ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ Брюксел, 24.11.2021 COM(2021) 743 final ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА СЪВМЕСТЕН ДОКЛАД ЗА ЗАЕТОСТТА

ОТ КОМИСИЯТА И СЪВЕТА





Съдържание ОСНОВНИ ПОСЛАНИЯ ПРЕГЛЕД НА ТЕНДЕНЦИИТЕ И ПРЕДИЗВИКАТЕЛСТВАТА НА ПАЗАРА НА ТРУДА И В СОЦИАЛНАТА СФЕРА В ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ 1.1 Тенденции на пазара на труда 1.2 Социални тенденции 1.3 Преразгледаният набор от социални показатели — преглед на предизвикателствата, свързани с принципите на социалния стълб 1.4 Водещи цели на ЕС до 2030 г. ЗАЕТОСТ И СОЦИАЛНИ РЕФОРМИ — РЕЗУЛТАТИ И ДЕЙСТВИЯ НА ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ 2.1. Насока 5: Насърчаване на търсенето на работна ръка 2.1.1 Основни показатели 2.1.2 Ответни мерки на политиката 2.2 Насока 6: Повишаване на предлагането на работна ръка и подобряване на достъпа до заетост, умения и компетентности 2.2.1 Основни показатели 2.2.2 Ответни мерки на политиката 2.3 Насока 7: Подобряване на функционирането на пазарите на труда и ефективността на социалния диалог 2.3.1 Основни показатели 2.3.2 Ответни мерки на политиката 2.4 Насока 8: Насърчаване на равните възможности за всички, насърчаване на социалното приобщаване и борбата с бедността

2.4.1 Основни показатели 2.4.2 Ответни мерки на политиката

ОСНОВНИ ПОСЛАНИЯ Със своя съвместен доклад за заетостта (СДЗ) Европейската комисия и Съветът проследяват на годишна основа и в съответствие с член 148 от ДФЕС състоянието на заетостта в Съюза и прилагането на насоките за заетостта. В съвместния доклад е представен годишен преглед на основните тенденции в заетостта и социалната сфера в Европейския съюз, както и на последните мерки на политиката на държавите членки в съответствие с насоките за политиките по заетостта на държавите членки . В него се посочват и свързаните с това приоритетни области за действия чрез политиката. Предложението на Комисията относно доклада е част от есенния пакет на европейския семестър; окончателният текст ще бъде приет от Съвета по заетост, социална политика, здравеопазване и потребителски въпроси (EPSCO) след обмен на мнения между Комисията и нейните подготвителни органи. В изданието на СДЗ за 2022 г. се обръща по-голямо внимание на прилагането на Европейския стълб на социалните права в съответствие с ангажиментите, поети в плана за действие от март 2021 г. и от лидерите на ЕС в Декларацията от Порто от 8 май. Прилагането му ще засили стремежа на Съюза към екологичен, цифров и справедлив преход и ще допринесе за постигането на сближаване във възходяща посока в социалната и икономическата област и за справянето с демографските трудности. То също така ще допринесе за постигането на целите за устойчиво развитие. С настоящия доклад се укрепва наблюдението на социалния стълб, по-специално чрез тематични рубрики, обхващащи основни трудности в трите области — равни възможности и достъп до пазара на труда, справедливи условия на труд и социална закрила и приобщаване. В доклада са включени и трите нови водещи цели на ЕС за 2030 г. в областта на заетостта, уменията и намаляването на бедността съгласно плана за действие по социалния стълб, които бяха приветствани от лидерите на ЕС на социалната среща на върха в Порто и от Европейския съвет през юни. ЕС се ангажира да постигне следните водещи цели до 2030 г.: ·поне 78 % от населението на възраст между 20 и 64 години следва да има работа; ·поне 60 % от хората на възраст между 25 и 64 години следва да участват в учебни дейности всяка година; както и ·броят на хората, изложени на риск от бедност или социално изключване, следва да намалее с поне 15 милиона души в сравнение с 2019 г. Наред с кохезионните фондове изпълнението на реформите и инвестициите, предвидени в плановете за възстановяване и устойчивост (ПВУ) на държавите членки, ще способства за справедливо, приобщаващо и устойчиво възстановяване. Механизмът за възстановяване и устойчивост (МВУ) насърчава икономическото, социалното и териториалното сближаване на Съюза чрез подобряване на устойчивостта, готовността за реакция при кризи, капацитета за приспособяване и потенциала за растеж на държавите членки. По този начин механизмът допринася и за прилагането на Европейския стълб на социалните права, като се обръща специално внимание на трудностите, посочени в специфичните за всяка държава препоръки. От значение в това отношение са четири от шестте стълба, които определят обхвата на механизма, а именно: i) интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж, ii) социално и териториално сближаване, iii) здравеопазване и икономическа, социална и институционална устойчивост и iv) политики за следващото поколение, децата и младежите. Като част от анализа на ответните мерки на политиката, съвместният доклад за заетостта включва и подбор на мерки, подкрепени от МВУ и от други източници на финансиране от ЕС, включително Европейския социален фонд плюс, Европейския фонд за регионално развитие и Фонда за справедлив преход. Преразгледаният набор от социални показатели е в основата на анализа в СДЗ за 2022 г., като са обхванати по-обстойно принципите на социалния стълб. Като част от плана за действие по социалния стълб от март 2021 г. Комисията предложи наборът от социални показатели да бъде преразгледан, за да се даде възможност за по-добро наблюдение на социалния стълб с преработен набор от водещи показатели, което EPSCO одобри през юни 2021 г. Поради това в СДЗ за 2022 г. резултатите на държавите членки се оценяват въз основа на преразгледания набор от водещи показатели . Сега те включват показатели, които позволяват да се обхванат важни измерения като образованието и обучението за възрастни, интеграцията на хората с увреждания на пазара на труда, риска от бедност и социално изключване за децата и прекомерните разходи за жилище. Данните от преразгледания набор от социални показатели, заедно със специфичния за отделните държави анализ на данните и контекста на политиката, позволяват по-точно да се определят основните трудности в областта на заетостта, уменията и социалните въпроси в ЕС и в държавите членки (вж. фигура 1). Това би позволило да се извърши по-внимателно наблюдение на социалните промени и различия. В контекста на европейския семестър консултативните комитети на Съвета EPSCO ще разгледат предложението на Испания и Белгия за процедура при социални дисбаланси (ПСД) въз основа на член 148 от ДФЕС. Фигура 1. Заетост, умения и социални трудности в държавите — членки на ЕС, по водещи показатели от преразгледания набор от социални показатели Бележки: 1) все още не са налични данни за показателя, отразяващ участието на възрастни в учебни дейности; 2) показателят за цифровите умения се отнася за данните за 2019 г.; 3) за някои държави липсват данни по някои показатели, легендите за всички показатели са представени в приложението към доклада. Въздействието върху пазара на труда на кризата, свързана с COVID-19, беше смекчено от бързите и решителни действия чрез политиката на равнище държави членки и на равнище ЕС. Въпреки че пазарът на труда продължава да се възстановява, заетостта и общият брой на отработените часове все още не са достигнали равнищата отпреди кризата . След като достигна най-ниската си стойност от 71,6 % през второто тримесечие на 2020 г., равнището на заетост се възстанови частично до 72,8 % за хората на възраст 20—64 години през второто тримесечие на 2021 г., което е под най-високата стойност от 73,3 %, достигната през четвъртото тримесечие на 2019 г. Въпреки че икономическото възстановяване ще поддържа създаването на работни места, преди 2022 г. не се очаква връщане към равнищата на заетост отпреди кризата. Както е отразено във водещата цел на ЕС за равнището на заетост, високото равнище на заетост е основен приоритет за 2030 г., за да се гарантира, че всеки може да участва пълноценно в икономиката и обществото, и да се създадат условия за намаляване на броя на хората, изложени на риск от бедност. Предвид мащабите на въздействието на COVID-19 върху икономиката, увеличението на безработицата като цяло остава под очакваното. Това се дължи на мерките на политиката, въведени от държавите членки, също и с финансовата подкрепа от ЕС (по-специално чрез инструментите SURE — Европейски инструмент за временна подкрепа с цел смекчаване на рисковете от безработица при извънредни обстоятелства и REACT-EU — Помощ за възстановяване в полза на сближаването и териториите на Европа), и в по-малка степен на факта, че когато намирането на работа е станало по-трудно, някои хора са преминали поне временно към неактивност. Възстановяването на пазара на труда продължава 72,8 % равнище на заетост през 2Т на 2021 г. (с 1,2 п.п. по-високо отколкото една година по-рано) 6,7 % равнище на заетост през септември 2021 г. (с 1 п.п. по-ниско отколкото една година по-рано) 17,4 % коефициент на безработица сред младите хора през 2Т на 2021 г. (с 0,6 п.п. по-висок отколкото през 2Т на 2020 г.) +13,3 % отработени часове на работник през 2Т на 2021 г. в сравнение с 4Т на 2020 г. (все още с 2,7 % по-малко от 2Т на 2019 г.) Относителен дял на икономически активните лица, коефициент на безработица и дял на младите хора, незаети с работа, учене или обучение, ЕС-27 (%) Общо отработени часове на работник и отсъствия от работа, ЕС-27 Забележка: Прекъсване в динамичните редове на тримесечните коефициенти на безработица от 1Т на 2021 г. насам. Източник: База данни на Евростат [une_rt_q], [une_ltu_q] и Наблюдение на работната сила [lfsi_emp_q], [lfsq_argan], [lfsi_neet_q]. Сезонно изгладени, а не календарно изгладени данни.

Кризата, свързана с COVID-19, прекъсна положителната тенденция, наблюдавана по отношение на относителния дял на икономически активните лица. Стойността на този показател за ЕС-27 за възрастовата група 20—64 години отбеляза неголямо понижение в резултат на пандемията, но вече възстанови равнището си отпреди кризата на тримесечна база. Това до голяма степен се дължи на участието на пазара на труда на жените и на възрастовата група 55—64 години. През последното десетилетие обаче населението в трудоспособна възраст в ЕС намалява в абсолютно изражение, което също е фактор за нарастващия недостиг на работна сила. В този контекст са важни политиките, които водят до включването на повече хора в пазара на труда, позволяват по-дълъг и по-здравословен трудов живот и подобряват производителността в средносрочен и дългосрочен план. Подобряването на условията на труд и по-доброто им адаптиране към променящите се потребности на работниците през целия им живот би имало положително въздействие върху предлагането на работна сила и по този начин би способствало за постигането на по-високи равнища на заетост. COVID-19 оказва различно въздействие върху различните сектори и видове работници Най-високи темпове на растеж на заетостта от 2Т на 2020 г. насам в строителството, публичната администрация и УКТ Най-ниски темпове на растеж на заетостта от 2Т на 2020 г. насам в търговията на едро и дребно, изкуствата и развлеченията и селското стопанство 1,6 млн. по-малко наети лица (20—64 години) на временен трудов договор през 2Т на 2021 г. спрямо 2Т на 2019 г. Промени в заетостта по икономически дейности (вътрешно понятие, сезонно и календарно изгладени данни), ЕС-27 Източник: База данни на Евростат [tec00109]. Забележка: *дейности по NACE Rev. 2. С възстановяването на икономиката от шока, свързан с COVID-19, вероятно не всички работни места ще бъдат възстановени и подкрепата за прехода към друга работа става особено важна. От второто тримесечие на 2020 г. насам най-високите темпове на растеж на заетостта са в строителството, публичната администрация и комуникационните технологии (ИКТ), а най-ниските — в търговията на едро и дребно, изкуствата и развлеченията и селското стопанство. За някои от засегнатите дружества пандемията ще представлява само преходно сътресение. За други тя може да доведе до дълбоки промени в бизнес моделите, отчасти предизвикани от промяна в предпочитанията на потребителите (например по-широко използване на електронната търговия) и в организацията и работните практики на предприятията (включително цифровизация и стремеж към по-устойчиви начини на производство). От тази гледна точка някои задачи могат да станат излишни, което ще наложи преструктуриране на начините на работа и на вложения труд, а разработващите политики и предприятията ще трябва в по-голяма степен да подпомагат преминаването от едно работно място на друго по примера на препоръката на Комисията за ефективна активна подкрепа за заетостта (ЕАПЗ). Възстановяването също така дава възможност за насочване към по-устойчива социално-икономическа система с нови бизнес модели и широкообхватни последици за видовете предлагани работни места и необходимите умения. Необходимо е бързо преразпределение на работната сила, подкрепено от ефективни активни политики по заетостта и мерки за повишаване на квалификацията и за преквалификация, за да се преодолее недостигът на работна сила, да се подпомогне повишаването на производителността, заплатите и социалното сближаване и да се улеснят екологичният и цифровият преход. Схемите за непълно работно време могат да имат полезна роля в това отношение, като улесняват и подкрепят процесите на преструктуриране. Те следва да останат част от инструментариума на политиката и след кризата и да се пренасочат към подпомагане на модернизацията на икономиката (например чрез мерки за развитие на съответните умения), без да се забавят структурните промени. Кризата изведе на преден план по-трудното положение на младите хора на пазара на труда 13,7 % младежи, незаети с работа, учене или обучение (на възраст 15—29 години) през 2020 г. Увеличение с 1,3 процентни пункта на коефициента на безработица сред младите хора в периода 2019—2020 г. Два пъти повече млади хора, които са заети недоброволно на временен договор, в сравнение с хората на възраст 25—64 години. Млади хора, незаети с работа, учене или обучение (NEET) (%, 15—29 години, 2020 г.) Забележка: Не са представени някои административни единици на островите и най-отдалечените региони. Източник: Евростат, Наблюдение на работната сила [edat_lfse_35]. © EuroGeographics за административните граници. Кризата, свързана с COVID-19, засегна по-силно младите хора, особено започващите работа, което изисква бързи и решителни действия чрез политиката. Коефициентът на безработица сред младите хора (15—24 години) в ЕС показва първоначални признаци на възстановяване към средата на 2021 г., но през второто тримесечие на 2021 г. все още е 17,4 %, което е почти три пъти повече от коефициента на безработица сред населението на възраст 25—74 години. Шокът от COVID-19 предизвика обрат на шестгодишната тенденция на намаляване на броя на младите хора, незаети с работа, учене или обучение (NEET), отчасти в резултат на несигурните позиции на младите хора на пазара на труда. Това изисква решителни действия чрез политиката, за да се предотвратят рисковете от дългосрочни отрицателни последици за тяхното благосъстояние и за перспективите им за професионална реализация. Намаляването на броя на тези млади хора е една от допълнителните амбиции на ЕС, заявени от Европейската комисия в плана за действие по социалния стълб. Укрепената гаранция за младежта създава предпоставки за засилване на действията за осигуряване на добро предложение за работа, продължаване на образованието, чиракуване или стаж в рамките на четири месеца, след като младите хора останат без работа или напуснат системата на формалното образование . Инициативата ALMA (стреми се, учи, овладей, постигай) ще помогне на млади хора в неравностойно положение, незаети с работа, учене или обучение, да придобият професионален опит в чужбина, като получат и необходимата социална подкрепа, с цел да бъдат включени в образование, професионално обучение или качествена заетост. Предвид неравномерното въздействие на кризата върху различните групи работници активните политики по заетостта, адаптирани към нуждите на целевите групи, са от съществено значение, за да се гарантира приобщаващо възстановяване. Силно засегнати бяха работниците с нестандартна заетост, особено тези на срочни договори в държавите членки с по-голям дял на временната заетост . Загубата на работни места сред родените извън ЕС е по-голяма, отколкото сред местното население. Освен това съществува значителен потенциал за увеличаване на заетостта сред хората с увреждания: разликата между равнището на заетост сред хората с увреждания и останалите през 2020 г. в ЕС е 24,5 процентни пункта. Пандемията допълнително подчерта дългогодишните трудности, свързани с участието на жените на пазара на труда. Въпреки че данните не показват по-силно отрицателно въздействие върху равнището на заетост при жените в сравнение с това при мъжете, през периодите на ограничителни мерки броят на отработените часове при жените намалява по-рязко от този при мъжете. Зад тези тенденции стоят различията в представителството на жените и мъжете в секторите и професиите, засегнати от кризата, различията между половете при работа от разстояние и фактът, че жените са поели по-голям дял от отговорностите за полагане на грижи. Освен това по време на кризата в групата на самотните жени с деца са изгубени повече работни места, отколкото при тези без деца. Това извежда на преден план значението, което имат услугите за грижи за деца и за дългосрочни грижи за увеличаване на участието на жените в пазара на труда. Именно затова и Директивата за равновесието между професионалния и личния живот, която трябва да бъде транспонирана от държавите членки до 2 август 2022 г., има за цел да се осигури равен достъп и балансирано използване на условията за отпуск от мъжете и жените. Това ще позволи на родителите с деца или на работниците, които имат нуждаещ се от грижи роднина, да постигнат по-добро равновесие между полагането на грижи и професионалните си отговорности. В същото време в редица държави членки данъчните системи продължават да обезсърчават участието на пазара на труда на вторите работещи членове на домакинството (които най-често са жени). Различията между мъжете и жените на пазара на труда остават големи Разлики в равнището на заетост на лицата със и без деца на възраст под 6 години през 2020 г. (в процентни пунктове, по пол, възраст 25—49 години) Източник: Евростат, Наблюдение на работната сила [lfst_hheredch]. Коефициентът на заетост сред жените с малки деца в ЕС е с 11,8 п.п. по-нисък отколкото при жените без деца Броят отработени часове намалява повече при жените, често в резултат на задълженията за полагане на грижи (6,1 п.п. при жените спрямо 4,3 п.п. при мъжете) Големи различия по отношение на участието в услуги за полагане на грижи за деца между държавите членки Макар че съществува потенциал за увеличаване на заетостта сред определени групи, нарастващият недостиг на работна сила в много държави членки показва първостепенното значение на по-общата потребност от повишаване на квалификацията и от преквалификация. Предизвиканият от COVID-19 спад на икономическата активност доведе до намаляване на недостига на работна сила в почти всички държави членки. През 2021 г. вследствие на облекчаването на ограничителните мерки и постепенното икономическо възстановяване свободните работни места отново започнаха да се увеличават в повечето държави членки. В сектори като строителството, здравеопазването и дългосрочните грижи, както и информационните и комуникационните технологии, се отчита най-голям недостиг на работна сила, който се дължи на дълготраен недостиг на умения, наред с други причини. В резултат на екологичния и цифровия преход също може да се очаква повишено търсене на работна сила в секторите, свързани с възобновяемата енергия, строителството, селското и горското стопанство, и то предимно в групата на средните умения. Недостигът на работна сила нараства с възстановяването на икономиката 2,1 % са свободните работни места ‑ през 2Т на 2021 г., което е с 0,5 п.п. по-високо от това през 2Т на 2020 г. и само с 0,1 п.п. под равнището от 2Т на 2019 г. Трайният недостиг на умения определя тенденцията в секторите на строителството, здравеопазването, дългосрочните грижи и ИКТ Процент на свободните работни места и коефициент на безработица (15—74 години) в ЕС-27 Забележка: NACE Rev. 2, дейности B-S. Коефициент на безработица, тримесечни сезонно изгладени данни. Източник: Евростат, Наблюдение на работната сила [jvs_q_nace2] и [une_rt_q] Работата невинаги осигурява доход за достоен живот В ЕС-27 бедността сред работещите се е увеличила от 8,5 % през 2010 г. до 9 % през 2019 г. Като цяло работниците на временни договори са изложени на много по-висок риск от бедност сред работещите, отколкото тези на постоянни договори (16,2 % спрямо 5,9 %), а също и нискоквалифицираните работници спрямо висококвалифицираните (19 % спрямо 4,9 %). Освен това вероятността от бедност сред работещите е много по-голяма сред работниците, родени извън ЕС, отколкото сред родените в Съюза. Независимо от неотдавнашните увеличения на минималната работна заплата в много държави членки, законоустановените минимални работни заплати често остават ниски в сравнение с други заплати в икономиката. Според предложението на Комисията за директива относно адекватни минимални работни заплати колективното договаряне има ключова роля за постигането на адекватна защита на минималните работни заплати в целия Съюз. От началото на пандемията заетостта на срочен трудов договор намалява, което отразява по-голямата загуба на работни места на срочен трудов договор, отколкото сред наетите на безсрочен договор, въпреки че срочната заетост остава значителна в няколко държави членки. Временните договори продължават да са особено разпространени при жените, младите хора и наетите лица, родени извън ЕС. Временните договори, които служат като „стъпало“ към по-постоянни работни места, са от ключово значение за подобряване на цялостното качество на работните места. В някои държави членки първата причина за сключването на срочен трудов договор остава трудността да се намери постоянна работа. Работещите недоброволно на временен договор често съобщават за по-ниска удовлетвореност от работата, което може да се отрази на трудовото им представяне и на придобиването на умения от тяхна страна. Делът на заетостта на непълно работно време в ЕС е намалял през 2020 г. в сравнение с предходната година, но недоброволната заетост на непълно работно време все още засяга значителен процент от наетите лица. Внезапното и значително увеличение на работата от разстояние показа както предимствата, така и трудностите, свързани с дистанционната работа. По време на извънредната ситуация в областта на общественото здраве работата от разстояние се оказа важна за много предприятия, за да осигурят непрекъснатост на дейността и да опазят здравето на служителите си. В нормални условия тя позволява също така да се намали времето за пътуване до работното място, да се увеличи гъвкавостта и възможностите за равновесие на професионалния и личния живот на служителите, както и да се подобри ефективността и производителността на предприятията. Въпреки това работата от разстояние понякога може да размие съществуващите граници между професионалния и личния живот, което предполага по-висок интензитет на работата и трудности, свързани с осигуряването на колективно представителство, с участието в процеса на вземане на решения и с обучението на работното място в някои случаи. Цифровите технологии дадоха възможност за разширяване на работата от разстояние и способстваха за постигането на по-добро съответствие между търсенето и предлагането на работна сила, но същевременно създадоха затруднения за пълноценното участие на някои групи, особено на нискоквалифицираните или възрастните хора, на пазара на труда и в обществото. Това от своя страна може да увеличи рисковете от цифрово разделение, изключване от пазара на труда и социално изключване, поради което е важно всички да получат необходимите цифрови умения, за да се възползват от цифровия преход. Пандемията ускори текущите тенденции в цифровизацията, включително посредством увеличаване на работата през платформи, което налага да бъдат предприети действия чрез политиката за управление на свързаните с това трансформации, по специално що се отнася до условията на труд и достъпа до социална закрила. Цифровите технологии предлагат нови начини за обучение и работа, както и нови възможности за предприятията и потребителите. На пазара на труда те създават възможности за заетост и могат да допринесат за постигане на по-добро съответствие между търсенето от страна на работодателите и на работниците. Цифровите технологии обаче могат да доведат и до рискове за съществуващите работни места и за качеството на заетостта, особено за тези, които извършват рутинни дейности, и за нискоквалифицираните работници. Успоредно с пренасочването на работната сила към професии, изискващи цифрови умения, може да се наблюдава и пренасочване към професии, свързани с икономиката на цифровите трудови платформи. По време на пандемията бързо нараства търсенето на работна сила онлайн (с петкратно увеличение на доходите през последните пет години), което извежда на преден план значението на това да бъде изяснен правният статут и да се подобрят условията за работещите през платформи. В няколко държави членки използването на непълно работно време и на нестандартни форми на заетост включва значителен недоброволен елемент 13,3 % работещи на временен договор в ЕС през 2020 г. (с 1,5 п.п. по-малко от 2019 г.; 15—64 г.) Сред които 6,8 % наети недоброволно на временен договор, като голяма част от тях са младежи 17,2 % работещи на непълно работно време в ЕС през 2020 г. (с 1,2 п.п. по-малко от 2019 г.) 25 % наети недоброволно на непълно работно време в ЕС през 2020 г. Временни договори като процент от общата заетост (15—64 години) през 2020 г. Наети недоброволно на временен договор (15—64 години) през 2020 г., ЕС-27 Договори на непълно работно време като процент от общата заетост (15—64 години) през 2020 г. Наети недоброволно на непълно работно време (15—64 години) през 2020 г., ЕС-27 Източник: База данни на Евростат [tesem190] и Наблюдение на работната сила [lfsi_pt_a], [lfsa_eppgai] и [lfsa_etpgan].

Преходът към зелена икономика и ангажиментът за постигане на неутралност по отношение на климата до 2050 г. представляват уникална възможност за устойчиво, приобщаващо и трайно възобновяване на икономиката на ЕС. При условие че се въведат подходящи съпътстващи политики, преходът към неутралност по отношение на климата може да създаде до един милион допълнителни работни места до 2030 г., въпреки че се очаква въздействието да бъде различно за различните професии, сектори и региони. Работни места ще бъдат създадени предимно в групата на средните умения, което може да способства за ограничаване на тенденциите за поляризация на пазара на труда. Екологичният преход обаче няма да засегне всички европейци еднакво и ще има отрицателно въздействие върху някои от тях, което предполага загуба на работни места и преструктуриране в някои сектори (особено в секторите за добив на ресурси и в енергоемките сектори), както и увеличаване на натиска върху доходите на домакинствата. Освен това в много сектори за съществуващите работни места ще е необходимо да бъдат усвоени допълващи умения в подкрепа на екологичния преход. Тези промени могат да се окажат предизвикателство, особено за най-уязвимите групи и за някои региони, особено за тези, които са засегнати от индустриалния преход или от промените в моделите на потребление, както и за въгледобивните региони. В същото време много дейности, свързани с прехода към по-кръгова икономика, имат значителен потенциал да допринесат за социалната икономика и за създаването на работни места на местно равнище. Повишаването на квалификацията, преквалификацията и подпомагането на прехода към нова работа ще бъдат от съществено значение за преодоляването на тези предизвикателства. Това може да осигури на хората подходящи умения и да способства за бързо преразпределение на работната сила, което допринася за повишаване на ефективността, производителността и заплатите. Както е обявено в Европейската програма за умения, ще бъдат засилени мониторингът на екологизирането на професиите и определянето на типа адаптиране на уменията, което е необходимо за конкретни професии и сектори. Енергийната бедност е все по-често срещана форма на бедност и изисква целенасочени мерки. Днес енергийната бедност засяга не по-малко от 34 милиона души в ЕС, като около един от всеки пет души с доходи под прага на бедността съобщава, че не може да осигури достатъчно отопление в дома си. През октомври 2021 г. Комисията прие Съобщение относно справянето с нарастващите цени на енергията , в което справедливите системи за данъчни облекчения, целенасочените мерки за подпомагане на доходите и приобщаващите политики за обновяване са определени като ключови елементи на набора от мерки за смекчаване на енергийната бедност и преодоляване на непосредственото въздействие на неотдавнашните увеличения на цените. За да бъде социално справедлив, екологичният преход трябва да включва съпътстващи мерки в областта на заетостта, уменията и социалната политика, с които да се отговори на предизвикателството. През декември 2021 г. Комисията възнамерява да предложи препоръка на Съвета относно социалните и трудовите аспекти на прехода в областта на климата. Висококачественото и ефективно участие на социалните партньори е предпоставка за доброто функциониране на европейската социална пазарна икономика, чрез което се осигуряват по-устойчиви и приобщаващи резултати от политиката. Повече от половината от всички мерки в областта на активните политики по заетостта и защитата на доходите, въведени след избухването на пандемията, са договорени или съгласувани с организациите на социалните партньори. В насоките за заетостта се отправя призив към държавите членки да осигурят навременното и пълноценно участие на социалните партньори в разработването и прилагането на реформи и политики в областта на заетостта, социалната сфера и, когато е уместно, в областта на икономиката, включително чрез подкрепа за повишаване на техния капацитет. В съответствие с националните практики и институционални рамки целта на взаимодействието със социалните партньори на всички равнища е да се подобри начинът на структуриране на реформите и да се гарантира ангажираност с тях. Като цяло качеството на участието на социалните партньори в националните политики по заетостта и социалните политики се запазва стабилно или леко се подобрява през последните години, но все още се различава значително в отделните държави членки. Участието на организациите на гражданското общество също е важно и способства за това. Това е особено важно в момент, когато е необходим широк консенсус, за да се осигури стабилно възстановяване и подкрепа за екологичния и цифровия преход. Занапред адекватното участие на социалните партньори и организациите на гражданското общество в изпълнението на плановете за възстановяване и устойчивост ще бъде важно, за да се гарантира успешното изпълнение на планираните мерки. Социалните партньори имаха ключова роля в стратегията за възстановяване от кризата, свързана с COVID-19. Форма на ангажираност на социалните партньори в разработването на мерки на политиката, приети през 2021 г. Повече от половината от всички мерки в областта на непрекъснатостта на дейността, защитата и запазването на заетостта, адаптирането на работните места и защитата на доходите, приети през 2021 г., са договорени или съгласувани със социалните партньори. Качеството на участието се различава значително в отделните държави членки. Бележки: На фигурата са показани 184 случая на законодателни актове или препоръки и тристранни споразумения в периода 1 януари—13 септември 2021 г. Източник: Eurofound (2021 г.), база данни COVID-19 EU PolicyWatch. Резултатите в системата на образованието остават силно зависими от социално-икономическата среда. COVID-19 оказа силен натиск върху системите на държавите членки за образование и обучение. Делът на преждевременно напускащите системата на образованието и обучението продължава да намалява по време на пандемията, макар и с по-бавни темпове, и все още има значителни разлики между отделните държави. Първите проучвания и анкети в държавите членки показват значителни щети върху учебния процес по време на пандемията, като особено засегнати са учениците с по-нисък социално-икономически статус или с мигрантски произход извън ЕС. Освен неравния достъп до цифрово образование онлайн, ученето е възпрепятствано от по-малко подкрепящата учебна среда в домашни условия например. Независимо от пандемията, социално-икономическият или мигрантският произход на учениците също остава силен фактор за равнището на техните цифрови умения. По отношение на основните умения, след известен напредък в миналото, делът на 15-годишните ученици с незадоволителни резултати отново се увеличава. Това подчертава значението на осигуряването на качествено образование от най-ранна възраст. Въпреки увеличаването на дела на завършилите висше образование, в повечето държави членки социалните различия по отношение на участието във висшето образование продължават да се предават между поколенията. Съществуващите несъответствия в уменията също така подчертават необходимостта от засилване на адекватността на образованието за пазара на труда и от по-нататъшно увеличаване на участието във висшето образование, по-специално в сектори с нарастващо търсене като информационните и комуникационните технологии (ИКТ) и науките, технологиите, инженерството и математиката (НТИМ). Предотвратяването и намаляването на неравенството в образователните резултати, свързано със социално-икономическия или мигрантския произход, е от основно значение за осигуряването на равни възможности за всички, което има благоприятен ефект върху равнището на индивидуалните умения и потенциала за растеж на икономиката. Неравенствата в образованието може да са причина за различен старт на пазара на труда и за различни перспективи за професионална реализация 26,6 процентни пункта разлика в уменията за четене между учениците от долната и горната четвърт на индекса на икономическия, социалния и културния статус Социално-икономическият или мигрантският статус на учениците предопределя в голяма степен равнището на цифровите им умения Младите хора, родени извън ЕС, е три пъти по-вероятно да напуснат училище преди завършване Преждевременно напускащи системата на образованието и обучението (на възраст 18—24 години, 2020 г.) Забележка: Не са представени някои административни единици на островите и най-отдалечените региони. Източник: Евростат LFS EDAT_LFSE_02. © EuroGeographics за административните граници. Развитието на уменията на възрастните все още е далеч от стандартните практики в целия ЕС, като различията между отделните държави са големи, а пандемията оказва сериозно въздействие; чрез водещата цел на ЕС до 2030 г. ще се подкрепят по-нататъшните усилия, необходими в това измерение. Поради това сериозно предизвикателство остава гарантирането, че работната сила притежава необходимите умения за бъдещите пазари на труда. Прогнозите по отношение на уменията показват промяна в профилите на уменията на пазара на труда вследствие на бързите технологични промени, включително поради екологичния и цифровия преход, както и по-нататъшен упадък на нискоквалифицираните професии. Това поражда спешна нужда от повишаване на квалификацията и от преквалификация. В този контекст водещата цел на ЕС за участието на възрастни в учебни дейности (спрямо предходната година) е определена на 60 % в сравнение с 37,4 % през 2016 г. Участието в учебни дейности за възрастни при нискоквалифицираните лица и мигрантите остава значително под средното равнище. Увеличаването на участието на възрастни в учебни дейности изисква интегриран подход, чрез който различните пречки да бъдат преодолени по последователен начин, включително чрез проучване и прогнозиране на уменията в партньорство със съответните заинтересовани страни. Това предполага съчетаването на финансова подкрепа за преките разходи, като например индивидуални права на обучение, с платен отпуск за обучение и услуги за професионално ориентиране, както и преглед на възможностите за обучение с гарантирано качество и информация за валидирането и сертифицирането на уменията. Повишаването на квалификацията и преквалификацията на работната сила е от първостепенно значение за улесняване на преминаването от едно работно място на друго и за подпомагане на екологичната и на цифровата трансформация 9,2 % от възрастните са участвали в учебни дейности (през последните 4 седмици) в ЕС през 2020 г. От тях само 3,4 % са нискоквалифицирани възрастни 89 % от възрастните в ЕС са единодушни, че по-добрите финансови условия биха насърчили участието в обучение Участие в учебни дейности за възрастни за цялото население и за безработните през 2020 г. (в %, 25—64 години, през последните 4 седмици) Източник: Евростат, Наблюдение на работната сила [trng_lfse_02] Държавите — членки на ЕС, отбелязаха ограничен напредък в осигуряването на основни цифрови умения за възрастните, а по отношение на усъвършенстваните цифрови умения са необходими значителни допълнителни усилия. Пандемията доведе до значително увеличаване на търсенето на цифрови умения на всички равнища като универсално изискване в много професии и сектори. Последните налични данни от 2019 г. за водещия показател от набора социални показатели показват, че само 56 % от възрастните имат поне основни цифрови умения. Показателят също така показва липса на сближаване между държавите членки и много бавен напредък от 2014 г. насам. Цифрови умения (на необходимото равнище) се изискват за над 90 % от настоящите работни места и в почти всички сектори на икономиката. Напредъкът в тази област е от съществено значение, за да може ЕС да отговори на нарастващата потребност от цифрови умения за ежедневно участие в обществения живот, както и на специфичната потребност от специалисти по ИКТ в икономиката. Въпреки кризата, свързана с COVID-19, през 2020 г. съвкупните доходи на домакинствата останаха като цяло стабилни на осреднена база в държавите — членки на ЕС, благодарение на изключително бързите ответни мерки на политиката на равнище държави членки и на равнище ЕС. С настъпването на пандемията доходите на домакинствата рязко намаляха през второто тримесечие на 2020 г., но до края на годината се възстановиха и като цяло останаха стабилни в периода 2019—2020 г. Най-голям беше спадът на възнагражденията на наетите лица, но при самостоятелно заетите лица и нетните доходи от собственост също бяха отбелязани големи спадове. През цялата 2020 г. нетните социални обезщетения допринесоха съществено за общия доход и имаха основна роля за смекчаването на общия спад на доходите на домакинствата през второто тримесечие, като до известна степен бяха подкрепени и от корекциите на данъците върху доходите и имуществото. На фона на спада на реалния БВП с 6 % на годишна база тази стабилност на съвкупните доходи на домакинствата през 2020 г. свидетелства за ефективността на извънредните дискреционни политики, въведени с цел смекчаване на социалното въздействие на кризата, но също и за автоматичното стабилизиращо действие на системите за социална закрила и данъчно облагане. През второто тримесечие на 2021 г. както реалният БВП, така и възнагражденията на наетите лица нараснаха бързо, с приблизително същия темп, с който се бяха свили година по-рано. Като цяло реалният брутен разполагаем доход на домакинствата (БРДД) през това тримесечие нарасна повече, отколкото се беше свил година по-рано, също и благодарение на това, че нетните социални обезщетения намаляваха по-бавно от другите източници на доход. Въпреки кризата, свързана с COVID‑19, през 2020 г. съвкупните доходи на домакинствата останаха като цяло стабилни на осреднена база в държавите — членки на ЕС Неравенствата на доходите (S80/S20) намаляха слабо или останаха стабилни в повечето държави членки Делът на хората, изложени на риск от бедност или социално изключване (ИРБИ), остана стабилен — около един на пет души през 2020 г. в ЕС Ръст на БВП, ръст на реалния брутен разполагаем доход на домакинствата и основните му компоненти (ЕС-27) Източник: Евростат, национални сметки [ nasq_10_nf_tr ] и [ namq_10_gdp ]. Бележки: Вж. основната част на доклада Системите за социална закрила помогнаха да се преодолее кризата, свързана с COVID-19, без да се увеличат значително рисковете от бедност или неравенството по отношение на доходите. През периода 2019—2020 г. делът на изложените на риск от бедност или социално изключване (ИРБИ) и всеки от компонентите на този показател, както и общото неравенство по отношение на доходите останаха като цяло стабилни в повечето държави членки. Това отразява влиянието на системите за данъчно облагане и за подпомагане, както и въздействието на голямата публична подкрепа, включително чрез схеми за съкратено работно време и други мерки за запазване на работните места, въведени или разширени по време на кризата, свързана с COVID‑19, особено за уязвимите групи. Предварителните оценки на разходите за социална закрила през 2020 г. за 19 държави членки сочат безпрецедентни равнища и голямо увеличение в сравнение с 2019 г. Въпреки някои временни мерки за подобряване на достъпа до (адекватна) социална закрила в много държави продължават да съществуват пропуски, особено по отношение на нестандартните работници и самостоятелно заетите лица. Някои структурни реформи са обявени в националните планове, представени от държавите членки в изпълнение на Препоръката на Съвета от 2019 г. относно достъпа на работниците и самостоятелно заетите лица до социална закрила . Въпреки това рисковете от бедност и социално изключване остават високи за някои групи от населението, и по-специално за семействата с деца, хората с увреждания, родените извън ЕС и ромите. Бедността сред домакинствата с много нисък интензитет на икономическа активност се е увеличила през последното десетилетие. В повечето държави членки децата са изложени на бедност (включително трайна бедност) в по-голяма степен, отколкото възрастното население. По-малко вероятно е децата, които израстват в бедност или в социално изключване, да се справят по-добре в училище, да се радват на добро здраве и да реализират пълния си потенциал по-късно в живота. В плана за действие по Европейския стълб на социалните права е залегнала допълнителна амбиция към водещата цел на ЕС за намаляване на бедността до 2030 г., а именно до 2030 г. да се намали с поне 5 милиона броят на децата, изложени на риск от бедност или социално изключване. В някои държави членки показателят ИРБИ при децата, отгледани от самотен родител или в семейства с повече от 3 деца, или с мигрантски или ромски произход, е два до три пъти по-висок, отколкото при другите деца. С препоръката на Съвета от 14 юни 2021 г. беше създадена Европейска гаранция за децата именно с цел да се предотврати и противодейства на социалното изключване на децата, като се гарантира достъпът до набор от ключови услуги. Хората, родени извън ЕС, също са изложени в по-голяма степен на риск от бедност или социално изключване. Голяма част от ромите живеят под националния праг на бедността. Равнището на прекомерни разходи за жилище намаляваше трайно в целия ЕС преди кризата, но положението остава критично за хората под прага на бедността. През 2020 г. около една десета от населението в ЕС живее в домакинства, които изразходват 40 % или повече от своя (приравнен) разполагаем доход за жилище. Делът на прекомерно високите разходи за жилище е значително по-голям сред населението, изложено на риск от бедност, със значителни разлики между държавите членки. Въздействието на социалните трансфери за намаляването на бедността е стабилно в ЕС-27 от 2015 г. насам, но непосредствено преди кризата се наблюдаваха различия. Средно в ЕС социалните трансфери (с изключение на пенсиите) доведоха до намаляване на дела на хората, изложени на риск от бедност, с около една трета. Въпреки това съществуват значителни разлики между държавите членки, които варират от около 16 % до над 50 %. В периода 2019—2020 г. разликите между държавите членки се задълбочиха. Съществуват значителни разлики по отношение на обхвата на социалната закрила, по-специално сред нестандартните работници и самостоятелно заетите лица, докато обезщетенията за минимален доход като процент от прага на бедност намаляха в почти всички държави членки през 2019 г. В 12 държави членки минималните доходи са значително под 60 % от линията на бедност. През 2022 г. Комисията възнамерява да предложи препоръка на Съвета относно минималния доход, за да подкрепи и допълни ефективно политиките на държавите членки. Адекватността на мрежите за социална сигурност се различава в отделните държави членки Обезщетенията за минимален доход като процент от прага на бедност са намалели в 16 държави членки през периода 2018—2019 г. Обезщетенията за минимален доход бяха по-малко от половината от прага на бедност в една трета от държавите членки през 2019 г. Ефектът от социалните трансфери за намаляването на бедността варира между 16 % и 52 % в различните държави членки. Нетен доход на получателите на минимален доход като процент от прага на риска от бедност (изгладен за период от три години) и от дохода на нископлатен работник (за данъчната 2019 г.) Източник: Изчисления на ГД „Заетост, социални въпроси и приобщаване“ въз основа на микроданни от EU-SILC. Забележка: Данните за Ирландия отразяват данъчната 2020 г. по отношение на обезщетенията за минимален доход. За Ирландия, Италия, Люксембург и Литва все още не е наличен прагът за ИРБ и доходите и условията на живот за 2020 г. Диаграмата се отнася за несемейни лица без деца. Нетният доход на получателя на минимален доход може да включва и други видове обезщетения (например обезщетения за жилищно настаняване), различни от минималния доход. Разглежданият нископлатен работник получава 50 % от средната работна заплата и работи на пълно работно време.

Независимо от пандемията, първоначалните данни сочат, че през 2020 г. равнището на неудовлетворени по собствена преценка потребности от медицински грижи е като цяло стабилно в повечето държави членки, но разликите между тях са значителни. Някои групи, като например хората, живеещи в домакинства с ниски доходи или хората с мигрантски произход, е по-вероятно да са уязвими поради неудовлетворени медицински потребности, въпреки че степента на разликите с общото население е различна в отделните държави членки. Възможно е все още да има трудности, свързани с отлагането на медицински процедури и значителното прекъсване на рутинните грижи за пациентите, във връзка и с неудовлетворените медицински потребности, които са били по-значителни в началото на кризата, свързана с COVID-19. Избухването на пандемията изведе на преден план необходимостта от укрепване на устойчивостта, качеството и достъпността на здравните грижи. Очаква се застаряването на населението да доведе до силен ръст на търсенето на услуги за дългосрочни грижи. През 2019 г. средно 26,6 % от хората в ЕС на възраст 65 или повече години, живеещи в частни домакинства, са имали нужда от дългосрочни грижи. Укрепването на достъпа до професионални дългосрочни грижи е важно за осигуряването на социална справедливост и равенство между половете, като наред с това предоставя възможност за създаване на работни места. Висококачествените услуги за домашни грижи и за дългосрочни грижи в общността са важни, за да се осигури на всички достъпна алтернатива на грижите в домове за стари хора. Домакинствата, които се нуждаят от дългосрочни грижи, често имат ограничен достъп до професионални услуги за домашни грижи, тъй като нямат достатъчно средства, за да си ги позволят, или такива услуги просто липсват. През 2019 г. 46,5 % от хората в ЕС на възраст 65 или повече години със сериозни затруднения при полагането на грижи за себе си или при извършването на домакински дейности съобщават, че са имали неудовлетворена нужда от помощ за такива дейности. Тази липса на помощ е значително по-силно изразена при хората от квинтила с най-ниски доходи. Липсата на достъп до професионални грижи може да доведе до неудовлетворени нужди от грижи или до обременяване на лицата, полагащи неформални грижи (предимно жени), които поемат най-голяма част от грижите. Като цяло адекватността на социалната закрила по отношение на нуждите от дългосрочни грижи се различава значително в различните държави членки, а нуждаещите се лица понякога трябва да извършват значителни преки плащания за професионални дългосрочни грижи, дори и след получаването на социални помощи. Демографските промени продължават да създават дългосрочни трудности пред пенсионните системи. Адекватността на пенсиите през 2020 г. като цяло се запазва непроменена. Разликата в пенсиите на жените и мъжете остава голяма въпреки постепенното свиване през последните десет години. Реформите следва да са насочени към изграждане на приобщаващи пенсионни системи, които предоставят адекватен достъп както на мъжете, така и на жените, а също и на хората с различни видове договори и икономически дейности, като същевременно осигуряват адекватни доходи в напреднала възраст и запазват устойчивостта на публичните финанси. ************* Държавите членки следва да предприемат действия за преодоляване на трудностите в сферата на заетостта, уменията и социалната политика, установени в рамките на настоящия съвместен доклад за заетостта. В представения в доклада анализ са подчертани редица приоритетни области за действия чрез политиката. Тези действия следва да имат за цел да се насърчава приобщаващо възстановяване чрез подпомагане на създаването на работни места, улесняване на прехода от безработица към заетост и между отделните сектори, подобряване на икономическата и социалната устойчивост и гарантиране на справедлив екологичен преход и цифров преход, като същевременно се постигне напредък към водещите цели на ЕС за 2030 г. в областта на заетостта, уменията и намаляването на бедността. В съответствие с насоките за заетостта държавите членки се приканват: ·да осъществят постепенен преход от извънредни към възстановителни мерки на пазарите на труда и да предприемат мерки за насърчаване на по-голямо участие на пазара на труда и за активизиране на най-засегнатите от пандемията работници; ·да разработят пакети от съгласувани политики за стимулиране на наемането на работа и на прехода, както и мерки за повишаване на квалификацията и за преквалификация, а също и за увеличаване на подкрепата от службите по заетостта за преминаването от едно работно място на друго в съответствие с препоръката на Комисията за ефективна активна подкрепа за заетостта (ЕАПЗ); ·да повишат ефективността и ефикасността на активните политики по заетостта и на публичните служби по заетостта, включително чрез инвестиции в цифрова инфраструктура и услуги (като се гарантира достъпността им), прогнозиране и проучване на уменията (свързано и с екологичния преход и цифровия преход), системи за профилиране, и подходящо обучение на персонала; ·да подобряват перспективите на младите хора на пазара на труда чрез насърчаване на приобщаващо и качествено професионално образование и обучение и висше образование, предлагане на целенасочена подкрепа от службите по заетостта (включително наставничество, професионално ориентиране и консултиране), както и подкрепа за качествени стажове и чиракуване (особено в МСП) в съответствие с укрепената гаранция за младежта; ·да гарантират равенството между половете и да засилят участието на жените на пазара на труда, включително чрез политики за осигуряването на равновесие между професионалния и личния живот, осигуряване на достъпни и качествени дългосрочни грижи и на образование и грижи в ранна детска възраст и гарантиране на достъпа на родителите и на други лица с отговорности за полагане на грижи до семейни отпуски и гъвкави схеми на работа, като същевременно се насърчава балансираното използване на тези права от жените и мъжете; ·да подобряват резултатите от обучението и да намаляват неравенствата в образованието и обучението, да разширяват достъпа до висше образование (особено за групите в неравностойно положение), да предотвратяват преждевременното напускане на системата на образованието и обучението, да увеличат още повече участието във висшето образование и адекватността на висшето образование за пазара на труда със специален акцент върху сектори като ИКТ и НТИМ, включително чрез микроквалификация; ·да инвестират в преквалификацията и повишаването на квалификацията на възрастните, по-специално в необходимите за екологичния преход и цифровия преход умения, като укрепват разпоредбите относно индивидуалните права на обучение, по-специално чрез индивидуални сметки за обучение, подкрепят широкомащабни публично-частни партньорства с участието на много заинтересовани страни в рамките на Пакта за умения и Коалицията за цифрови умения и работни места, като предоставят по-големи стимули на предприятията и работниците да се ангажират с повишаване на квалификацията и с преквалификация, като инвестират в инфраструктура и оборудване, включително цифрово; ·да повишават цифровите умения на учениците и възрастните и да осигуряват повече талантливи специалисти по цифрови технологии за пазара на труда чрез разработване на екосистеми за цифрово образование и обучение, подкрепени от ключови фактори като високоскоростна свързаност за училищата, оборудване и обучение на учители, да подпомагат институциите с ноу-хау в областта на цифровизацията със специално внимание върху приобщаването и намаляването на цифровото разделение; ·да извършат реформа в нормативната уредба на пазара на труда, както и в данъчните и осигурителните системи, за да се гарантира, че сегментацията на пазара на труда ще намалее и ще се способства за създаването на качествени работни места, да гарантират достъпа на работниците в нестандартни форми на заетост и самостоятелно заетите лица до адекватна социална закрила в съответствие с препоръката на Съвета относно достъпа до социална закрила; ·да гарантират безопасността и доброто адаптиране на работната среда към изискванията след пандемията, както и наличието на гъвкави схеми на работа; ·да гарантират социалната справедливост на процеса на преход; ·да насърчават колективното договаряне, социалния диалог и участието на социалните партньори, включително във връзка с изпълнението на плановете за възстановяване и устойчивост; ·да осигурят на всички деца, изложени на риск от бедност или социално изключване, достъп до безплатно и ефективно здравеопазване, образование и грижи в ранна детска възраст, образование и дейности в училище, ефективен достъп до здравословно хранене и подходящи жилищни условия в съответствие с препоръката за създаване на гаранция за децата; ·да инвестират в адекватни и устойчиви системи за социална закрила за всички, включително схеми за минимален доход, като подкрепят реформите, насочени към поддържането и увеличаването на равнищата на закрила и подобрят закрилата на лицата, които не са обхванати или са обхванати в недостатъчна степен; да повишават адекватността на обезщетенията, прехвърляемостта на правата, достъпа до услуги и да подпомагат интеграцията на трудоспособните лица на пазара на труда, да укрепват предоставянето на качествени, достъпни и устойчиви услуги за дългосрочни грижи, да оценяват въздействието на политиките върху разпределението;

·да осигурят приобщаващи и устойчиви пенсионни системи, които предоставят адекватен достъп както за мъжете, така и за жените, и за хората с различни видове договори и икономически дейности, като същевременно с това гарантират адекватен минимален доход в напреднала възраст; ·да предприемат мерки за справяне с бездомничеството като най-крайната форма на бедност, да насърчават инвестициите в обновяването на жилищни сгради и социални жилища, да облекчат достъпа до качествени и достъпни жилища, социални жилища или помощи за жилищно настаняване, когато е целесъобразно; ·да инвестират в капацитета на здравната система, включително в първичната помощ, координацията на грижите, здравния персонал и електронното здравеопазване. Да намалят преките плащания, да подобрят покритието на здравното осигуряване и да насърчават повишаването на квалификацията и преквалификацията на здравните работници. Финансирането от ЕС, включително чрез Европейския социален фонд плюс, Европейския фонд за регионално развитие и Механизма за възстановяване и устойчивост, помага на държавите членки да активизират действията чрез политиката в тези области. Цялостното и амбициозно изпълнение на реформите и инвестициите, предвидени в националните планове за възстановяване и устойчивост, ще бъде от първостепенно значение за осигуряването на ефективна подкрепа за възстановяването и за осъществяването на справедлив екологичен преход и цифров преход. Това ще допринесе за преодоляване на трудностите в областта на заетостта, уменията и социалната политика, посочени в специфичните за всяка държава препоръки в рамките на европейския семестър. Мерките, свързани с тези области на политиката, които са предвидени в националните планове и вече са одобрени от Съвета, възлизат на приблизително 135 млрд. евро, което е около 30 % от общия размер на финансовите средства, предоставени за тези одобрени планове, и ще допринесат значително за прилагането на Европейския стълб на социалните права.

ПРЕГЛЕД НА ТЕНДЕНЦИИТЕ И ПРЕДИЗВИКАТЕЛСТВАТА НА ПАЗАРА НА ТРУДА И В СОЦИАЛНАТА СФЕРА В ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ 1.1 Тенденции на пазара на труда Въпреки че пазарът на труда продължава да се възстановява, заетостта все още не е достигнала равнището отпреди кризата. През второто тримесечие на 2021 г. общият брой на заетите лица в ЕС достига 207,5 милиона. Това е с 4,1 милиона повече, отколкото през второто тримесечие на 2020 г., но все още е с 2 милиона под най-високата стойност от четвъртото тримесечие на 2019 г. След като достигна най-ниската си стойност от 71,6 % през второто тримесечие на 2020 г., равнището на заетост (20—64 години) се възстанови частично и достигна 72,8 % през второто тримесечие на 2021 г., което все още е под най-високата стойност от 73,3 %, достигната през четвъртото тримесечие на 2019 г. На годишна база равнището на заетост в ЕС през 2020 г. възлиза на 72,5 %, което е с 0,7 процентни пункта под стойността за 2019 г. В някои икономически дейности равнищата на заетост остават значително по-ниски от тези преди кризата. По-специално в търговията на едро и дребно, транспорта, хотелиерството и ресторантьорството през второто тримесечие на 2021 г. все още има 2,3 млн. наети лица по-малко в сравнение с четвъртото тримесечие на 2019 г. (намаление с 4,5 %), следвани от преработващата промишленост (намаление с 2,5 %). За разлика от това в сектори като строителството и информацията и комуникациите равнищата на заетост вече се възстановиха до стойностите отпреди пандемията. Като цяло се очаква заетостта да нарасне с 0,8 % през 2021 г. и с 1 % през 2022 г., след което темпът на нарастване да се забави леко до 0,6 % през 2023 г. Целта на ЕС до 2030 г. поне 78 % от населението на възраст 20—64 години да бъде заето отразява съвместния ангажимент за приобщаващо възстановяване, придружено от създаването на работни места (вж. раздел 1.4). Същевременно, след първоначалния спад в условията на кризата, свързана с COVID-19, процентът на свободните работни места към момента се е увеличил до почти рекордни равнища. Преди кризата, през второто тримесечие на 2019 г., процентът на свободните работни места в ЕС-27 е бил 2,4 %. Мерките за ограничаване на разпространението на пандемията и свързаното с тях преустановяване или забавяне на икономическите дейности доведоха до намаляване на процента на свободните работни места. През второто тримесечие на 2020 г. този показател спада до 1,6 % в ЕС-27, което е най-ниското равнище от първото тримесечие на 2016 г. насам. Оттогава насам той се повишава, достигайки 2,3 % през второто тримесечие на 2021 г., като почти напълно се преодолява въздействието на шока, свързан с COVID-19. Макар да е нормално свободните работни места да реагират на цикличните колебания по-бързо от безработицата, тенденциите и информацията от проучванията (например на Европейска фондация за подобряване на условията на труд и живот) сочат необходимост от внимателно наблюдение на потенциалния недостиг на работна сила (вж. раздел 2.1). Бързите ответни мерки на политиката помогнаха за ограничаване на въздействието върху пазара на труда в контекста на кризата, свързана с COVID-19. Пандемията предизвика криза в общественото здравеопазване с широкообхватни последици за икономическата дейност, пазарите на труда и обществото. Коефициентът на безработица (15—74 години) се повиши от 6,6 % през четвъртото тримесечие на 2019 г. (най-ниското равнище, регистрирано някога в ЕС-27) до 7,6 % през третото тримесечие на 2020 г. В еврозоната коефициентът на безработица беше малко по-висок — 8,5 % през третото тримесечие на 2020 г. (с 1,1 процентни пункта над стойността му през четвъртото тримесечие на 2019 г.). По-наскоро смекчаването на ограничителните мерки и провеждането на кампании за ваксиниране помогнаха да се задвижат отново икономиките на ЕС и допринесоха за намаляване на равнището на безработица до 7,3 % през второто тримесечие на 2021 г. (8 % в еврозоната). Предвид мащабите на въздействието на COVID-19 върху икономиката, увеличението на безработицата като цяло остава под очакваното. Това се дължи на мерките на политиката, въведени от държавите членки, включително с подкрепата на финансиране от ЕС (по-специално SURE, но също така и REACT-EU и Инвестиционната инициатива в отговор на коронавируса — ИИОК и ИИОК плюс), както и на факта, че някои хора напускат пазара на труда и остават неактивни, тъй като поради все по-трудното намиране на работа много от тях спират да си търсят работа. Последните месечни данни показват, че коефициентът на безработица продължава намалява и през септември 2021 г. достига 6,7 % в ЕС (7,4 % в еврозоната), като се е доближава до равнищата отпреди кризата. Между отделните държави членки обаче се наблюдават съществени различия (вж. раздел 2.1). Освен това през второто тримесечие на 2021 г. коефициентът на дълготрайната безработица в ЕС достига 2,9 % от активното население, като отбелязва умерено, макар и стабилно увеличение в сравнение с рекордно ниската си стойност през второто тримесечие на 2020 г. (2 %). Общият брой на отработените часове отбелязва частично възстановяване от резкия спад след избухването на пандемията, но все още е под равнищата отпреди кризата. През второто тримесечие на 2021 г. този брой е 82,8 милиарда. Това е с 9,7 млрд. часа повече от рекордно ниския брой през второто тримесечие на 2020 г. (73,1 млрд. часа), което се дължи главно на подобрените условия на пазара на труда, разширяването на възможностите за работа от разстояние и намаляването на седмичните отсъствия от работа (от 19,4 % от общата заетост през второто тримесечие на 2020 г. до 10,5 % през второто тримесечие на 2021 г.) Това обаче все още е с близо 2,5 млрд. часа по-малко от най-високата стойност, достигната през първото тримесечие на 2019 г., което още веднъж подчертава ролята, която имат или са имали схемите за съкращаване на работното време и временните съкращения за много работници, наред с ограниченията за уволнение, наложени от няколко държави членки с цел да се подпомогне запазването на заетостта (вж. раздел 2.1). През последното десетилетие броят на отработените часове на наето лице в ЕС намалява бавно, но стабилно, като основните фактори за това са разширяването на работата на непълно работно време и други гъвкави форми на заетост (например договор без задължения за определен брой часове или работа по заявка в контекста на работата през платформа). Избухването на пандемията от COVID-19 прекъсна положителната тенденция по отношение на относителния дял на икономически активните лица, наблюдавана през последните години. Относителният дял на икономически активните лица в ЕС за възрастовата група 20—64 години е 77,8 % през 2020 г., което е с 0,5 процентни пункта по-малко от 2019 г. През второто тримесечие на 2021 г. той обаче се възстановява до 78,3 %, което съответства на стойностите, наблюдавани преди кризата. При анализ на съвкупните данни се наблюдава увеличение при жените (до 72,7 %, което е с 0,3 процентни пункта повече от четвъртото тримесечие на 2019 г.), докато при мъжете се отчита намаление (до 84 % или с 0,3 процентни пункта под стойността за четвъртото тримесечие на 2019 г.). Най-положителни резултати са регистрирани във възрастовата група 55—64 години, в която се отбелязва само лек спад в разгара на кризата, а данните за второто тримесечие на 2021 г. са над равнищата отпреди пандемията. Макар че под въздействието на кризата, свързана с COVID-19, равнището на заетост при жените е намаляло в малко по-ограничена степен отколкото при мъжете, продължават да съществуват значителни различия между жените и мъжете. През 2020 г. равнището на заетост при жените (на възраст 20—64 години) се понижава до 66,9 %, което е с 0,5 процентни пункта по-малко от 2019 г., докато при мъжете то спада до 78 % или с 0,9 процентни пункта под стойността му от предходната година. В тримесечно изражение равнището на заетост при жените спада от 67,4 % през четвъртото тримесечие на 2019 г. до 66,1 % през второто тримесечие на 2020 г., но се възстановява до 67,2 % през второто тримесечие на 2021 г. През второто тримесечие на 2021 г. равнището на заетост при мъжете е 78,3 %, което е с 0,8 процентни пункта под стойността от четвъртото тримесечие на 2019 г. Тези промени водят до неголямо намаляване на разликата в заетостта между жените и мъжете — 11,1 процентни пункта през второто тримесечие на 2021 г. в сравнение с 11,6 процентни пункта през четвъртото тримесечие на 2019 г. (в годишно изражение съответно 11,1 процентни пункта и 11,5 процентни пункта през 2020 г. и 2019 г.). Кризата оказа тежко въздействие върху резултатите, постигнати от младите хора на пазара на труда, въпреки че положението им се подобрява от края на 2020 г. насам. Коефициентът на безработица сред младите хора в ЕС (15—24 години) достига 17,1 % през 2020 г. , което е с 1,8 процентни пункта повече, отколкото през 2019 г. През второто тримесечие на 2021 г. коефициентът на безработица сред младите хора възлиза на 17,4 %, т.е. с 2,6 процентни пункта повече от четвъртото тримесечие на 2019 г., но с 1 процентен пункт под най-високата стойност, достигната през третото тримесечие на 2020 г. Като цяло през второто тримесечие на 2021 г. безработните младежи (от 15 до 24 години) в ЕС са 3,2 млн., но броят им достига 5,1 млн., когато се вземат предвид всички младежи, незаети с работа, учене или обучение (NEET), и 9,4 млн. за по-голямата възрастова група от 15 до 29 години. На тримесечна основа делът на NEET за тази възрастова група в ЕС възлиза на 13,2 % през второто тримесечие на 2021 г. (с 0,7 процентни пункта повече, отколкото през четвъртото тримесечие на 2019 г., но с 1,5 процентни пункта под най-високата стойност от второто тримесечие на 2020 г.). По-възрастните работници понасят по-добре въздействието на кризата, свързана с COVID-19, върху пазара на труда, отколкото други групи. Равнището на заетост сред по-възрастните работници (55—64 години) остава относително стабилно от избухването на COVID-19 насам. През второто тримесечие на 2021 г. то достига 60,2 %, което е с 0,4 процентни пункта над равнището, наблюдавано през четвъртото тримесечие на 2019 г., като през последното десетилетие показва тенденция на постоянно нарастване. През второто тримесечие на 2021 г. равнището на заетост при пълнолетните между 25 и 54 години възлиза на 80,3 %, което все още е малко под равнището отпреди пандемията (80,8 % през четвъртото тримесечие на 2019 г.). Коефициентът на безработица в ЕС при хората на възраст 55—74 години се е увеличил умерено — от 4,7 % през четвъртото тримесечие на 2019 г. до 5,3 % през второто тримесечие на 2021 г. Фигура 1. Въздействието на кризата върху заетостта е различно за различните възрастови групи Равнища на заетост по пол и възрастова група в ЕС-27, сезонно, не календарно изгладени данни (в %)

Забележка: Прекъсване в динамичните редове от първото тримесечие на 2021 г. Източник: Евростат, Наблюдение на работната сила [lfsi_emp_q]. Особено засегнати от кризата бяха работниците в нестандартни форми на заетост и самостоятелно заетите лица. От общия брой на наетите лица (на възраст 20—64 години) в ЕС през 2020 г. (161,6 млн.) около 19,9 млн. (12,4 %) са били на срочен трудов договор (с 1,3 процентни пункта под стойността, наблюдавана през 2019 г.). През второто тримесечие на 2021 г. около 21,3 милиона работници (на възраст 20—64 години, сезонно изгладени данни) са били на временни договори, което е с 0,8 млн. души по-малко в сравнение с четвъртото тримесечие на 2019 г. Делът при младежите (15—24 години) е много по-висок, отколкото при останалата част от населението, и значително по-висок при нискоквалифицираните работници в сравнение със средно и висококвалифицираните. Делът на заетите недоброволно на временен договор продължава да намалява (с 1,1 процентни пункта) в сравнение с 2019 г., като през 2020 г. достига 6,8 %. Делът на временните договори в общата заетост (20—64 години) се увеличава от най-ниското равнище през второто тримесечие на 2020 г. (10,1 %) до 11,3 % през второто тримесечие на 2021 г. Броят на хората, работещи на непълно работно време, нараства през цялата 2020 г. В резултат на това делът на работещите на непълно работно време (20—64 г.) в общата заетост достига 17,7 % през второто тримесечие на 2021 г. (с 0,6 процентни пункта под стойността за четвъртото тримесечие на 2019 г.). Делът на заетите недоброволно на непълно работно време намалява до 25 % през 2020 г. (с 1,5 процентни пункта по-малко в сравнение с 2019 г.). От началото на пандемията през първото тримесечие на 2020 г. броят на самостоятелно заетите лица е намалял с 0,7 млн. души (от около 25,8 млн. до 25,1 млн. през второто тримесечие на 2021 г.). Фигура2. Разпространението на временните договори е различно в зависимост от възрастовата група и равнището на квалификация Дял на наетите на временни договори по възраст и образователна степен в ЕС-27 (2020 г.) Източник: Източник: Евростат, Наблюдение на работната сила [lfsa_etgar], [lfsa_etpgan] и [lfst_r_e2tgaedcu]. Кризата оказа силно влияние върху резултатите, постигнати от родените извън ЕС лица на пазара на труда. През 2020 г. равнището на заетост (20—64 години) при родените извън ЕС лица възлиза на 65,3 %, което е с 2,4 процентни пункта под стойността за 2019 г. и с 8,2 процентни пункта под тази за родените в Съюза. Коефициентът на безработица (15—74 г.) при родените извън ЕС възлиза на 12,3 % през 2020 г., което е увеличение спрямо 10,8 % през предходната година. Данните за безработицата показват също така увеличение от 13,5 % през второто тримесечие на 2020 г. до 13,9 % през второто тримесечие на 2021 г. 1.2 Социални тенденции Въпреки кризата, свързана с COVID‑19, през 2020 г. доходите на домакинствата останаха като цяло стабилни във всички държави — членки на ЕС, благодарение на бързите ответни мерки на политиката. С избухването на пандемията реалният брутен разполагаем доход на домакинствата (БРДД) спадна рязко — с 3,3 % (на годишна база) през второто тримесечие на 2020 г., но се възстанови до края на годината и като цяло остана стабилен в периода 2019—2020 г. (намалява с 0,25 %). Най-голям беше спадът на възнагражденията на наетите лица (‑5,5 %), но при самостоятелно заетите лица (‑1,4 %) и нетните доходи от собственост (‑3,3 %) също бяха отбелязани големи спадове, вж. фигура 3. През цялата 2020 г. нетните социални обезщетения допринесоха съществено за общия доход и имаха основна роля за смекчаването на общия спад на доходите на домакинствата през второто тримесечие, като до известна степен бяха подкрепени и от корекциите на данъците върху доходите и имуществото. Тази тенденция се запази през второто и третото тримесечие на 2020 г., както и през първото тримесечие на 2021 г., като ръстът на доходите от социални обезщетения не само компенсира, а и надхвърли спада на възнагражденията на наетите и самостоятелно заетите лица (значително по-малък в сравнение със спада през второто тримесечие) и спада на нетните доходи от собственост. На фона на спада на пазарните доходи и на реалния БВП с 6 % на годишна база тази стабилност на съвкупните доходи на домакинствата свидетелства за подкрепата, оказана чрез извънредните дискреционни политики, въведени с цел смекчаване на социалното въздействие на кризата, и за автоматичното стабилизиращо действие на системите за социална закрила и данъчно облагане. Промените през второто тримесечие на 2021 г. бележат повратна точка: през второто тримесечие на 2020 г. както реалният БВП, така и възнагражденията на наетите лица нарастват бързо, с приблизително същия темп, с който се бяха свили година по-рано. Като цяло реалният брутен разполагаем доход на домакинствата нараства повече, отколкото се беше свил година по-рано, също и благодарение на това, че нетните социални обезщетения намаляват по-бавно от другите източници на доход. Фигура 3. В контекста на кризата, свързана с COVID‑19, стабилният като цяло съвкупен доход на домакинствата средно в ЕС е резултат от безпрецедентните ответни мерки на политиката Ръст на БВП, ръст на реалния брутен разполагаем доход на домакинствата и основните му компоненти (ЕС-27) Бележки: Изчисления на ГД „Трудова заетост, социални въпроси и приобщаване“. Номиналният БРДД е дефлиран с ценовия индекс на разходите за крайно потребление на домакинствата. Реалният ръст на БРДД за ЕС се изчислява като среднопретеглена стойност на стойностите на държавите членки, за които има налични тримесечни данни, въз основа на ЕСС 2010 (общо 95% от БРДД в ЕС). Източник: Евростат, национални сметки [ nasq_10_nf_tr ] и [ namq_10_gdp ]. Данните не са сезонно изгладени. В общи линии неравенството в доходите остава като цяло непроменено в повечето държави членки. Съгласно експресните оценки на Евростат през 2020 г. средното квинтилно съотношение на доходите (S80/S20) в ЕС остава стабилно или отбелязва неголям спад. Това отново е резултат от огромната публична подкрепа и силната автоматична стабилизация, които облекчиха последиците от кризата, по-специално за уязвимите групи. Макар че доходите от трудова дейност се оценяват на 10 % за първите квантили на доходите и на 2 % за петия квантил, общото въздействие върху разполагаемите доходи е до голяма степен ограничено в целия диапазон на разпределение на доходите благодарение на благоприятния изглаждащ ефект на данъчната система и системата за обезщетения, както и на действието на програмите за съкратено работно време и други схеми за запазване на работните места. Делът на хората, изложени на риск от бедност или социално изключване, остана като цяло стабилен през първата година от кризата, свързана с COVID-19. През 2020 г. приблизително един от петима в ЕС (21,9 %) е бил изложен на риск от бедност или социално изключване (ИРБИ). И трите компонента на показателя ИРБИ са стабилни за повечето държави членки в сравнение с предходната година. Според експресните оценки на Евростат процентът на изложените на риск от бедност (ИРБ) е останал непроменен в поне половината от държавите членки в сравнение с 2019 г. Тези оценки показват, че нововъведените мерки на политиката, в съчетание със системите за данъци и обезщетения, са смекчили въздействието на кризата, свързана с COVID-19, стабилизирали са доходите и са допринесли значително за предотвратяване на увеличаването на риска от бедност. Това е довело и до стабилност като цяло на равнището на материалните и социалните лишения (6,8 %, увеличение само с 0,2 процентни пункта). Стабилен остава и делът на хората, живеещи в квазибезработни домакинства (увеличение само с 0,1 процентни пункта до 8,2 %), което отразява ограниченото въздействие от гледна точка на загубата на работни места, дължащо се също така на работата на съкратено работно време и на други мерки за запазване на работните места. Енергийната бедност е все по-важна форма на бедност. На 13 октомври 2021 г. Комисията прие съобщение относно справянето с нарастващите цени на енергията , в което справедливите системи за данъчни облекчения, целенасочените мерки за подпомагане на доходите и приобщаващите политики за обновяване са определени като ключови елементи на набора от мерки за смекчаване на енергийната бедност и за преодоляване на непосредственото въздействие на увеличенията на цените. Делът на децата, изложени на риск от бедност или социално изключване (ИРБИ), също е стабилен, обаче се наблюдават по-големи разлики между отделните държави и увеличение на паричната бедност. Наблюдават се по-големи различия в равнището на ИРБИ за деца в отделните държави членки — четири държави членки регистрират стойности над 30 %, докато стойностите в други четири са под 15 %. Освен това в по-малка степен е овладяна паричната бедност — през 2020 г. тя се е увеличила значително в една трета от държавите членки. Самотните родители и многодетните семейства са значително по-застрашени от бедност или социално изключване, отколкото семействата с едно или две деца (съответно 42,1 % и 29,6 % средно за ЕС).

Бедността сред работещите продължава да бъде предизвикателство. През периода 2010—2019 г. бедността сред работещите в ЕС-27 се е увеличила с 0,5 процентни пункта (от 8,5 % на 9 %). Макар че все още липсват пълни данни 2020 г., няма изгледи ситуацията да се е променила значително от 2019 г. насам. Като цяло уязвимите работници са изправени пред по-трудни условия: работниците на временни договори са изложени на по-висок риск от бедност сред работещите, отколкото тези на постоянни договори (16,2 % спрямо 5,9 %), а също и нискоквалифицираните работници спрямо висококвалифицираните (19 % спрямо 4,9 %) и родените извън ЕС спрямо родените в Съюза (20,1 % спрямо 8,1 %). Въпреки социалната устойчивост на съвкупно равнище, уязвимите групи бяха по-силно засегнати от кризата, свързана с COVID‑19. Ограничителните мерки са имали непропорционално въздействие например върху хората с увреждания, особено по отношение на достъпа до здравеопазване, образование и други услуги за подкрепа онлайн, като също така са се задълбочили и преди съществуващите ограничения в достъпа до заетост. Сред хората с мигрантски произход процентът на ИРБИ понякога е двойно по-висок от този на родените в страната. Вследствие на ограничителните мерки, наложени в условията на пандемията, много роми, живеещи в сегрегирани селища, са били лишени от всякакви източници на доходи и икономическа дейност (официална или неофициална), което е довело до по-нататъшно задълбочаване на бедността сред тях. 1.3 Преразгледаният набор от социални показатели — преглед на предизвикателствата, свързани с принципите на социалния стълб Анализът в съвместния доклад за заетостта за 2022 г. се основава на преразгледан набор от водещи социални показатели, одобрен от Съвета. В публикувания през март 2021 г. план за действие по Европейския стълб на социалните права беше представено предложение за преразгледан набор от социални показатели, което след това беше обсъдено с Комитета по заетостта и Комитета за социална закрила и одобрено от Съвета по заетост, социална политика, здравеопазване и потребителски въпроси (EPSCO) на 14 юни 2021 г. Преразглеждането има за цел да се обхванат по-пълно принципите на социалния стълб, като се засили ролята на набора от социални показатели като основен количествен инструмент за наблюдение на напредъка в прилагането на социалния стълб в контекста на европейския семестър. Преразгледаният набор от социални показатели ще допринесе и за допълване на съществуващите инструменти за наблюдение, по-специално на Инструмента за наблюдение на резултатите в областта на заетостта и на Инструмента за наблюдение на резултатите в областта на социалната закрила. Водещите показатели от преработения набор от социални показатели способстват за наблюдението на 18 от 20-те принципа на социалния стълб (с четири повече, отколкото в предишната версия), като допринасят за оценката на основните трудности в областта на заетостта и социалната сфера в държавите членки. Наборът от водещи показатели беше преразгледан в съответствие с принципите на икономичност, достъпност, съпоставимост и статистическа надеждност. Показателите, свързани с всяка от трите глави на социалния стълб, са следните (новите показатели са отбелязани с **, а преразгледаните — с *): ·Равни възможности oУчастие на възрастни в учебни дейности през последните 12 месеца (възраст 25—64 години)** oДял на преждевременно напускащите системата на образованието и обучението (възраст 18—24 години) oДял на населението с основни или по-високи общи умения в областта на цифровите технологии (възраст 16—74 години) oМлади хора, незаети с работа, учене или обучение (дял на NEET) (възраст 15—29 години) oРазлика в равнището на заетост на жените и мъжете (възраст 20—64 години) oНеравенство в доходите, измерено чрез квинтилното съотношение на доходите (S80/S20). ·Справедливи условия на труд oРавнище на заетост (възраст 20—64 години) oКоефициент на безработица (възраст 15—74 години) oКоефициент на дълготрайната безработица (възраст 15—74 години) oБрутен разполагаем доход на домакинствата на глава от населението в реално изражение ·Социална закрила и приобщаване oПроцент на изложените на риск от бедност или социално изключване (възраст 0+) (ИРБИ 0+)

oПроцент на изложените на риск от бедност или социално изключване сред децата (възраст 0—17+) (ИРБИ 0—17+) oВъздействие на социалните трансфери (различни от пенсии) върху намаляването на бедността oРазлика в заетостта между хората без увреждания и хората с увреждания (възраст 20—64 години)** oДял на лицата, за които жилищните разходи са тежест** oДеца под 3-годишна възраст в системата за професионални грижи за деца oНеудовлетворени по собствена преценка потребности от медицински грижи (възраст 16+). Като статистически източник за водещия показател „Разлика в заетостта между хората без увреждания и хората с увреждания“ временно се използват статистическите данни на Общността за доходите и условията на живот (EU-SILC), но от 2022 г. ще се премине към данни от наблюдението на работната сила в Европейския съюз (EU-LFS) за по-голяма точност, като данни ще се предоставят през 2023 г. Службите на Комисията, включително Евростат, ще продължат да наблюдават качеството на показателя и ще го преразгледат в средносрочен план, след като станат налични данни, базирани на EU-LFS (2023 г.), и ще подкрепят по-нататъшни стъпки за подобряване на съпоставимостта между държавите, а също и ще проучат възможността за разработване на допълнителни показатели в тази област. От 2022 г. нататък за водещия показател „Участие на възрастни в учебни дейности през последните 12 месеца“ също ще се използва EU-LFS. За да се гарантира качеството и съпоставимостта на данните, Комисията ще следи показателя заедно с Евростат и ще извърши задълбочен анализ на данните от двете изследвания — източници на тези данни, когато те станат налични (2023 г.). За да се гарантира наблюдението на насоки 6 и 7 за заетостта, включително по отношение на активните политики по заетостта, в настоящия съвместен доклад за заетостта за 2022 г. по изключение ще се използва показателят за участието на възрастни в учебни дейности през последните 4 седмици (възраст 25—64 години). Водещите показатели се анализират по общата методика, одобрена от Комитета по заетостта и Комитета за социална закрила (за повече подробности вж. приложение 4). С тази методика се оценяват положението и развитието в държавите членки, като се разглеждат равнищата и измененията спрямо предходната година на всеки един от водещите показатели, включени в набора от социални показатели. Равнищата и измененията се класифицират в съответствие с отстоянието им от съответните (непретеглени) средни стойности за ЕС. След това резултатите на държавите членки относно равнищата и измененията се комбинират с помощта на договорено правило и всяка държава членка се причислява към една от седем категории („с най-добри резултати“, „по-добри от средното“, „средно/неутрално положение“, „добри, но изискващи наблюдение“, „слаби, но с подобряващи се стойности“, „за наблюдение“ и „критични ситуации“). Въз основа на това в таблица 1 е представено обобщение на тълкуването на набора от водещи показатели в съответствие с последните налични данни за всеки показател. Водещите показатели, включени в набора от социални показатели, показват основни трудности в държавите — членки на ЕС и в трите области — равни възможности и достъп до пазара на труда, справедливи условия на труд и социална закрила и приобщаване. Що се отнася до категорията „критични ситуации“ (червено на фигура 4), сравнително голям брой държави членки все още са изправени пред значителни трудности във връзка с положението на жените на пазара на труда и участието на децата във професионални грижи за деца (с пет червени флага и за двата показателя). Резултатите, постигнати на пазара на труда от други групи, също предизвикват безпокойство в сравнително голям брой държави членки, като разликата в заетостта на хората със и без увреждания и делът на NEET сред младежите излъчват червен сигнал за шест и четири държави. Преждевременното напускане на системата на образованието и обучението също остава критично за четири държави членки. И накрая, в областта на социалната закрила и приобщаването въздействието на социалните трансфери (различни от пенсиите) върху намаляването на бедността е критично в голям брой държави членки (6), а цели четири са изправени пред критични трудности по отношение на рисковете от бедност като цяло и от детска бедност в частност. Квинтилните съотношения на доходите също са „критични“ в четири държави членки. При разширяване на анализа, така че освен „критичните“ ситуации да се обхванат и ситуациите, „за наблюдение“, най-критични се оказват три показателя — дял на NEET сред младежите, въздействие на социалните трансфери върху намаляването на бедността и деца под 3-годишна възраст в системата за професионални грижи за деца — това се отнася за десет държави за първите два и единадесет за третия. В глава 2 е представен подробен анализ на шестнадесетте показателя, включително по-дългосрочни тенденции и допълнителни показатели, когато е уместно. Финансова и техническа подкрепа от ЕС за мерки в областта на заетостта, уменията и социалната политика В подкрепа на прилагането на Европейския стълб на социалните права Европейският съюз предоставя значително финансиране чрез различни финансови инструменти. С около 500 млрд. евро (включително национално съфинансиране) за периода 2021—2027 г. фондовете на ЕС в областта на политиката на сближаване (по-специално Европейският социален фонд плюс — ЕСФ и Европейският фонд за регионално развитие — ЕФРР) имат за цел да се намалят социално-икономическите различия, да се подкрепи сближаването във възходяща посока в икономическата и социалната област и да се насърчат структурните промени. През май 2020 г. Комисията предложи създаването на Европейски инструмент за възстановяване (807 млрд. евро по текущи цени, включени в многогодишната финансова рамка на ЕС за периода 2021—2027 г.) с цел да се смекчи икономическото и социалното въздействие на кризата, да се засили икономическата и социалната устойчивост и да се подготвят икономиките и обществата в ЕС по-добре за трудностите и възможностите на екологичния преход и цифровия преход, включително във връзка с тяхното измерение за справедливост. В основата на Европейския инструмент за възстановяване е новият Механизъм за възстановяване и устойчивост (МВУ) (повече подробности по-долу). Ефектът на финансирането от ЕС се засилва допълнително чрез техническа помощ, финансирана чрез инструмента за техническа помощ. Предназначението на последния е при поискване да подпомага националните органи с най-съвременни съвети по отношение на политиките и с индивидуализирани дейности за изграждане на капацитет в приоритетни области за реформи, включително в областта на пазара на труда, уменията и социалната политика. Техническата помощ може да се предлага на двустранна или многонационална основа. Чрез Механизма за възстановяване и устойчивост (на стойност 723,8 млрд. евро по текущи цени) се предоставя широкомащабна финансова подкрепа за реформи и инвестиции в държавите членки, насочени към устойчивия и приобщаващ растеж и създаването на работни места, като се обръща специално внимание на тези, предназначени за преодоляване на трудностите, посочени в специфичните за всяка държава препоръки в контекста на европейския семестър. От значение за прилагането на Европейския стълб на социалните права са цели четири от шестте стълба, които определят приложното поле на механизма: интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж; социално и териториално сближаване; здравеопазване и икономическа, социална и институционална устойчивост и политики за следващото поколение, децата и младежите. В резултат на това в плановете за възстановяване и устойчивост, представени от държавите членки, съгласувани с Комисията и одобрени от Съвета, се отделя необходимото внимание на областите на заетостта, уменията и социалната политика. С бюджет от почти 99,3 млрд. евро за периода 2021—2027 г. ЕСФ+ ще подкрепя, допълва и добавя стойност към политиките на държавите членки в областта на заетостта, уменията и социалната политика. Чрез фонда ще се финансират мерки, които осигуряват равни възможности, равен достъп до пазара на труда, справедливи и качествени условия на труд, социална закрила и приобщаване, и са насочени по-специално към качественото и приобщаващо образование и обучение, ученето през целия живот, инвестициите в децата и младите хора и достъпа до основни услуги. В началото на кризата, свързана с COVID-19, чрез кохезионните фондове бяха осигурени бързи ответни мерки в рамките на Инвестиционната инициатива в отговор на коронавируса и Инвестиционната инициатива в отговор на коронавируса плюс (ИИОК и ИИОК+), което доведе до нетно увеличение от над 11 млрд. евро на финансирането на мерки в областта на заетостта и здравеопазването до ноември 2021 г. С допълнителни средства в размер на 50,6 млрд. евро Помощта за възстановяване в полза на сближаването и териториите в Европа (REACT-EU) допринесе за укрепване на капацитета на държавите членки за справяне с последствията от кризата. И накрая, чрез Европейския инструмент за временна подкрепа с цел смекчаване на рисковете от безработица при извънредни обстоятелства (SURE) бяха предоставени заеми в размер на 100 млрд. евро в полза на схеми за съкратено работно време и подобни мерки за запазване на работните места, по-специално за самостоятелно заетите лица. Като част от инвестиционния план за Европейския зелен пакт беше създаден Механизъм за справедлив преход (МСП) в подкрепа на справедливия преход към неутралност по отношение на климата. Първият стълб е Фондът за справедлив преход (ФСП) , създаден в рамките на политиката на сближаване, чрез който са предоставени 19,3 млрд. евро за смекчаване на неблагоприятните последици от процеса на преход към неутрална по отношение на климата икономика чрез подпомагане на най-засегнатите територии. Фигура 4. Заетост, умения и социални трудности в държавите — членки на ЕС, по водещи показатели от преразгледания набор от социални показатели Бележки: 1) все още не са налични данни за показателя, отразяващ участието на възрастни в учебни дейности; 2) показателят за цифровите умения се отнася за данните за 2019 г.; 3) за някои държави липсват данни по някои показатели, легендите за всички показатели са представени в приложението.

Таблица 1. Водещи показатели от набора от социални показатели: преглед на трудностите в държавите членки Година Държави с най-добри резултати По-добри от средното Добри, но изискващи наблюдение Средно/неутрално положение Слаби, но с подобряващи се стойности За наблюдение Критични ситуации Равни възможности Лица, напускащи преждевременно системата на образованието и обучението (% от населението на възраст 18—24 години) 2020 EL, HR, IE, SI EE, LV, PL, PT LT AT, BE, DE, DK, FR, NL, SK ES, MT CY, CZ, FI, LU, SE BG, HU, IT, RO Равнище на цифровите умения на лицата 2019 DE, DK, FI, NL, SE AT, CZ, EE, EL, HR, IE LU BE, ES, FR, LT, MT, PT, SI, SK CY, HU, PL BG, LV, RO Дял на NEET сред младежите (% от цялото население на възраст 15—29 години) 2020 DE, LU, NL, SE AT, BE, DK, FI, HR, MT, SI CZ, EE, FR, LV, PL RO CY, HU, IE, LT, PT, SK BG, EL, ES, IT Разлика в заетостта между жените и мъжете 2020 FI, LT, LV, SE DE, DK, EE, FR, LU, PT, SI AT, BE, BG, CY, ES, IE, NL, SK MT CZ, HR EL, HU, IT, PL, RO Квинтилно съотношение на доходите (S80/S20) 2020 CZ, SI, SK AT, BE, DK, FI, NL, PL, SE CY, EE, EL, FR, HR, HU, LU, PT RO ES, MT BG, DE, LT, LV Справедливи условия на труд Равнище на заетост (% от населението на възраст 20—64 години) 2020 CZ, DE, NL, SE DK, FI, LV, MT, PL EE, LT AT, CY, FR, HU, LU, SI, SK HR BE, BG, IE, PT, RO EL, ES, IT Коефициент на безработица (% от икономически активното население на възраст 15—74 години) 2020 CZ, PL BG, DE, FR, HU, MT, NL, RO, SI AT, BE, CY, DK, FI, HR, IE, LU, PT, SE, SK EL, IT EE, LT, LV ES Коефициент на дълготрайната безработица (% от икономически активното население на възраст 15—74 години) 2020 CZ, DE, DK, HU, MT, NL, PL, PT, SE AT, BE, BG, CY, FI, FR, HR, IE, LV, RO, SI EL, IT EE, LT, LU, SK ES Ръст на БРДД на глава от населението (2008 г. = 100) 2020 HU, LT, PL CZ, IE, LV, MT, SI, SK DE, DK, FI, HR, LU, NL, PT, SE AT, BE CY, EL, ES, IT Социална закрила и приобщаване Дял на изложените на риск от бедност или социално изключване 2020 CZ, SI, SK AT, CY, DK, FI, NL, PL, SE BE, EE, FR, HR, HU, LU, MT, PT LV DE, LT BG, EL, ES, RO Дял на изложените на риск от бедност или социално изключване сред децата (0—17 години) 2020 CZ, DK, FI, SI EE, LT, NL, PL, SE, SK AT, BE, CY, FR, HR, HU, LU, LV, MT, PT DE BG, EL, ES, RO Въздействие на социалните трансфери (различни от пенсии) върху намаляването на бедността 2020 BE, DK, FI, FR CZ, HU, LU, SE, SI, SK AT CY, EE, NL, PL DE, EL, LT, PT BG, ES, HR, LV, MT, RO Разлика в заетостта между хората без увреждания и хората с увреждания 2020 AT, DK, EE, FI, PT ES, LT, LU, SI FR CY, CZ, EL, NL, SK MT, RO, SE BE, BG, DE, HR, HU, PL Прекомерни разходи за жилище 2020 SK CY, FI, HR, LT, MT, PT, SI AT, BE, CZ, ES, HU, LU, LV, NL, PL, RO, SE EL BG, DK, EE DE Деца под 3-годишна възраст в системата за професионални грижи за деца 2020 BE, DK, FR, LU, NL, PT, SE SI ES EE, FI, LV, MT HR AT, BG, CY, DE, EL, LT CZ, HU, PL, RO, SK Неудовлетворени по собствена преценка потребности от медицински грижи 2020 AT, CY, CZ, DE, ES, HU, LU, MT, NL BE, BG, DK, FR, HR, LT, PT, SE, SI, SK EE, EL FI, LV, RO PL Забележка: актуализация от 28 октомври 2021 г. Данни за показателите „квинтилно съотношение на доходите“, „дял на изложените на риск от бедност или социално изключване“, „дял на изложените на риск от бедност или социално изключване сред децата“, „въздействие на социалните трансфери върху намаляването на бедността“, „прекомерни разходи за жилище“, „деца под 3-годишна възраст в системата за професионални грижи за деца“ и „неудовлетворени по собствена преценка потребности от медицински грижи“ не са налични за Ирландия и Италия. Данни за нарастването на БРДД не са налични за България, Естония, Франция и Румъния. Данни за разликата в заетостта между хората със и без увреждания не са налични за Ирландия, Италия и Латвия. Прекъсванията в динамичните редове и флаговете са посочени в приложения 1 и 2.

1.4 Водещи цели на ЕС до 2030 г. ЕС определи три водещи цели за 2030 г. в областта на заетостта, уменията и намаляването на бедността, както са изложени в плана за действие по Европейския стълб на социалните права. Водещите цели бяха приветствани от лидерите на ЕС в декларацията от Порто от 8 май и от Европейския съвет през юни, и одобрени от Съвета EPSCO през юни. Заедно с представените по-долу допълнителни цели те отразяват трите глави на социалния стълб — равни възможности и достъп до пазара на труда, справедливи условия на труд и социална закрила и приобщаване. Трите цели ще способстват за насочване на действията към модел на възстановяване, придружено от създаването на работни места, при който ученето през целия живот подпомага работниците да се възползват максимално от икономическите и обществените промени, като същевременно се противодейства на бедността и социалното изключване в ЕС и се допринася за постигането на целите за устойчиво развитие. Трите цели са определени на амбициозни, но реалистични равнища, като са взети предвид социално-икономическият контекст, по-широките тенденции и планираните реформи и инвестиции, включително в рамките на Механизма за възстановяване и устойчивост. Въз основа на договорените цели до 2030 г. в ЕС: ·Поне 78 % от населението на възраст между 20 и 64 години следва да има работа. ·Най-малко 60 % от възрастните (25—64 години) следва да участват в обучение всяка година. ·Броят на хората, изложени на риск от бедност или социално изключване, следва да намалее с поне 15 милиона души. Понастоящем държавите членки са в процес на определяне на свои национални цели в съответствие с амбициите, залегнали във водещите цели на ЕС. В Социалния ангажимент от Порто от 7 май 2021 г. (подписан от председателите на Европейския парламент и на Европейската комисия, от министър-председателя на Португалия, от социалните партньори в ЕС и от социалната платформа) държавите членки бяха призовани да определят амбициозни национални цели, които да представляват адекватен принос за постигането на европейските цели, като се отчита надлежно изходната позиция на всяка държава. През юли 2021 г. Комисията прикани държавите членки да изпратят своите първоначални предложения за национални цели за 2030 г. Както водещите цели на ЕС, така и националните цели ще бъдат наблюдавани в контекста на европейския семестър. Както е отразено във водещата цел за равнището на заетост, високото равнище на заетост е основен приоритет за 2030 г., за да се гарантира, че всеки може да участва пълноценно в икономиката и обществото. Участието на пазара на труда е важно, за да се подкрепя потенциалът за устойчив и приобщаващ растеж, да се насърчава активното участие в обществото и да се допринася за адекватността и фискалната устойчивост на системите за социална закрила, също и с оглед на застаряването на населението. Важен за постигането на тази цел ще бъде напредъкът в областта на екологичния преход и цифровия преход на пазара на труда. През 2020 г. равнището на заетост в целия ЕС е 72,5 %, което е с 5,5 процентни пункта под залегналата във водещата цел амбиция за 78 % до 2030 г. (вж. фигура 5). В плана за действие по Европейския стълб на социалните права са поставени допълнителни цели за увеличаване на участието на жените и на младите хора на пазара на труда, като по този начин се подкрепя общата цел за равнището на заетост. Допълнителните амбиции са насочени към намаляване наполовина на разликата в заетостта между мъжете и жените, увеличаване на осигуряването на професионално образование и грижи в ранна детска възраст (ОГРДВ) и намаляване до 9 % на дела на младите хора (15—29 години), незаети с работа, учене или обучение (NEET). Увеличаването на участието на жените на пазара на труда е важно, за да се повиши потенциалът за растеж и да се преодолеят трудностите, свързани със застаряването на населението и намаляването на работната сила. С подкрепа от системите за професионално образование и грижи в ранна детска възраст, по-активното участие на жените на пазара на труда може също да допринесе за намаляване на бедността и социалното изключване, включително сред децата, чрез положителното въздействие върху доходите на домакинствата. Подобно на това, намаляването на дела на NEET означава активизиране на неизползвания потенциал на младите хора, което е от ключово значение за гарантиране на пълноценното им участие в обществото. Фигура 5. Равнище на заетост при хората на възраст 20—64 години през 2020 г. Източник: Евростат, показател [ tesem010 ]. Водещата цел за 2030 г. по отношение на участието на възрастни в учебни дейности отразява необходимостта от адаптиране и създаване на възможности за получаване на ползи в контекста на бързо променящите се потребности на пазара на труда след шока от COVID-19 и в светлината на екологичната и на ц