета от 24 юни 1992 г. относно общите критерии за достатъчните по размер средства и социалното подпомагане в системите за социална закрила, ОВ L 245, 26.8.1992 г., стр. 46–48.

(8) Препоръка на Комисията от 3 октомври 2008 г. относно активното приобщаване на лицата, изключени от пазара на труда (нотифицирана под номер C(2008) 5737), ОВ L 307, 18.11.2008 г., стр. 11–14.

(9) „Европа 2020 — Стратегия за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж“, COM(2010) 2020 final, Брюксел, 3.3.2010 г.

(10) Заедно те определят една обща целева група хора, „изложени на риск от бедност и изключване“, като дадено лице се причислява към групата, ако отговаря поне на един от показателите и се отчита само веднъж.

(11) Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите относно „Европейската платформа срещу бедността и социалното изключване: европейска рамка за социално и териториално сближаване“ COM(2010) 758 final, ОВ C 248, 25.8.2011 г., стр. 130–134.

(12) В областта на заетостта, образованието, изменението на климата и НИРД целите са определени в проценти, което дава възможност на държавите членки да си поставят сходни национални цели, изразени в проценти.

(13) Европейска комисия, „Заетост и социално развитие в Европа“ (2012 г.).

(14) Frazer, Hugh & Marlier, Eric, Assessment of Progress towards the Europe 2020 social inclusion objectives: Main Findings and Suggestions on the Way Forward („Оценка на напредъка във връзка с целите за социално приобщаване, залегнали в стратегията „Европа 2020“: основни констатации и предложения за пътя напред“), Мрежа на ЕС на националните независими експерти по социално приобщаване, Брюксел, Европейска комисия.

(15) Европейска комисия, „Насоки за националните програми за реформи“, 18 януари 2012 г.

(16) Резолюция на Европейския парламент от 20 октомври 2010 г. относно ролята на минималния доход за борбата срещу бедността и насърчаването на общество, основаващо се на принципа на интеграцията в Европа 2010/2039(INI), OB C 70E, 8.3.2012, стр. 8–18.

(17) Вж. бележка под линия 3.

(18) Работен документ на службите на Комисията, Evidence on Demographic and Social Trends. Social Policies' Contribution to Inclusion, Employment and the Economy („Данни за демографски и социални тенденции. Приносът на социалните политики за приобщаването, заетостта и икономиката“), SWD(2013) 38 final, част 1.

(19) Евростат, 2013 г. Водещи показатели t2020_50, t2020_51, t2020_52, t2020_53, актуализирани на 3 октомври 2013 г.

(20) Най-високите стойности се наблюдават в България (49 %), Румъния и Латвия (по 40 %), Литва (33 %), Гърция и Унгария (по 31 %), и Италия (28,2 %).

(21) Европейска комисия, Social Europe: Current Challenges and the Way Forward, Annual Report of the Social Protection Committee („Социална Европа: настоящи предизвикателства и пътят напред, годишен доклад на Комитета за социална закрила“), 2012 г.

(22) Вж. бележка под линия 18.

(23) Пак там.

(24) Европейска конфедерация на профсъюзите (ETUC) и Европейски синдикален институт (ETUI), Benchmarking Working Europe 2013 („Съпоставка на работеща Европа“), 2013 г.

(25) Eurofound, Quality of Life in Europe: Impacts of the Crisis, 3rd European Quality of Life Survey („Качество на живота в Европа — въздействие на кризата, трето проучване на европейското качество на живот“), Люксембург, 2012 г.

(26) Европейска комисия, Тримесечен преглед на трудовата заетост и социалното положение в ЕС, март 2013 г.

(27) Вж. бележка под линия 21.

(28) Вж. ОВ C 44, 11.2. 2011 г., стр. 23-27; ОВ C 166, 7.6.2011 г., стр. 18-22; ОВ C 24, 28.1.2012 г., стр. 35-39; ОВ C 318, 23.12.2009 г., стр. 52-56; ОВ C 48, 15.2.2011 г., стр. 57-64; ОВ C 44, 11.2.2011 г., стр. 90-98; ОВ C 44, 11.2.2011 г., стр. 34-39; ОВ C 318, 29.10.2011 г., стр. 43-49; ОВ C 132, 3.5.2011 г., стр. 26-38; ОВ C 128, 18.5.2010 г., стр. 10-17.

(29) ОВ C 221, 28.8.1989 г., стр. 10–15.

(30) 28 май 2013 г., http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.events-and-activities-european-minimum-income.

(31) Показателят за риск от бедност или социално изключване се състои от три елемента: риск от бедност, тежки материални лишения и много нисък интензитет на труд.

(32) Съобщение на Комисията „Социални инвестиции за растеж и сближаване, включително изпълнение на Европейския социален фонд за периода 2014–2020 г.“, COM(2013) 83 final. „Пакетът за социални инвестиции“ включва още препоръка относно „Инвестициите в децата — изход от порочния кръг на неравностойното положение“ (C(2013) 778 final), работни документи относно „Дългосрочни грижи в застаряващите общества — предизвикателства и възможни политики“, „Инвестиции в здраве“, „Проследяване на изпълнението от страна на държавите членки на препоръката на Европейската комисия от 2008 г. за активно приобщаване на лицата, изключени от пазара на труда“, както и Третия двугодишен доклад относно социалните услуги от общ интерес.

(33) Съобщение COM(2013) 83 final, параграф 2.2.

(34) Препоръка на Комисията от 20 февруари 2013 г., озаглавена „Инвестициите в децата — изход от порочния кръг на неравностойното положение“, ОВ L 59, 2.3.2013 г., стр. 5–16.

(35) ЕИСК: „Участие на гражданското общество в националните програми за реформи“ , обобщен доклад, Брюксел, 28 февруари 2011 г.

(36) За цялостен преглед виж горепосочено Frazer и Marlier, 2009 г.

(37) Комитет за социална закрила, цитиран по-горе.

(38) SWD(2013) 39 final.

(39) Вж. становището, посочено в бележка 29.