Публикация на заявление за регистрация на наименование съгласно член 50, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни

(2022/C 341/05)

Настоящата публикация предоставя право на възражение срещу заявлението в съответствие с член 51 от Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета (1) в срок от три месеца от датата на нейното публикуване.

ЕДИНЕН ДОКУМЕНТ

„Dalmatinska janjetina“

ЕС №: PDO-HR-02799—17.8.2021

ЗНП (X) ЗГУ ( )

1. Наименование/наименования [на ЗНП или ЗГУ]

„Dalmatinska janjetina“

2. Държава членка или трета държава

Хърватия

3. Описание на селскостопанския продукт или храната

3.1. Вид продукт

Клас 1.1. Прясно месо (и карантия)

3.2. Описание на продукта, за който се отнася наименованието в точка 1

Месото „Dalmatinska janjetina“ е произведено от агнета от местната хърватска порода овце — Dalmatian Pramenka — които са родени, отгледани и заклани изцяло в посочения в точка 4 географски район.

При производството на „Dalmatinska janjetina“ клането на агнетата се извършва при достигане на възраст от 70 до 130 дни и на телесно тегло между 15 kg и 28 kg.

Отличителни характеристики на кланичните трупове на агнетата от породата Dalmatian Pramenka са тяхната средна до много добра конформация и лекото им до умерено покритие с мастна тъкан (степен 2 или 3). Кланичните трупове заедно с главата тежат 8—14 kg, на дължина са до 80 cm, а теглото на топлия труп е най-малко 45 %. Цветът на мускулната тъкан е бледорозов до розов, а месото на мускула longissimus dorsi съдържа под 4 % мазнини, като в състава си има поне пет различни летливи органични химични съединения от групата на терпените.

Месото „Dalmatinska janjetina“ се предлага целогодишно на пазара, единствено прясно и охладено, под формата на цял кланичен труп заедно с главата, бъбреците и околобъбречната лой (които не са отделени от кланичния труп) и със или без карантия (черен дроб, бели дробове с трахея и сърце) и тестисите, които, ако са налични, се считат за част от кланичния труп, или като половинки кланичен труп, получен чрез симетрично разфасоване на трупа по неговата дължина, следвайки разделителната линия, минаваща през средата на главата, вратните, гръбначните, кръстните и опашните прешлени, гръдната кост и неподвижната става на седалищно-срамната кост.

Месото „Dalmatinska janjetina“ винаги се консумира сготвено. Месото е сочно, крехко, топящо се в устата и лишено от изразен аромат и вкус на овнешко.

3.3. Фуражи (само за продукти от животински произход) и суровини (само за преработени продукти)

До настъпване на клането на агнетата, използвани за производство на „Dalmatinska janjetina“, единствените им източник на храна са майчиното мляко и пасищата.

Пасищата представляват най-важният източник на храна за овцете, като покриват до 80 % от хранителните им нужди, докато останалите 20 % се състоят от сено и/или по-рядко от люцерна (предимно през зимата). Поне 80 % от фуража идва от посочения в точка 4 определен географски район на производство на „Dalmatinska janjetina“. Сеното се добива най-често от близките ливади, намиращи се в по-плодородните райони на Dalmatian Hinterland — планинските райони на Dalmatia — а в случаите на голяма нужда и по време на суша то се набавя и от райони, извън определения район на производство на „Dalmatinska janjetina“, по-специално от ливадите на Lika и Gorski Kotar, но единствено от следните окръзи: Област Zadar (района на град Gračac), област Lika-Senj (цялата област), област Karlovac (само територията на град Ogulin и общините на Josipdol, Plaški и Saborsko) и област Primorje-Gorski Kotar (само територията на градовете Vrbovsko, Delnice и Čabar, и общините Lokve, Fužine, Mrkopalj, Ravna Gora, Skrad и Brod Moravice). Сеното от посочените райони може да бъде използвано като допълващо фуража за овцете (но не и за агнетата) през зимата, когато овцете майки са в сухостоен период (бременност) и следователно не оказва влияние върху качеството и химичния състав на агнешкото месо.

3.4. Специфични етапи на производство, които трябва да бъдат извършени в определения географски район

Всички етапи от производството на „Dalmatinska janjetina“ трябва да бъдат извършвани в посочения в точка 4 определен географски район на производство.

Процесът на производство на „Dalmatinska janjetina“ включва отглеждането, чифтосването и агненето на овцете от породата Dalmatian Pramenka, както и отглеждането и клането на техните агнета.

3.5. Специфични правила за рязане, настъргване, опаковане и др. на продукта, за който се отнася регистрираното наименование

Преди пускането им на пазара кланичните трупове и половинките кланични трупове на агнетата от порода Dalmatian Pramenka трябва да бъдат маркирани с печата на одобрената кланица, където е извършено клането, и опаковани в прозрачно, самозалепващо се пластмасово фолио.

Опаковането — т.е. обвиването на разфасованите и охладени кланични трупове на агнешко месо „Dalmatinska janjetina“ в пластмасово фолио — се извършва в кланиците в посочения в точка 4 район преди продуктът да бъде пуснат на пазара, главно с цел зспазване на хигиенните изисквания (предотвратяване на контакта на кланичните трупове с източници на микробно замърсяване по време на обработката и транспорта), свежестта и качеството (предотвратяване на излагането на кланичните трупове на въздух, като по този начин се забавят химичните процеси, разграждащи мазнините и протеините в месото).

3.6. Специфични правила за етикетиране на продукта, за който се отнася регистрираното наименование

4. Кратко определение на географския район

„Dalmatinska janjetina“ се произвежда в административните граници на област Lika-Senj (единствено района на град Novalja и крайбрежните склонове на планинската верига Velebit на територията на община Karlobag) и област Zadar (само районите на градовете Benkovac, Biograd, Nin, Obrovac, Pag и Zadar и общините Bibinje, Galovac, Jasenice, Kali, Kolan, Kukljica, Lišane Ostrovičke, Novigrad, Pakoštane, Pašman, Polača, Poličnik, Posedarje, Povljana, Preko, Privlaka, Ražanac, Sali, Stankovci, Starigrad, Sukošan, Sveti Filip i Jakov, Škabrnja, Tkon, Vir, Vrsi и Zemunik Donji) и на цялата територия на област Šibenik-Knin, област Split-Dalmatia и област Dubrovnik-Neretva.

5. Връзка с географския район

Специфична характеристика на географския район

Природни фактори

Географският район Dalmatia включва три различни геоморфологични и климатични зони (крайбрежната и островна зона със средиземноморски климат, прилежащите райони на Dalmatian със субсредиземноморски климат и планинската зона с континентален климат), които, наред с въздействието на хората през вековете са повлияли пряко на растителната покривка в района. На местата, които са силно засегнати от вятъра бора или чиито почви са в най-висока степен деградирали и каменисти (напр. предпланинските участъци на планинската верига Velebit), има предимно пасища с медицински градински чай и декоративно коило (Ass. Stipo-Salvietum officinalis), с многобройни илирийски и илиро-адриатически ендемични видове, предимно тези, които са се адаптирали към сушата и силния вятър бора, особено видовете ароматни и медицински растения. Dalmatia е един от регионите на Европа с най-богатата флора, тъй като е местообитание на приблизително 3 500 различни вида растения, над 7 % от които са ендемични видове, наред с още по-големия брой стеноендемични видове (Ozimec et al., 2009, Poljoprivredna bioraznolikost Dalmacije. Tradicijske sorte i pasmine Dalmacije, стр. 430). Пасищата във вътрешните части на Dalmatia се състоят предимно от илирийска власатка и луковична коелерия (Ass. Festuco-Koelerietum officinalis), в чийто флористичен състав преобладават множество ниски, предимно нискорастящи тревисти видове, вероятно получени в резултат на процеса на селекция, продължил хиляди години с извеждането на овцете на паша. Тези пасища се считат за типични пасища за овце (Rogošić, 2000: Gospodarenje mediteranskim prirodnim resursima, стр. 112). Това ясно доказва не само, че местната порода Dalmatian Pramenka е адаптирана към естествените условия с оскъдни хранителни вещества, но и че е оказала влияние върху ботаническия състав и характеристиките на пасищата. В допълнение към изобилието от различни растителни видове, отличителните черти на пасищата на Dalmatia в крайбрежния и островен район и вътрешните части на Dalmatia (хинтерланда) са техният ограничен брой, особено през сухите периоди на годината, и значителният дял на растителни видове с ниска хранителна стойност, съдържащи множество ароматни и антиоксидантни химични съединения (двусемеделни растения) (Приложение 6.4. Krvavica et al., 2015, „Isparljivi sastojci arome dalmatinske janjetine“, Meso 1, стр. 58). Тези характеристики придават истински уникален характер на пасищата на Dalmatia, отличавайки ги значително от пасищата в континенталните райони, докато планинските зони, в които няма забавяне на растежа на растенията през лятото (и където няма суша, за разлика от по-ниските райони на вътрешните части на Dalmatia, бреговете и островите), изобилстват от растителните видове и също така разполагат с голямо количество пасища, като поради това традиционно се използват като ливади за производство на качествено сено или за паша през сухия период на годината.

Човешки фактор

Наименованието „Dalmatia“ е в тясна връзка с традицията за отглеждане на овце в този район. Още през IV век пр.н.е. илирийското племе на „далматите“ или „делматите“ се заселва на територията на днешна Dalmatia. Наименованието на това племе произлиза от илирийската дума за овца — „dalma“ или „delma“ — а римската провинция Dalmatia е кръстена на племето (Ozimec et al., 2009, Poljoprivredna bioraznolikost Dalmacije; Tradicijsko poljoprivredno bilje i domaće životinje, стр. 203, 204). Първите писмени сведения за овцевъдство в Dalmatia датират от края на XVII и началото на XIX век, докато в източник от 1808 г. се споменава за отглеждането на почти два милиона овце и кози (Defilippis, 2001, Dalmatinska poljoprivreda u prošlosti, стр. 83; в: Kraljski Dalmatin, 1808, стр. 218, 222). Съществуват исторически сведения за номадския начин на живот на овцевъдите в Dalmatia, които през летните месеци (от юни до август) водели овцете и козите си до близките планини, където пребивавали заедно с тях, като този обичай съществува и до днес в региона (планинските вериги Velebit, Dinarides, Svilaja, Kamešnica, Mosor и Biokovo). Овцевъдите правят това главно защото през лятото растителността спира да расте — с други думи няма достатъчно пасища и вода — в равнинните райони.

Традиционният начин за приготвяне на „Dalmatinska janjetina“ чрез печене на кланичния труп на агнето в неговата цялост заедно с главата (Brusić, 8000 godina uzgoja ovaca na hrvatskom Jadranu, стр. 416, 427, 428, 431) има съществено въздействие върху характеристиките на кланичния труп на агнетата от породата Dalmatian Pramenka (възрастта и теглото на агнетата), които следователно винаги се предлагат на пазара заедно с главата.

Специфична характеристика на продукта

Месото „Dalmatinska janjetina“ е високо ценено от потребителите, а заради своето изключителното качество се счита за кулинарен специалитет в Dalmatia. Теглото на кланичните трупове на агнетата от породата Dalmatian Pramenka ги причислява към категорията на кланичните трупове с ниско тегло. В сравнение с агнетата, отглеждани в континентални райони или тези отглеждани интензивно в кошари, кланичните трупове на агнетата от породата Dalmatian Pramenka са с по-висок добив при клане, а мускулната им тъкан е малко по-тъмна на цвят и съдържа по-малко мазнини. В месото на мускула longissimus dorsi има по-малко от 4 % мазнини (Vnučec, 2011, Odlike trupa i kakvoća mesa janjadi iz različitih sistema uzgoja, докторска дисертация, стр. 61), в него се съдържат повече различни летливи ароматни съединения, особено терпени (Krvavica et al., 2015, op. cit., стр. 62) и има специфичен състав на мастните киселини. Съчетанието от всички тези характеристики създава специфични органолептични свойства, които са особено ценени и признати от потребителите. Възрастта и телесното тегло на агнетата при клане, както и начинът на разфасоване на кланичните трупове в кланицата, се определят главно от традицията на овцевъдството, предвидената употреба на продукта и навиците на потребителите; следователно кланичните трупове на агнетата от породата Dalmatian Pramenka — т.е. „Dalmatinska janjetina“ — се пускат на пазара винаги заедно с главата, бъбреците и околобъбречната лой и със или без карантията и тестисите.

Наименованието „Dalmatinska janjetina“ се използва традиционно в ежедневната реч, за което свидетелстват менютата на редица ресторанти в Dalmatia, както и на ресторанти в континентална Хърватия, а същото наименование се използва и в научната и професионална литература.

Причинно-следствена връзка между географския район и продукта

Причинно-следствената връзка между географския район и продукта „Dalmatinska janjetina“ се основава на специфичното качество на месото на агнетата от породата Dalmatian Pramenka и традиционния метод на отглеждане в конкретния географски район.

„Dalmatinska janjetina“ носи наименованието на района, в който се отглежда породата Dalmatian Pramenka (Dalmatia), като самото наименование на Dalmatia също така произлиза от илирийската дума за овца — „dalma“ или „delma“. Следователно може да се твърди, че от най-далечни времена Dalmatia е земя на овце и овцевъди.

Характеристиките на Dalmatian Pramenka — като например нейните здравина и жизненост и особено малката ѝ, заострена глава, гъвкавостта на челюстта и устните ѝ — показват, че тази порода се е адаптирала в продължение на хиляди години към суровите условия на далматинския карстов ландшафт, което ѝ е позволило да пасе на труднодостъпните пасища на скалистия релеф на Dalmatia, покрит с храстови съобщества, и да оцелява дори на най-недостъпните и диви терени, намиращи се по много стръмните склонове на крайбрежния регион. Освен това, пасищата във вътрешните части на Dalmatia са считани за типични за паша на овце, като това вероятно се обяснява със селекцията на растителния живот, получена в резултат от хилядите години паша, предимно на овце, като очевидно процесът на адаптация е протекъл двупосочно. Големият брой растителни видове в трите различни растителни зони, включващи значителен брой видове с ниска хранителна стойност, същевременно съдържащи множество ароматни и антиоксидантни химични съединения, които имат решаващо въздействие върху специфичния химичен състав на продукта, особено по отношение на състава на неговите мастни киселини (Vnučec, 2011, op. cit., стр. 67) и съставът на летливите ароматни съединения, са факторите, които до голяма степен обуславят специфичните аромат и вкус на „Dalmatinska janjetina“. В резултат на това ароматният профил на „Dalmatinska janjetina“ включва значително повече на брой различни летливи съставки от тези в други видове агнешко, особено по отношение на броя и на общия дял на терпените в сравнение с тези в континенталното агнешко (Krvavica et al., 2016, „Isparljivi sastojci mesa janjadi iz različitih zemljopisnih područja“, публикации, стр. 162). Терпените са метаболити на двусемеделните растения, които имат засилено присъствие в уникалния и разнообразен флорален състав на пасищата в Dalmatia и които непокътнати се абсорбират директно в животинската тъкан (Krvavica et al., 2015, op. cit., стр. 58), като поради тази причина са считани в литературата за уникални растителни индикатори (Krvavica et al., 2016, op. cit., стр. 162). Освен това, тъй като пашата в района, в който се отглежда породата Dalmatian Pramenka, е оскъдна през по-голямата част от годината, овцете и агнетата всекидневно изминават големи разстояния в търсене на храна, поради което месото „Dalmatinska janjetina“ е с по-ниско съдържание на мазнини и леко по-тъмен цвят (светлорозово до розово) в сравнение с това на другите видове агнешко. Ограничените възможности за паша водят също и до по-бавен растеж на агнетата, като в резултат на това храносмилателната им система е по-слабо развита; следователно добивът от кланичните трупове при клане е по-висок в сравнение с това на континенталните агнета (Mioč et al., 2012, „Dalmatinska janjetina“, публикации, стр. 31, 32, 34). С оглед на посоченото по-горе може да се заключи, че отличителните и специфични аромат и вкус на „Dalmatinska janjetina“ произтичат не само от характеристиките на породата и традиционния метод на отглеждане на овцете и агнетата, но и — и преди всичко — от специфичността на географския район, в който се отглежда породата Dalmatinska Pramenka.

Препратка към публикуваната продуктова спецификация

https://poljoprivreda.gov.hr/UserDocsImages/dokumenti/hrana/zoi-zozp-zts/dokumenti-zoi-zozp-zts/Specifikacija%20DJ%20-%20izmijenjena_02.2022_%C4%8Distopis.pdf

(1) OB L 343, 14.12.2012 г., стр. 1.