[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 12.5.2009

COM(2009) 224 окончателен

СЪОБЩЕНИЕ НА КОМИСИЯТА

Консултация относно възможностите за риболов през 2010 година

СЪДЪРЖАНИЕ

1. Въведение 3

2. Състояние на ресурсите 4

3. Икономически резултати на рибарството 4

4. Принципи за 2010 година 5

5. Възможностите за риболов, определени в рамките на ОПОР 6

5.1. Определяне на общия допустим улов (ОДУ) 6

5.2. Определяне на риболовното усилие 6

6. Последици от лисабонския договор 7

7. Управление чрез дългосрочни планове 7

8. Работен метод при все още невлезли в сила дългосрочни планове 8

9. Изхвърляния 9

9.1. Насоки за пилотните проучвания във връзка с изхвърлянето 10

10. График на предложенията 11

10.1. Средиземно море и Черно море 11

10.2. Балтийско море 11

10.3. Атлантически океан, Северно море и международни води 11

10.4. График 12

11. Диалог със заинтересованите страни 12

12. Заключение 13

ПРИЛОЖЕНИЕ I 14

ПРИЛОЖЕНИЕ ІІ. Правила за общия допустим улов (ОДУ) 15

ПРИЛОЖЕНИЕ III. Искане към ICES за категории 6—9 17

1. Въведение

Всяка година Европейският съюз решава относно възможностите за риболов — квотите за риба и допустимото риболовно усилие — за рибарите от Европейския съюз и в европейски териториални води. Тези решения се вземат въз основа на предложение на Европейската комисия.

Предложението на Комисията задължително трябва да е формулирано съгласно определени ръководни принципи. На първо място, съгласно главните цели на Общата политика в областта на рибарството (ОПОР)[1], възможностите за риболов през годината трябва да бъдат определени на ниво, което гарантира устойчивото експлоатиране на ресурсите от екологична, икономическа и социална гледна точка. Второ, за гарантиране на стабилна и предвидима рамка за операторите, зависещи от рибарството, ежегодните изменения следва да се поддържат в предварително установени граници. Трето, трябва да се съблюдават международните ангажименти, включително ангажиментът за възстановяване на рибните запаси, така че те да достигнат своята максимална продуктивност[2]. Накрая, съгласно подхода, одобрен в съобщението „Подобряване на консултирането във връзка с управлението на рибарството в Общността“ от 2006 г., заинтересованите страни трябва още от самото начало да участват в дискусиите относно възможностите за риболов.

Съгласно новия метод на работа, предложен през 2006 г., в настоящия документ се излагат намеренията на Комисията за нейните предложения за общия допустим улов (ОДУ) и риболовното усилие през 2010 г., с което тя изпълнява ангажимента си за устойчиво рибарство. Състоянието на ресурсите остава тревожно. Някои от рибните запаси все още се експлоатират извън пределите на устойчивост. Възможностите за риболов са били определяни на твърде високи нива, застрашаващи устойчивостта на запасите. Въпреки това успешно бяха изпълнени няколко дългосрочни планове, което породи признаци на възстановяване на запасите.

Комисията търси становищата на заинтересованите страни относно правилата, изложени в настоящия документ, и приканва държавите-членки и съответния сектор да предложат подобрения. През 2009 г. ще бъдат планирани допълнителни консултации относно подобряването на другите аспекти на управлението на рибарството. Общият подход, предложен в настоящото съобщение, по-точно в приложение ІІ към него, въпреки това може да бъде преработен с оглед на научните препоръки, когато те бъдат представени, и по тази причина Комисията не изключва промени в своите предложения за възможностите за риболов през 2010 г.

2. Състояние на ресурсите

В много сектори политиката за опазване не създава устойчивост. Повечето дълбоководни рибни запаси са намалели и не са на устойчиво ниво поради експлоатирането им извън безопасните биологични граници. Риболовът на много други запаси от пелагични видове обаче е устойчив.

Научните институти ежегодно оценяват дали съществува риск за бъдещото размножаване на рибните видове, т.е. дали те са извън „безопасните биологични граници“. Състоянието на около 59 % от рибните запаси е неизвестно — до голяма степен поради неточните отчети за улова. От запасите, чието състояние е известно, 69 % са изложени на голям риск от изчерпване и само за около 31 % от запасите е установено, че са обект на устойчив риболов. При 86 % от рибните запаси прекомерният риболов е толкова значителен, че добивът би бил по-висок, ако се лови по-малко. Това число е далеч над стойностите, характерни за ситуацията извън ЕС, като в световен мащаб на прекомерен риболов са подложени средно 28 % от запасите[3]. Около 18 % от запасите са в толкова лошо състояние, че учените препоръчват техният улов изобщо да бъде прекратен (вж. таблиците в приложение I).

Въпреки полаганите значителни усилия, от 2003 г. насам са налице само ограничени признаци за възстановяване на рибните запаси или намаляване на прекомерния риболов. Управлението на рибарството в Европейския съюз не функционира според очакванията и целта за достигане на дългосрочна устойчивост не е постигната. Поради това, със Зелената книга беше започната цялостна реформа на ОПОР.

3. Икономически резултати на рибарството

Макар да съществуват примери за рентабилни флоти на ЕС, повечето европейски риболовни флоти или са на загуба или генерират малки печалби. Този лош общ резултат е особено показателен за състояние на хроничен свръхкапацитет, при който прекомерният риболов е едновременно причина и следствие. В това отношение размерът на флотът все още трябва да се адаптира, за да се избегне прекомерният риболов при нормални икономически условия и по този начин се гарантира пълна заетост на корабите.

Като цяло, риболовният флот на ЕС отбеляза скромни печалби между 2003 и 2007 г. Много от печелившите сектори на флота разчитаха обаче на допълнителни приходи от преки субсидии (от страна на ЕС и национални държавни помощи[4]), чийто размер според оценките се движи между 10 % и 20 %. Ако те бъдат приспаднати, доходността на много флоти вероятно би била отрицателна или в най-добрия случай нулева за целия период.

Последните оценки за 2008—09 г. сочат влошаване на икономическите резултати на флота:

- Възможностите за риболов намаляват за редица ключови запаси, което ще ограничи потенциала за приходи на големи сектори от флота на ЕС.

- Кризата с горивата през 2008 г. породи значително увеличение на оперативните разходи и предизвика сериозно безпокойство относно бъдещата структура на флота на ЕС и особено за кораби, които не са енергийно ефективни по отношение на горивото. Макар натискът вследствие на високите цени на горивата да намаля драстично от миналото лято насам (цената на корабното дизелово гориво в пристанищата на ЕС беше около 75 евроцента за литър през юли 2008 г. и спадна на около 36 евроцента за литър през февруари 2009 г.), очакванията са в дългосрочна перспектива цената на горивата отново да се покачи.

- Световната икономическа криза през 2009 г. изглежда засяга както достъпа до кредити, така и търсенето на морска храна, а по този начин — и цената на рибата. Това се отразява на сектора на улова, който и без това не бе способен да се възползва икономически от постоянното нарастване на търсенето на риба в ЕС през последното десетилетие. Въпреки че количеството разтоварвания на суша на повечето запаси намалява, цените при първата продажба на няколко важни видове се задържаха на същото ниво или дори спаднаха. Например през февруари цената на атлантическата треска от Северно и Балтийско море отбеляза намаление от около 20—30 % в сравнение с една година преди това (като средната цена спадна от 3,00—3,50 EUR на 2,20—2,75 EUR за килограм). Съгласно Globefish-FAO, през последните месеци е налице силно намаляване на търсенето и на цените на основните пазари на бяла риба. През 2009 г. има вероятност особено тежко да бъдат засегнати пазарите на видове с висока стойност като атлантическа треска и риба тон. Обратно, очакват се много по-добри изгледи за пелагичните видове с ниска стойност, както и за много ракообразни и за сьомгата.

4. Принципи за 2010 година

Комисията потвърждава своя ангажимент за налагане на възможности за риболов, които съгласно научните препоръки позволяват устойчивост на рибарството, а по отношение на изчерпаните запаси ще осигурят по-големи възможности за тяхното възстановяване.

Възможностите за риболов следва да се определят:

- според дългосрочни планове;

- като се съблюдават международните ангажименти, включително ангажиментът за възстановяване на рибните запаси, така че те да достигнат своята максимална продуктивност (максимален устойчив улов — MSY);

- с оглед на целите на Общата политика в областта на рибарството и по-специално на необходимостта от намаляване на риболова на свръхексплоатираните запаси, както и от възстановяване на изчерпаните запаси.

Комисията счита, че тези принципи са от най-голямо значение. Те са обяснени подробно по-долу.

5. Възможностите за риболов, определени в рамките на ОПОР

5.1. Определяне на общия допустим улов (ОДУ)

Прекомерният риболов и изчерпването на рибните запаси отчасти се дължи на определянето на ОДУ и на риболовно усилие на твърде високи нива. Приетият от Съвета ОДУ въз основа на предложението на Комисията бе средно с 48 % по-висок от улова, който според научните институти би бил устойчив в съответствие с подхода на предпазливост (таблица 4, приложение І)[5]. Предложението на Комисията в много случаи се различаваше от научните препоръки, защото размерът на промяната на ОДУ е ограничен до фиксиран процент (вж. приложение ІІ) в отговор на искането на съответния сектор за стабилност. Наред с познатите проблеми при прилагането, определянето на квоти на твърде високо ниво допринесе за поддържането на морските ресурси на ниско равнище.

5.2. Определяне на риболовното усилие

Риболовното усилие се управляваше успоредно с ОДУ с цел да се намали изхвърлянето на улова, да се ограничат възможностите за нелегален, недеклариран и нерегулиран (ННН) риболов, както и да се стимулира намаляване на свръхкапацитета. Управлението на риболовното усилие е и опазваща мярка, когато няма прогнози, които да се използват за предлагане на ОДУ. То представлява част от дългосрочните планове за запасите от атлантическа треска в Северно и Балтийско море, писия и морски език в Северно море, морски език в западната част на Ламанш, южен хек и норвежки омар.

Приемането през декември 2008 г. на дългосрочния план за запасите от атлантическа треска доведе до значителни промени в начина, по който се управлява риболовното усилие, и следва да служи като пример за по-нататъшно подобряване на системите за усилия, приложими за други видове или в други зони.

Въведената система за управление на риболовното усилие на база определени тавани в kW/дни позволява на държавите-членки да решат какво да е съотношението между капацитета на флота и възможностите за риболов. То позволява също така на държавите-членки да прецизират разпределението на kW/дни за насърчаване на по-селективен риболов. През 2009 г. Комисията ще следи отблизо въвеждането в действие на новата система от държавите-членки, за да се осигури нейното правилно прилагане. Таваните в kW/дни за 2010 г. ще бъдат адаптирани въз основа на научните препоръки в съответствие с правилата за контрол върху улова, определени в съответните дългосрочни планове за управление. Преминаването на схемата на риболовно усилие към системата на kW/дни в рамките на плановете за управление на запасите от южен хек, норвежки омар и морски език в западната част на Ламанш е предвидено да се осъществи след преразглеждане на тези планове през 2010 г.

6. Последици от лисабонския договор

Въпреки че не всички държави-членки са взели решение за ратифициране на Лисабонския договор, Комисията счита за необходимо да се подготви за неговото евентуално влизане в сила преди влизането в сила на регламентите за възможностите за риболов през 2010 г.

Лисабонският договор определя съвместното вземане на решения като основна процедура за въпроси, попадащи в обхвата на ОПОР. Едно изключение е предвидено в член 43, параграф 3 от Договора във връзка с мерките „относно определяне и разпределение на възможностите за риболов“. Тези мерки трябва да се приемат от Съвета по предложение на Комисията и без участието на Европейския парламент. Поради това важно значение придобива ясното разграничаване между мерки, които могат да бъдат считани за отнасящи се до определяне и разпределение на възможностите за риболов, и други мерки, които, напротив, трябва да бъдат приети чрез съвместно вземане на решение.

Ето защо е необходимо щателно проучване на периодично повтарящото се съдържание на ежегодните регламенти на Съвета относно възможностите за риболов, за да се прецени кои от техните разпоредби могат да бъдат включени в мярка, основаваща се на член 43, параграф 3.

Това щателно проучване понастоящем се осъществява от Комисията. Тя възнамерява да включи в своите предложения за регламенти относно възможностите за риболов през 2010 г. само тези разпоредби, които са функционално свързани с определяне и разпределение на възможностите за риболов. Това ще доведе до изключването на всички тези разпоредби от технически и контролен характер, които не отговарят на посочения критерий, както и на разпоредбите, свързани с прилагането в законодателството на Общността на правила, приети от регионални организации за управление на рибарството.

С оглед на това от особено значение ще бъдат предлаганите регламенти за контрола и за техническите мерки: веднъж приети, тези регламенти ще предоставят постоянни разпоредби, като по този начин се заменят преходните мерки, прилагани понастоящем в рамките на една година чрез приложения към ежегодните регламенти относно възможностите за риболов.

7. Управление чрез дългосрочни планове

Дългосрочните планове остават в основата на политиката на Комисията. Съществуващите планове трябва да бъдат изпълнени, включително тези, които са международно договорени. Тези планове се доказаха като по-ефективни за управлението на запасите и спомогнаха за подобреното вземане на решения както по отношение на процедурните аспекти, така и на крайния резултат. От 2002 г. насам бяха разработени планове за управление на много от запасите: 41 % от запасите от пелагични видове (41 % от улова) и 29 % от запасите от дълбоководни видове (44 % от улова) сега са обхванати от дългосрочни планове.

Работата по обхващане на повече запаси от дългосрочното управление ще продължи, като ще бъдат включени запасите от пелагични видове в Балтийско море и някои риболовни дейности в Средиземно море. През 2009 г. ще бъдат предложени конкретни планове за северната мерлуза, западния сафрид, хамсията от Бискайския залив и балтийската сьомга. Ако до приемането на такива планове Съветът и Комисията вече са декларирали специфични намерения относно правилата за улов, декларациите ще бъдат последвани от определяне на възможностите за риболов през 2010 г. за съответните видове и ще бъдат приложени впоследствие в предложения на Комисията (например за херингата от Келтско море и западно шотландската пикша).

Освен това Комисията обмисля възможна различна правна структура за следващите дългосрочни планове, като една от възможностите би могла да бъде обхващането на множество различни запаси от дългосрочното управление чрез един единствен регламент.

8. Работен метод при все още невлезли в сила дългосрочни планове

Ако все още не се изпълняват дългосрочни планове, решенията за ОДУ се вземат въз основа на годишните научни препоръки от Международния съвет за изследване на морето (ICES) и Научно-техническия и икономически комитет по рибарство (STECF), като тези на STECF включват биологични, а също и социално-икономически аспекти. Разработени са правила за определяне на ОДУ[6], така че да се гарантира справедлив подход и да се осигури възможно най-голяма стабилност за сектора. Тези правила ще продължат да бъдат в сила, но с някои промени съгласно изискванията на най-новите научни препоръки.

През 2008 г. STECF докладва[7] за вероятните резултати от прилагането на правилата, съдържащи се в Декларацията за политиката на Комисията. Препоръката като цяло бе в подкрепа на това, че определянето на ОДУ съгласно категории 1 до 3 (въз основа на аналитична оценка на запасите) често води до възстановяване на запасите. STECF посочи обаче един сериозен недостатък: за запаси, за които липсва аналитична оценка (категории 6—9 и 11), определянето на ОДУ съобразно тенденцията в улова за единица усилие (УЗЕУ) няма да осигурява стабилни запаси и не бе препоръчано. Освен това STECF заяви[8] впоследствие, че в случая със запасите от херинга в западната част на Балтийско море, участък ІІІa и подучастъци 22—24, прилагането на правилото за категория 3 не би подобрило състоянието на тези запаси. Предвид на тези заключения е необходима промяна за категория 3.

Вследствие на декларация на Съвета и Комисията се преразглежда управлението на запасите, за които ICES не бе в състояние да представи препоръки относно улова. Комисията възнамерява да разработи ново правило относно запасите от категории 6—9 и формулира искане към ICES по този въпрос (вж. приложение ІІІ). След отговора на ICES и STECF по този въпрос, Комисията ще вземе решение дали нейните предложения за ОДУ за 2010 г. за тези запаси да бъдат въз основа на съществуващото правило или на ново правило, подробности за което се съдържат в приложение III, или пък да използва други алтернативни правила, които може да са били предложени от ICES или STECF. Регионалните консултативни съвети (РКС) се приканват да представят своето становище относно тези нови варианти за управление на запасите без количествена оценка. STECF ще бъде помолен да направи оценка на биологичните, социалните и икономическите последици от тези различни варианти и промени.

Нека сега разгледаме по-конкретно запасите, за които липсват научни препоръки (категория 11). Поради неточните данни от риболовния сектор по отношение на разтоварванията на суша и проблемите по получаване на данни за изхвърлянията и за риболовното усилие, научните институти успяха да прогнозират размера на рибните запаси, нивата на смъртност от риболов и равнищата на улов само за около 35 % от запасите (приложение I). Изглежда, че този проблем се разраства: некачествените данни водят до некачествени решения, което от своя страна означава лошо състояние на опазването и изчерпани запаси. Ако качеството на данните не се подобри, тогава ще последва подход на предпазливост, поради което ще бъдат приложени по-строги правила. Положението е същото и когато два или повече запаса, за които има различни научни препоръки (и те съответно са от различни категории), се управляват заедно и се определя общ ОДУ.

На държавите-членки се напомня да прилагат кръстосаната проверка на данни и да подобрят подаването на данни. Рамковият регламент за събиране на данни (DCF)[9] ще спомогне за решаване на някои от проблемите, свързани с данните, а именно чрез увеличаване на изброените видове, събирането на данни за които е задължително (включително изследвания в открито море). Освен това сегашната реформа на системата за контрол на ОПОР следва да се справи с тези недостатъци, като осигури подобряване на системата за наблюдение на корабите (VMS) и по-бързото и по-широко въвеждане на електронния бордов дневник. През 2009 г. Комисията ще продължи да следи отблизо тези въпроси.

9. Изхвърляния

Изхвърлянето на морски организми (някои от които са от продавани на пазара рибни видове) е основен проблем в европейските териториални води. Комисията ясно изрази своето намерение да ликвидира тази нежелателна практика[10]. За постигане на тази цел се изискват промени в законодателството на Общността, както и в поведението на рибарите. През 2009 г. бяха предприети сериозни стъпки за решаване на проблема с изхвърлянията: в Северно море и Скагерак бе въведена забрана за изхвърляне на риба с цел да бъде заменена с по-ценни видове, риболовното усилие бе намалено допълнително в контекста на многогодишни планове и са в ход пилотни проучвания как още да се намали изхвърлянето. За 2010 г. следва да се вземат още значителни мерки като например:

- Намаляване на риболовното усилие, както е договорено в контекста на многогодишните планове; това е важна стъпка за намаляване на изхвърлянето, тъй като се понижава изхвърлянето на всички видове (включително непродавани на пазара), дължащо се на няколко причини (например ниска или никаква пазарна стойност, замяна на рибата с по-ценни видове и изчерпване на квотата). Освен това, намаляването на риболовното усилие за свръхексплоатираните запаси ще доведе до увеличаване на популацията и на средната големина на рибата, като по този начин ще се снижи изхвърлянето на маломерна риба.

- Обща забрана за изхвърлянето с цел рибата да бъде заменена с по-ценни видове, т.е. във всички зони следва да се прилага забраната за изхвърляне на морски организми, които са уловени при риболовна операция и са качени на борда на риболовен кораб, който може да бъде разтоварен законно.

- Пилотни проучвания — следва да се насърчават научни изследвания по специфични въпроси, които са свързани със забраната за изхвърляне на улов, като например оцеляване на изхвърляните организми, подобряване на селективността на риболовните съоръжения, икономически последици от забраната за изхвърляне, възможна употреба на нежеланите организми и т.н.

- Разрешителни за риболов — държавите-членки се приканват да дават разрешителни за риболов само на кораби, за които са определени възможности за риболов под формата на квоти за видовете, които вероятно ще бъдат улавяни при въпросната риболовна дейност.

9.1. Насоки за пилотните проучвания във връзка с изхвърлянето

През 2009 г. се очаква да нарасне броят на инициативите за проучвания по специфични проблеми, произтичащи от забрана за изхвърляне, което ще породи необходимостта от определяне на общи правила. Те ще осигурят еднакви условия за различните проучвания, общ подход за различните географски зони, както и постигане на целите, свързани с проекта относно изхвърлянето. Правилата за пилотните проучвания във връзка с изхвърлянето следва да включват:

- целият улов на регулирани видове да се отчита спрямо квотите;

- стимули за кораби, участващи в пилотното проучване, се създават само на равнището на държава-членка в рамките на определените за нея квота и ограничение в усилието;

- задължението за присъствие на борда на наблюдатели или за електронен мониторинг в поне 50 % от риболовните рейсове на корабите, участващи в пилотното проучване;

- възможното преработване на техническите мерки;

- резултатите се анализират научно;

- задължение на Комисията да отчита резултатите от проекта в научен доклад, който да се публикува на уебсайта (достъпен за широката публика).

10. График на предложенията

10.1. Средиземно море и Черно море

За Средиземно море общият допустим улов (ОДУ) е определен понастоящем единствено за червен тон от Международната комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT), която е определила и периодично повтарящ се закрит сезон (1 октомври — 30 ноември) за улов на риба меч. Черно море е обхванато от специфичен регламент за ОДУ и квоти от 2008 г. насам. ОДУ за 2010 г. ще бъде определен съгласно правилата в приложение ІІ, като могат да бъдат включени допълнителни видове или технически мерки.

Комисията счита, че изпълнението на регламента за Средиземно море все още не е напълно задоволително дори за тези части, които изискват подход отдолу нагоре, като националните планове за управление и предоставянето на съответна информация за създаване на мрежа от риболовни защитени зони. Ще продължи работата по подготовка на общностните дългосрочни планове за управление и за популяризиране на този подход заедно с други действия по опазването и конкретни мерки по мониторинга и контрола в рамките на Генералната комисия по рибарство за Средиземно море (GFCM). Ще продължи подкрепата за STECF като подходяща международна научна платформа за подпомагане на европейските учени в техния принос за укрепване на научната основа за устойчиво управление на рибарството в региона и за повишаване на нивото на научните разработки за Научния консултативен комитет на GFCM.

10.2. Балтийско море

Комисията ще представи през септември 2009 г. своите предложения относно общият допустим улов (ОДУ) за 2010 г. за рибните запаси в Балтийско море. Съветът ще бъде приканен да приеме предложението през октомври. Препоръката на ICES ще бъде на разположение на 29 май, а STECF ще предостави своята препоръка до 19 юни. Регионалният консултативен съвет е приканен да предостави препоръка на Комисията до края на юни.

10.3. Атлантически океан, Северно море и международни води

Научна препоръка относно повечето дълбоководни рибни запаси ще бъде предоставена от STECF в средата на юли. Предложението на Комисията ще бъде публикувано през октомври, за да се осигури колкото е възможно повече време за консултации по него. На среща, която трябва да бъде свикана преди края на юли 2009 г., Комисията ще информира заинтересованите страни за резултата от правилата, формулирани в настоящия документ, съгласно най-новите научни препоръки.

Графикът за есенния кръг на вземане на решения ще се запази, тъй като препоръката за големите съвместно експлоатирани пелагични запаси ще бъде налице едва през октомври. Това ще е необходимо, преди да може да се договори пълен пакет от възможности за риболов. По този начин предложението ще съдържа много елементи, по които все още не са взети решения и няма да могат да бъдат представени конкретни цифри.

10.4. График

Предвиденият график е, както следва:

Регламент относно възможностите за риболов | Дата на предложение на Комисията | Възможна дата на приемане от Съвета |

Черно море | септември | октомврийска сесия на Съвета |

Балтийско море | септември | октомврийска сесия на Съвета |

Всички други зони | Октомври | декемврийска сесия на Съвета |

11. Диалог със заинтересованите страни

Комисията придава голямо значение на участието на заинтересованите страни в цялостния процес, водещ до определянето на годишните възможности за риболов. Изразяването на становище по настоящия документ може да се разглежда като начална точка за този диалог в годишния регулаторен цикъл. Различните регионални консултативни съвети, както и Консултативният комитет по рибарство и аквакултури изразиха такива становища с ударение върху необходимостта Комисията да се съобразява със социално-икономически фактори, когато изготвя своите предложения. Освен това секторът последователно потвърждаваше заинтересоваността си от запазването на известна стабилност в нивата на ОДУ, макар да съществуват различия във вижданията относно достойнствата на отделните правила за определяне на ОДУ.

В своя диалог със заинтересованите страни относно горепосочените съществени точки Комисията последователно отстояваше становището си, че определянето на възможностите за риболов е основният елемент на една политика, която включва разнообразни инструменти за решаване на икономическите проблеми на сектора за улов и преработка на рибата. Комисията се стреми да прилага цялостен подход към използването на всички тези инструменти и остава привързана към важния принцип, че адекватното управление на ресурсната база за риболовната дейност е предпоставка за икономическата устойчивост на сектора. От друга страна, Комисията горещо приветства готовността на заинтересованите страни, изразена от постъпилата от регионалните консултативни съвети и Консултативния комитет по рибарство и аквакултури обратна информация, за участие в партньорството между промишлеността и научните институти за справяне със случаите на недостиг на данни или тяхното лошо качество, като по този начин се допринесе за по-стабилен режим на управление.

12. Заключение

Комисията изисква становищата на държавите-членки и заинтересованите страни по отношение на подхода, изложен по-горе.

Тя ще цени високо препоръките на регионалните консултативни съвети и на Консултативния комитет по рибарство и аквакултури. Тези становища ще помогнат на Комисията да поеме отговорността си да управлява с цел постигане на устойчивост съгласно целите на Общата политика в областта на рибарството.

Комисията заема отговорна позиция към управлението за постигане на устойчивост: липсата на доказателства не е доказателство за устойчивост.

Препоръките на заинтересованите страни могат да се използват от Комисията, само когато са разработени при използване на основан на доказателства подход към устойчив риболов; т.е. необходимо е препоръките на заинтересованите страни да бъдат подкрепени с данни.

Нужна е добра информация за рибарството и запасите, за да се предостави препоръка, заслужаваща доверие. Заинтересованите страни се поощряват да осигурят пълно и ефективно въвеждане на съществуващите системи за отчитане на улова и за събиране на данни. Те са от съществено значение за управлението на рибарството. Разполагайки със стабилна основа от информация, заинтересованите страни ще могат също така да дават препоръки на Комисията относно устойчиви риболовни практики.

Комисията ще осъществява конкретно техническо проследяване (особено относно системите за управление на риболовното усилие) заедно с държавите-членки и заинтересованите страни от второто тримесечие на 2009 г.

С цел резултатите от консултациите да могат да бъдат използвани навреме, Комисията изисква становищата по настоящото съобщение да бъдат представени до 31 юли 2009 г. Предвидено е на Съвета по рибарство на 22—23 юни да се проведе дискусия на политическо ниво с държавите-членки.

ПРИЛОЖЕНИЕ I

Таблица 1. Научна препоръка относно състоянието на запасите | Брой видове |

2003 г. | 2004 г. | 2005 г. | 2006 г. | 2007 г. | 2008 г. | 2009 г. |

Извън безопасните биологични граници | 30 | 29 | 26 | 26 | 26 | 28 | 27 |

В рамките на безопасните биологични граници | 12 | 10 | 14 | 11 | 12 | 13 | 12 |

Състоянието на запаса е неизвестно поради недостатъчно данни | 48 | 53 | 53 | 57 | 58 | 55 | 57 |

Таблица 2. Научна препоръка относно прекомерния риболов | Брой видове |

2003 г. | 2004 г. | 2005 г. | 2006 г. | 2007 г. | 2008 г. | 2009 г. |

Нивото на улов на съответния рибен запас е известно спрямо нивото на максималния устойчив улов | 34 | 23 | 32 | 33 | 35 |

Запасът е обект на прекомерен улов[11] | 32 | 21 | 30 | 29 | 30 |

Запасът е обект на риболов на ниво на максималния устойчив улов | 2 | 2 | 2 | 4 | 5 |

Таблица 3. „Спешна“ научна препоръка | Брой видове |

2003 г. | 2004 г. | 2005 г. | 2006 г. | 2007 г. | 2008 г. | 2009 г. |

Научна препоръка за прекратяване на риболова | 24 | 13 | 12 | 14 | 20 | 18 | 17 |

Таблица 4. Разлика между ОДУ и устойчивия улов |

2003 г. | 2004 г. | 2005 г. | 2006 г. | 2007 г. | 2008 г. | 2009 г. |

Превишение на ОДУ спрямо нивото на устойчивия улов (%) | 46 % | 49 % | 59 % | 47 % | 45 % | 51 % | 48 % |

Таблица 5. Обобщение на научните препоръки относно възможностите за риболов | Брой видове |

2003 г. | 2004 г. | 2005 г. | 2006 г. | 2007 г. | 2008 г. | 2009 г. |

Видове, за които размерът на запаса и смъртността от риболов могат да бъдат прогнозирани | 40 | 34 | 40 | 31 | 29 | 30 | 34 |

Видове, за които е налице научна препоръка относно възможностите за риболов | 59 | 52 | 54 | 65 | 61 | 62 | 63 |

Видове, за които не е налице научна препоръка | 31 | 40 | 39 | 29 | 35 | 34 | 33 |

ПРИЛОЖЕНИЕ ІІ. Правила за общия допустим улов (ОДУ)

Решенията относно ОДУ трябва да се вземат на базата на научната препоръка, дадена от STECF, в която вече са отчетени биологичните, социалните и икономическите перспективи.

Следва да се прилагат различни правила според нивото на риск за всеки запас. Запасите са изложени на голям риск, когато попадат в категорията „предпазно ниво ((Bpa)“- нивото, на което се рискува бъдещата продуктивност на запаса да стане по-ниска. Друг признак за висок риск е по-високото ниво на смъртност спрямо „предпазното ниво“ (Fpa). Нивото на смъртност от риболов представлява годишния улов, разделен на средната големина на запаса през годината.

Ако запасите на даден вид са под Bpa или уловът води до ниво на смъртност, надхвърлящо Fpa, този вид е „извън безопасните биологични граници“и обратно.

Категория | Научна препоръка | Действия, които трябва да се предприемат при определяне на ОДУ |

1 | Запас, експлоатиран на нивото на максималния устойчив улов. | Целта е ОДУ да се определи на нивото на прогнозирания улов, съобразен със смъртността от риболов, и осигуряващ максимален улов в дългосрочен план, но без се променя ОДУ с повече от 25 %. |

2 | Свръхексплоатиран запас по отношение на максималния устойчив улов, но в рамките на безопасните биологични граници. | Целта е ОДУ да се определи на нивото на по-високата от следните стойности: a) прогнозиран улов, с оглед постигане на максимален улов в дългосрочен план[12]; или б) риболов при непроменено ниво на смъртност, но без се променя ОДУ с повече от 15 %. |

3 | Запас, намиращ се извън безопасните биологичните граници | Целта е ОДУ да се определи според прогнозирания улов, което би довело до намаление на нивото на смъртността от риболов с 30 %, но без да се намалява ОДУ с повече от 20 %, стига да не се увеличава смъртността. |

4 | Запасът е под управлението на дългосрочен план и научни препоръки за улова, които съответстват на плана. | ОДУ трябва да бъде определен съгласно съответния план. |

5 | Запасът живее кратко и не може да се направи едногодишна прогноза. | Определен е временен ОДУ, който ще бъде променен при постъпването на нова информация през годината. |

6* | Състоянието на запаса не се знае точно и STECF препоръчва разумно ниво на улов. | Целта е ОДУ да се определи съгласно препоръката на STECF, но TAC да не се променя с повече от 15 %. |

7* | Състоянието на запаса не се знае точно и STECF препоръчва да се намали риболовното усилие. | ОДУ следва да се намали с до 15 % и следва да се поиска препоръка от STECF относно подходящото ниво на риболовно усилие. |

8* | Състоянието на запаса не се знае точно, но STECF счита, че запасът се увеличава. | ОДУ следва да се увеличи с до 15 %. |

9* | Състоянието на запаса не се знае точно, но STECF счита, че запасът намалява. | ОДУ следва да се намали с до 15 %. |

10 | STECF препоръчва нулев улов, намаляване на улова до възможно най-ниско ниво или друга подобна мярка. | ОДУ следва да се намали с поне 25 %. Следва да се предприемат възстановителни мерки, включително намаляване на риболовното усилие и въвеждане на по-селективни риболовни съоръжения. |

11 | Няма препоръка от STECF. | ОДУ следва да се коригира според реалните нива на улов напоследък, но следва да не се променя с повече от 15 % годишно или държавите-членки следва да разработят план за действие, за да се осигури препоръка в кратки срокове. |

* Това правило може да претърпи промени. Комисията поиска от ICES да даде препоръка относно възможни нови варианти, както е изложено в приложение ІІІ. От тази препоръка ще зависи в какъв окончателен вид ще се прилага правилото.

ПРИЛОЖЕНИЕ III. Искане към ICES за категории 6—9

За запасите, с изключение на тези от видове с естествено кратък живот, за които не е възможно да се предостави препоръка въз основа на прогноза за улова във връзка с предпазните граници, от ICES бе поискано да:

I) даде препоръка относно ОДУ в съответствие с долупосоченото правило;

II) направи оценка на последиците от прилагането на долупосоченото правило по отношение на подхода на предпазливост и на съвместимостта с максималния устойчив улов;

III) препоръча при необходимост алтернативно правило и съответния ОДУ, които да са съвместими в по-голяма степен с подхода на предпазливост, максималния устойчив улов или с повишена стабилност на ОДУ. Това би могло да се направи поотделно за всеки конкретен случай.

Правило:

1. Когато има доказателства за прекомерен улов на запас по отношение на смъртността от риболов, при която ще се получи максимален устойчив улов, ОДУ трябва да се намали в необходимия размер за постигане на тази смъртност (Fmsy), но с не повече от 15 %.

2. Когато има доказателства за занижен улов на запас по отношение на смъртността от риболов, при която ще се получи максимален устойчив улов, ОДУ трябва да се увеличи в необходимия размер за постигане на тази смъртност (Fmsy), но с не повече от 15 %.

3. Съображенията в параграфи 1 и 2 имат приоритет спрямо следващите параграфи.

4. Когато наличната информация сочи отсъствие на промяна в изобилието на запаса, или не отразява адекватно промените в това изобилие, или липсва въобще информация, тогава ОДУ не се променя.

5. Когато ICES счита, че съществува представителна информация относно изобилието на запаса, се прилага следното правило:

а) ако средната оценка за изобилието през последните две години превишава средната оценка за изобилието през трите предходни години с 20 % или повече, се прилага увеличаване на ОДУ с 15 %;

б) ако средната оценка за изобилието през последните две години е с 20 % или повече по-ниска от средната оценка за изобилието през трите предходни години, се прилага намаляване на ОДУ с 15 %;

Когато ОДУ не е бил ограничителен и се изисква намаляване съгласно параграф 1 или параграф 5, буква б), ICES трябва да препоръча подходящ размер на намаляване на ОДУ, необходимо за постигане на желаното намаление на улова. За всеки конкретен случай ICES ще взема решение за подходяща стойност за приближаване до Fmsy.

[1] Член 2 от Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството. OВ L 358, 31.12.2002 г., стр. 59.

[2] Постигане на устойчиво рибарство в ЕС чрез максимален устойчив улов. Съобщение на Комисията до Съвета и Европейския парламент. СОМ(2006) 360 окончателен.

[3] FAO (2009). Състоянието на световното рибно стопанство и аквакултурите 2008 г. Организация на Обединените нации по прехрана и земеделие. Рим.

[4] Без да се включват данъчните облекчения (например за гориво) и субсидираните национални схеми за социално осигуряване.

[5] За това изчисление се приема, че всяка квота за TAC, определена в разрез с научна препоръка за нулев улов, представлява 100 % свръхулов.

[6] Възможности за риболов през 2008 г. Декларация за политиката на Европейската комисия. Съобщение от Комисията до Съвета. СОМ(2007) 295 окончателен.

[7] STECF (2008). Доклад на подгрупата за преглед на запасите относно правилата за контрол на улова (SGRST-08-02). 83 стр.

[8] STECF (2008). Доклад от 29-то пленарно заседание (PLEN-08-03). 67 стр.

[9] Регламент (ЕО) № 199/2008 на Съвета за установяване на общностна рамка за събиране, управление и използване на данни в сектор „Рибарство“ и за подкрепа на научните консултации във връзка с Общата политика в областта на рибарството.

[10] Политика за намаляване на нежелания съпътстващ улов и прекратяване на изхвърлянето на улов в европейското рибарство. Съобщение на Комисията до Съвета и Европейския парламент. COM(2007)136 окончателен

[11] наричан също „свръхексплоатиран“

[12] Измерена чрез смъртността от риболов, съответстваща на маргинален улов от 10 % от маргиналния улов при смъртност близка до нула (F0.1).