BG Официален вестник на Европейския съюз C 378/104

P7_TA(2014)0230

Програмата за наблюдение на Агенцията за национална сигурност на САЩ, органите за наблюдение в някои държави членки и въздействието върху основните права на гражданите на ЕС

Резолюция на Европейския парламент от 12 март 2014 г. относно програмата за наблюдение на Агенцията за национална сигурност на САЩ, органите за наблюдение в различните държави членки и тяхното отражение върху основните права на гражданите на ЕС и върху трансатлантическото сътрудничество в областта на правосъдието и вътрешните работи (2013/2188(INI))

(2017/C 378/14)

Европейският парламент

— като взе предвид Договора за Европейския съюз (ДЕС), и по-специално членове 2, 3, 4, 5, 6, 7, 10, 11 и 21 от него,

— като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), и по-специално членове 15, 16 и 218 и дял V от него,

— като взе предвид Протокол № 36 относно преходните разпоредби и член 10 от него, както и Декларация № 50 във връзка с този протокол,

— като взе предвид Хартата на основните права на Европейския съюз, и по-специално членове 1, 3, 6, 7, 8, 10, 11, 20, 21, 42, 47, 48 и 52 от нея,

— като взе предвид Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ), и по-специално членове 6, 8, 9, 10 и 13 от нея, както и протоколите към нея,

— като взе предвид Всеобщата декларация за правата на човека, и по-специално членове 7, 8, 10,11,12 и 14 от нея (1),

— като взе предвид Международния пакт за граждански и политически права, и по-специално членове 14, 17, 18 и 19 от него,

— като взе предвид Конвенция № 108 на Съвета на Европа за защита на лицата при автоматизираната обработка на лични данни и Допълнителния протокол от 8 ноември 2001 г.към Конвенцията за защита на лицата при автоматизирана обработка на лични данни, по отношение на надзорните органи и трансграничните информационни потоци,

— като взе предвид Виенската конвенция за дипломатическите отношения, и по-специално членове 24, 27 и 40 от нея,

— като взе предвид Конвенция № 185 на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство,

— като взе предвид доклада на специалния докладчик на ООН за насърчаване и защита на правата на човека и основните свободи в борбата с тероризма, представен на 17 май 2010 г. (2),

— като взе предвид съобщението на Комисията, озаглавено „Политиката по отношение на интернет и управлението му. Ролята на Европа за определяне на бъдещото управление на интернет“ (COM(2014)0072);

— като взе предвид доклада на специалния докладчик на ООН за насърчаването и защитата на правото на свобода на убежденията и изразяването, представен на 17 април 2013 г. (3),

— като взе предвид насоките относно правата на човека и борбата срещу тероризма, приети от Комитета на министрите на Съвета на Европа на 11 юли 2002 г.,

— като взе предвид Декларацията от Брюксел от 1 октомври 2010 г., приета на 6-ата конференция на парламентарните комисии за надзор на службите за разузнаване и сигурност на държавите членки на Европейския съюз,

— като взе предвид резолюция № 1954 (2013 г.) на Парламентарната асамблея на Съвета на Европа за националната сигурност и достъпа до информация,

— като взе предвид доклада относно демократичния контрол над службите за сигурност, приет от Венецианската комисия на 11 юни 2007 г. (4), и като очаква с голям интерес актуализацията на този текст, която предстои през пролетта на 2014 г.,

— като взе предвид сведенията, предоставени от представителите на комисиите за контрол върху разузнавателните служби на Белгия, Нидерландия, Дания и Норвегия,

— като взе предвид делата, заведени пред френски (5), полски и британски (6) съдилища, както и пред Европейския съд по правата на човека (7), във връзка със системите за масово наблюдение,

— като взе предвид Конвенцията за взаимопомощ по наказателноправни въпроси между държавите членки на Европейския съюз, съставена от Съвета в съответствие с член 34 от Договора за Европейския съюз (8), и по-специално дял III от нея,

— като взе предвид Решение 2000/520/ЕО на Комисията от 26 юли 2000 г. относно адекватността на защитата, гарантирана от принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“, и свързаните с това често задавани въпроси, публикувани от Департамента по търговия на САЩ,

— като взе предвид изготвените от Комисията доклади за оценка на прилагането на принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“ от 13 февруари 2002 г. (SEC(2002)0196) и от 20 октомври 2004 г. (SEC(2004)1323),

— като взе предвид съобщението на Комисията от 27 ноември 2013 г. относно функционирането на принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“ от гледна точка на гражданите на ЕС и на дружествата, установени в ЕС (COM(2013)0847), както и съобщението на Комисията от 27 ноември 2013 г. относно възстановяването на доверието в потоците от данни между ЕС и САЩ (COM(2013)0846),

— като взе предвид своята резолюция от 5 юли 2000 г. относно проекта на решение на Комисията относно адекватността на защитата, гарантирана от принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“, и свързаните с това често задавани въпроси, публикувани от Департамента по търговия на САЩ (9), в която Парламентът изрази становището, че не е било възможно да се потвърди адекватността на системата, и като взе предвид становища на Работната група по член 29, и по-специално становище № 4/2000 от 16 май 2000 г. (10),

— като взе предвид споразуменията между Съединените американски щати и Европейския съюз относно използването и предаването на резервационни данни на пътниците (Споразумение относно резервационните данни на пътниците) от 2004 г., 2007 г. (11) и 2012 г. (12),

— като взе предвид съвместния преглед на Споразумението между ЕС и САЩ относно използването и предаването на резервационни данни на пътниците на Министерството на вътрешната сигурност на САЩ (13), придружаващ доклада на Комисията до Европейския парламент и до Съвета относно съвместния преглед (COM(2013)0844),

— като взе предвид заключенията на генералния адвокат Крус Вилялон, че Директива 2006/24/ЕО за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи като цяло е несъвместима с член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз и че член 6 от директивата е несъвместим с разпоредбите на член 7 и член 52, параграф 1 от Хартата (14),

— като взе предвид Решение 2010/412/EC на Съвета от 13 юли 2010 г. относно сключването на Споразумението между Европейския съюз и Съединените американски щати относно обработката и изпращането на данни за финансови съобщения от Европейския съюз до Съединените щати за целите на Програмата за проследяване на финансирането на тероризма (15) и придружаващите го декларации на Комисията и Съвета,

— като взе предвид Споразумението за правна взаимопомощ между Европейския съюз и Съединените американски щати (16),

— като взе предвид текущите преговори за рамково споразумение между ЕС и САЩ относно защитата на личните данни при техния трансфер и обработка за целите на предотвратяването, разследването, разкриването и наказателното преследване на престъпления, включително тероризъм, в рамките на полицейското и съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси („Рамковото споразумение“),

— като взе предвид Регламент (ЕО) № 2271/96 на Съвета от 22 ноември 1996 г. относно защитата срещу последиците от извънтериториалното прилагане на законодателство, прието от трета страна, и действията, предприети на основание това законодателство или произтичащи от него (17),

— като взе предвид изявлението на президента на Федеративна република Бразилия по време на откриването на 68-ата сесия на Общото събрание на ООН на 24 септември 2013 г. и работата, извършена от създадената от Федералния сенат на Бразилия парламентарна комисия за разследване на шпионажа,

— като взе предвид „Патриотичния акт“ на САЩ, подписан от президента Джордж У. Буш на 26 октомври 2001 г.,

— като взе предвид Закона на САЩ за наблюдение на чуждите разузнавателни служби (FISA) от 1978 г. и Закона за неговото изменение от 2008 г.,

— като взе предвид Изпълнителна заповед № 12333, издадена от президента на САЩ през 1981 г. и изменена през 2008 г.,

— като взе предвид президентския изпълнителен указ (PPD-28) относно сигналите за разузнавателни дейности, издаден от президента на САЩ, г-н Барак Обама, на 17 януари 2014 г.,

— като взе предвид законодателните предложения, които понастоящем се разглеждат от Конгреса на САЩ, включително проекта на закон за свободата на САЩ, проекта на закон за реформа на надзора върху разузнаването и наблюдението и други,

— като взе предвид прегледите, извършени от Съвета за надзор на спазването на неприкосновеността на личния живот и на гражданските свободи, Съвета за национална сигурност на САЩ и Групата за преглед на разузнавателните и комуникационните технологии под егидата на президента, и по-специално доклада на последната от 12 декември 2013 г., озаглавен „Свободата и сигурността в променящия се свят“,

— като взе предвид решението на Окръжен съд на Съединените американски щати — окръг Колумбия, по гражданско дело № 13-0851 Клейман и др. срещу Обама и др. от 16 декември 2013 г., и решението на Окръжен съд на Съединените американски щати — южен окръг Ню Йорк, ACLU и др. срещу Джеймс РV Клапър и др., гражданско дело № 13-3994 от 11 юни 2013 г.,

— като взе предвид доклада относно констатациите на съпредседателите от ЕС на Работната група ad hoc ЕС—САЩ по защита на данните от 27 ноември 2013 г. (18),

— като взе предвид своите резолюции от 5 септември 2001 г. (19) и 7 ноември 2002 г. (20) относно наличието на световна система за прихващане на частни и търговски разговори и съобщения (системата за прихващане „Ешелон“),

— като взе предвид своята резолюция от 21 май 2013 г. относно хартата на ЕС: норми за свободата на медиите в Eвропа (21),

— като взе предвид своята резолюция от 4 юли 2013 г. относно програмата за наблюдение на Агенцията за национална сигурност на САЩ, органите за наблюдение в различните държави членки и тяхното отражение върху правото на неприкосновеност на личния живот на гражданите на ЕС (22), с която Парламентът възложи на своята комисия по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи да проведе задълбочено разследване по въпроса,

— като взе предвид Работен документ 1 относно програмите за наблюдение на САЩ и ЕС и тяхното въздействие върху основните права на гражданите на ЕС,

— като взе предвид Работен документ 3 относно връзката между практиките на наблюдение в ЕС и САЩ и разпоредбите на ЕС за защита на данните,

— като взе предвид Работен документ 4 относно дейностите по наблюдение, извършвани от САЩ, по отношение на данни от ЕС, и възможните правни последици от това за трансатлантическите споразумения и трансатлантическото сътрудничество,

— като взе предвид Работен документ 5 относно Демократичния надзор на разузнавателните служби на държавите членки и на разузнавателните органи на ЕС,

— като взе предвид работния документ на комисията по външни работи относно външнополитическите аспекти на разследването във връзка с масовото електронно наблюдение на гражданите на ЕС;

— като взе предвид своята резолюция от 23 октомври 2013 г. относно организираната престъпност, корупцията и изпирането на пари: препоръки относно действията и инициативите, които следва да бъдат предприети (23),

— като взе предвид своята резолюция от 23 октомври 2013 г. относно преустановяване на действието на Споразумението във връзка с Програмата за проследяване на финансирането на тероризма вследствие на наблюдението от страна на Агенцията за национална сигурност на САЩ (24),

— като взе предвид своята резолюция от 10 декември 2013 г. относно оползотворяване на потенциала на изчисленията в облак в Европа (25),

— като взе предвид междуинституционалното споразумение между Европейския парламент и Съвета относно изпращането на Европейския парламент и обработването от него на класифицирана информация, с която Съветът разполага по въпроси, които не са от областта на общата външна политика и политика на сигурност (26),

— като взе предвид приложение VIII към Правилника за дейността,

— като взе предвид член 48 от своя правилник,

— като взе предвид доклада на комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи (А7-0139/2014),

Въздействие от масовото наблюдение

А. като има предвид, че защитата на данните и неприкосновеността на личния живот са основни права; като има предвид, че мерките за сигурност, включително мерките срещу тероризма, следователно трябва да се осъществяват посредством принципа на правовата държава и да подлежат на задължения в областта на основните права, включително свързаните с неприкосновеността на личния живот и защитата на данните;

Б. като има предвид, че информационните потоци и данните, които в днешно време доминират ежедневния живот и са част от интегритета на всеки човек, трябва да бъдат също толкова сигурно защитени от проникване както частните домове;

В. като има предвид, че отношенията между Европа и Съединените американски щати се основават на духа и принципите на демокрацията и принципите на правовата държава, свободата, справедливостта и солидарността;

Г. като има предвид, че сътрудничеството между САЩ и Европейския съюз и неговите държави членки в областта на борбата с тероризма остава от жизненоважно значение за сигурността и безопасността на двамата партньори;

Д. като има предвид, че взаимното доверие и разбирателство са ключови фактори в трансатлантическия диалог и партньорство;

Е. като има предвид, че след 11 септември 2001 г. борбата срещу тероризма се превърна в един от най-важните приоритети на повечето правителства; като има предвид, че разкритията, направени въз основа на документите, направени обществено достояние от Едуард Сноудън, бивш служител на Агенцията за национална сигурност (АНС), задължиха политическите лидери да се изправят пред предизвикателствата, свързани с надзора и контрола върху разузнавателните агенции в рамките на дейностите по наблюдение и оценяването на отражението на дейностите им върху основните права и принципите на правовата държава в демократичното общество;

Ж. като има предвид, че разкритията, направени след юни 2013 г., породиха многобройни опасения в рамките на ЕС по отношение на: — мащаба на системите за наблюдение, разкрити както в САЩ, така и в държави членки на ЕС; — нарушаването на правните стандарти, основните права и стандартите за защита на данните на ЕС; — степента на доверие между трансатлантическите партньори — ЕС и САЩ; — степента на сътрудничество и на участие на някои държави членки на ЕС, в програмите на САЩ за наблюдение или в еквивалентни програми на национално равнище, както беше разкрито от медиите; — липсата на контрол и ефективен надзор от страна на политическите органи на САЩ и на някои държави-членки на ЕС, върху техните разузнавателни служби; — възможността тези операции по масово наблюдение да се използват по причини, различни от националната сигурност и борбата с тероризма в строг смисъл, например за икономически и промишлен шпионаж или профилиране на политически основания; — накърняването на свободата на пресата и на съобщенията на упражняващи професии с право на поверителност, включително адвокати и лекари; — съответните роли и степен на участие на разузнавателните агенции и на частни информационни и телекомуникационни дружества; — все по-неясните граници между дейностите по правоприлагане и разузнаване, което води до третирането на всеки гражданин като заподозряно лице и подлагането му на наблюдение; — заплахите за неприкосновеността на личния живот в цифровата ера и влиянието на масовото наблюдение върху гражданите и обществата;

З. като има предвид, че безпрецедентните мащаби на разкрия шпионаж налагат пълно разследване от страна на органите на САЩ, на европейските институции и на правителствата, националните парламенти и съдебните органи на държавите членки;

И. като има предвид, че органите на САЩ отричат някои от разкритите сведения, но не оспорват огромна част от тях; като има предвид, че в САЩ и в някои държави-членки на ЕС, започна широкомащабен обществен дебат; като има предвид, че правителствата и парламентите на държавите от ЕС твърде често запазват мълчание и не започват адекватни разследвания;

Й. като има предвид че президентът г-н Обама наскоро съобщи за реформа на АНС и нейните програми за наблюдение;

К. като има предвид, че в сравнение с предприетите действия както от институциите на ЕС, така и от някои държави-членки на ЕС, Европейският парламент прие много сериозно задължението си да хвърли светлина върху разкритията относно безразборните практики за масово наблюдение на граждани на ЕС и със своя резолюция от 4 юли 2013 г. относно програмата за наблюдение на Агенцията за национална сигурност на САЩ, органите за наблюдение в различните държави членки и тяхното отражение върху правото на неприкосновеност на личния живот на гражданите на ЕС, даде указания на своята комисия по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи относно провеждането на задълбочено разследване на въпроса;

Л. като има предвид, че задължение на европейските институции е да гарантират, че правото на ЕС се прилага изцяло в полза на европейските граждани и че правната сила на Договорите на ЕС не е накърнена от пренебрежително приемане на извънтериториалното действие на нормите или действията на трети държави;

Развитие на реформата на разузнаването в САЩ

М. като има предвид, че в своето решение от 16 декември 2013 г. Окръжният съд за окръг Колумбия постанови, че събирането на масиви от метаданни от АНС е в нарушение на Четвъртата поправка към Конституцията на САЩ (27); като има предвид обаче, че Окръжният съд на южен окръг Ню Йорк се е произнесъл в своето решение от 27 декември 2013 г., че това събиране е законосъобразно;

Н. като има предвид, че решение на Окръжния съд — Източен окръг Мичиган, постановява, че Четвъртата поправка изисква основателност на всички търсения, предварителни съдебни заповеди за всяко основателно търсене, съдебни заповеди въз основата на предварително съществуваща вероятна причина, както и конкретност по отношение на лицата, мястото и предметите и посредничество на неутрален магистрат между правоприлагащите органи на изпълнителната власт и гражданите (28);

О. като има предвид, че в доклада си от 12 декември 2013 г. Групата за преглед на разузнавателните и комуникационните технологии под егидата на президента предлага 46 препоръки до президента на САЩ; като има предвид, че препоръките подчертават необходимостта от едновременна защита на националната сигурност и на неприкосновеността на личния живот и на гражданските свободи; като има предвид, че в това отношение тя приканва правителството на САЩ: да прекрати събирането на масиви от записи от телефонни разговори на граждани на САЩ съгласно раздел 215 от „Патриотичния акт“ веднага след като това стане възможно; да предприеме щателен преглед на правната рамка, уреждаща дейността на АНС и на разузнаването на САЩ, за да се гарантира зачитането на правото на неприкосновеност на личния живот; да прекрати усилията за унищожаване на търговски софтуер или за създаване на уязвими места в него (бекдор програми и зловреден софтуер); да увеличи използването на криптиране, особено при транзитни данни, и да не подкопава усилията за създаване на стандарти за криптиране; да създаде фигурата на обществен защитник, който да защитава неприкосновеността на личния живот и гражданските свободи пред Съда за наблюдение на чуждите разузнавателни служби; да предостави на Съвета за надзор на спазването на неприкосновеността на личния живот и на гражданските свободи правомощия за упражняване на надзор върху дейността на разузнавателните служби за целите на чуждестранното разузнаване, а не само за антитерористични цели; и да получава жалби от лица, които сигнализират за нередности, да използва договорите за правна взаимопомощ с цел получаване на електронни съобщения, както и да не използва наблюдението с цел кражба на промишлени или търговски тайни;

П. като има предвид, че съгласно отворен меморандум, представен на президента, г-н Обама, от бившия изпълнителен персонал на АНС/„Ветерани професионални разузнавачи за здрав разум“ (VIPS) на 7 януари 2014 г. (29), повсеместното събиране на данни не засилва способността за предотвратяване на бъдещи терористични нападения; като има предвид, че авторите подчертават, че проведеното масово наблюдение от АНС не е довело до предотвратяването на никакви нападения и че са похарчени милиарди долари за програми, които са по-малко ефективни и с много по-голяма намеса в правото на личен живот на гражданите, отколкото вътрешна технология, наречена THINTHREAD, създадена през 2001 г.;

Р. като има предвид, че по отношение на разузнавателните дейности във връзка с лица, които не са граждани на САЩ, съгласно раздел 702 от Закона на САЩ за наблюдение на чуждите разузнавателни служби препоръките до президента на САЩ признават основния принцип във връзка със зачитането на неприкосновеността на личния живот и на човешкото достойнство, утвърдени в член 12 от Всеобщата декларация за правата на човека и в член 17 от Международния пакт за граждански и политически права; като има предвид, че препоръките не предлагат на лицата, които не са граждани на САЩ, да се предоставят същите права и гаранции като на гражданите на САЩ;

С. като има предвид, че в своя президентски изпълнителен указ относно сигналите за разузнавателни дейности от 17 януари 2014 г. и свързаната с това реч, президентът на САЩ, г-н Обама, заяви, че масовото електронно наблюдение е необходимо за САЩ, за да се защити тяхната национална сигурност, граждани и гражданите на съюзниците и партньорите на САЩ, както и да се постигне напредък във връзка с техните външнополитически интереси; като има предвид, че този изпълнителен указ съдържа определени принципи относно събирането, използването и споделянето на сигнали за разузнавателни дейности и предоставя определени гаранции за лица, които не са граждани на САЩ, като отчасти предвижда третиране, еднакво с това по отношение на гражданите на САЩ, включително гаранции за личната информация за всички лица независимо от националността им или местоживеенето им; като има предвид, обаче, че президентът г-н Обама не призова за конкретни предложения, в частност относно забраната на дейности на масово наблюдение и въвеждането на административна и съдебна защита за лица, които не са граждани на САЩ;

Правна рамка

Основни права

Т. като има предвид, че докладът относно констатациите на съпредседателите от ЕС на Работната група ad hoc ЕС—САЩ по защита на данните съдържа преглед на правното положение в САЩ, но не успя да установи фактите във връзка с програмите на САЩ за наблюдение; като има предвид, че не е предоставена информацията относно т.нар. работна група за „втора линия на преговори“, в рамките на която държавите членки обсъждат на двустранна основа с органите на САЩ въпроси, свързани с националната сигурност;

У. като има предвид, че основните права, по-специално свободата на изразяване, на печата, на мисълта, на съвестта, на вероизповедание и на сдружаване, личният живот, защитата на личните данни, както и правото на ефективни правни средства за защита, презумпцията за невиновност и правото на справедлив съдебен процес и недискриминация, утвърдени в Хартата за основните права на Европейския съюз и в Европейската конвенция за правата на човека, са основите на демокрацията; като има предвид, че масовото наблюдение на хора е несъвместимо с тези крайъгълни камъни;

Ф. като има предвид, че във всички държави членки законът защитава от разкриването на информация, съобщена на поверителна основа между адвокат и клиент — принцип, който е признат от Съда на Европейските общности (30);

Х. като има предвид, че в резолюцията си от 23 октомври 2013 г. относно организираната престъпност, корупцията и прането на пари Парламентът призова Комисията да представи законодателно предложение за установяване на ефективна и всеобхватна европейска програма за защита на лицата, подаващи сигнали, за да бъдат защитени финансовите интереси на ЕС и наред с това да се осъществи преглед на това дали бъдещо такова законодателство следва да обхваща и други области на компетентност на Съюза;

Правомощия на Съюза в областта на сигурността

Ц. като има предвид, че съгласно член 67, параграф 3 от ДФЕС ЕС „допринася за осигуряването на високо равнище на сигурност“; като има предвид, че разпоредбите на Договора (по-специално член 4, параграф 2 от ДЕС и членове 72 и 73 от ДФЕС) предвиждат, че ЕС разполага с определени правомощия по въпроси, свързани с колективната сигурност на Съюза; като има предвид, че ЕС има правомощия по въпроси, свързани с вътрешната сигурност (член 4, буква й) от ДФЕС) и упражни тези правомощия, чрез вземането на решение по редица законодателни инструменти и сключването на международни споразумения (Споразумението относно резервационните данни на пътниците, Програмата за проследяване на финансирането на тероризма (ППФТ)) за целите на борбата с тежката престъпност и тероризма, както и чрез създаването на стратегия за вътрешна сигурност и агенции, извършващи дейност в тази област;

Ч. като има предвид, че в Договора за функционирането на Европейския съюз се посочва, че „Държавите членки могат да организират, помежду си и под своя отговорност, форми на сътрудничество и координация, които считат за подходящи, между компетентните служби на техните администрации, натоварени с опазването на националната сигурност.“ (член 73 от ДФЕС);

Ш. като има предвид, че съобразно член 276 от ДФЕС при упражняване на предоставените му правомощия, свързани с разпоредбите на глави 4 и 5 на дял V, трета част, относно пространството на свобода, сигурност и правосъдие, Съдът на Европейския съюз не е компетентен да проверява валидността или пропорционалността на операции, проведени от полицията или други правоприлагащи служби в държава-членка, нито да се произнася относно изпълнението на задълженията на държавите-членки за поддържането на обществения ред и опазването на вътрешната сигурност.

Щ. като има предвид, че понятията „националната сигурност“, „вътрешна сигурност“, „вътрешна сигурност на ЕС“ и „международна сигурност“ се припокриват; като има предвид, че Виенската конвенция за правото на договорите, принципът на лоялно сътрудничество между държавите — членки на ЕС, и принципът на правото в областта на правата на човека за ограничително тълкуване на всички изключения са индикация за ограничително тълкуване на понятието „национална сигурност“ и за изискване към държавите членки да се въздържат от нарушаване на правомощията на ЕС;

АА. като има предвид, че европейските Договори предоставят на Европейската комисия ролята на „пазител на Договорите“ и следователно правна отговорност на Европейската комисия е да разследва всички евентуални нарушения на правото на ЕС;

AБ. като има предвид, че съгласно член 6 от Договора за ЕС, който посочва Хартата на ЕС за основните права и ЕКПЧ, агенциите на държавите членки и дори частни страни, които действат в областта на националната сигурност, също трябва да спазват утвърдените в конвенцията права, независимо дали на своите собствени граждани или на гражданите на други държави;

Екстратериториалност

AВ. като има предвид, че извънтериториалното прилагане от трета държава на нейните закони, подзаконови актове и други законодателни или изпълнителни актове в случаи, които попадат под юрисдикцията на ЕС или на неговите държави членки, може да окаже въздействие върху установения правен ред и върху принципите на правовата държава или дори да наруши международното право или правото на ЕС, включително правата на физическите и юридическите лица, като се има предвид мащабът и обявената или действителната цел на това прилагане; като има предвид, че при тези обстоятелства е необходимо да се предприемат действия на равнище ЕС, за да се гарантира, че ценностите на ЕС, заложени в член 2 от ДЕС, в Хартата на основните права, в ЕКПЧ по отношение на основните права, демокрацията и принципите на правовата държава, както и правата на физическите и юридическите лица, както е залегнало във вторичното законодателство, прилагащо тези основни принципи, се спазват в рамките на ЕС, например чрез премахване, неутрализиране, блокиране или преодоляване по друг начин на действието на съответното чуждестранно законодателство;

Международно предаване на данни

AГ. като има предвид, че предаването на лични данни от институции, органи, служби или агенции на ЕС или от държавите членки на САЩ за целите на правоприлагането, при липса на адекватни гаранции и защита по отношение на спазването на основните права на гражданите на ЕС, по-специално правото на неприкосновеност на личния живот и на защита на личните данни, би породило, съгласно член 340 от ДФЕС или установената съдебна практика на Съда на ЕС (31), отговорността на тази институция, орган, служба или агенция на ЕС или на тази държава членка за нарушение на законодателството на ЕС — което включва всяко нарушение на основните права, утвърдени в Хартата на ЕС;

AД. като има предвид, че прехвърлянето на данни не е географски ограничено и особено предвид нарастващата глобализация и глобалната комуникация, законодателят на равнище ЕС е изправен пред нови предизвикателства по отношение на защитата на личните данни и комуникацията; като има предвид, че следователно е от изключителна важност да се насърчат правни рамки по отношение на общите стандарти;

AЕ. като има предвид, че масовото събиране на лични данни за търговски цели, както и в борбата срещу тероризма и тежката международна престъпност, излагат на риск личните данни и правата на неприкосновеност на личния живот на гражданите на ЕС;

Предаване на данни на САЩ въз основа на американските принципи за „сфера на неприкосновеност на личния живот“

AЖ. като има предвид, че правната рамка на САЩ за защита на данните не осигурява подходящо равнище на защита за гражданите на ЕС;

AЗ. като има предвид, че за да се позволи на администраторите на лични данни в ЕС да предават на лични данни към субекти в САЩ, Комисията, в своето Решение 2000/520/ЕО, обяви адекватността на защитата, гарантирана от принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“, и свързаните с това често задавани въпроси, публикувани от Департамента по търговия на САЩ, по отношение на личните данни, предавани от Съюза до организации, установени в Съединените щати, които са се присъединили към тези принципи;

AИ. като има предвид, че в своята резолюция от 5 юли 2000 г. Европейският парламент изрази съмнения и загриженост във връзка с адекватността на принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“ и призова Комисията да преразгледа решението своевременно с оглед на придобития опит и на развитието в законодателната област;

AЙ. като има предвид, че в Работен документ 4 на Парламента от 12 декември 2013 г. относно дейностите по наблюдение, извършвани от САЩ по отношение на данните на ЕС, и възможните техни правни последици върху трансатлантическите споразумения и сътрудничество, докладчиците изразиха съмнения и опасения по отношение на адекватността на принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“ и призоваха Комисията да отмени решението относно адекватността на тези принципи и да намери нови правни решения;

AК. като има предвид, че Решение 2000/520/ЕО на Комисията предвижда, че компетентните органи на държавите членки могат да упражняват правомощията, с които разполагат, за да спрат потока от данни към дадена организация, заявила себе си като придържаща се към принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“, за да закрилят лицата, що се отнася до обработването на техните лични данни, в случаите, когато е много вероятно принципите да са нарушени или когато продължаването на предаване на данни представлява неминуем риск от сериозни вреди за субектите на данните;

AЛ. като има предвид, че Решение 2000/520/ЕО на Комисията посочва също, че когато е предоставено доказателство за това, че някоя институция, натоварена със задачата да контролира спазването на принципите, не изпълнява ефикасно задачата си, Комисията трябва да информира Департамента по търговия на САЩ и ако е необходимо, да предложи мерки с цел заличаването или преустановяването на действието на решението или с цел ограничаване на обхвата му;

AМ. като има предвид, че в своите първи два доклада за прилагането на принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“, публикувани през 2002 и 2004 г., Комисията установи редица недостатъци по отношение на правилното прилагане на принципите и направи редица препоръки към органите на САЩ с цел тези недостатъци да бъдат отстранени;

AН. като има предвид, че в своя трети доклад за прилагането, от 27 ноември 2013 г., девет години след втория доклад и без нито един от недостатъците, признати в последния доклад, да е бил отстранен, Комисията установи допълнителни широкообхватни слабости и недостатъци в принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“ и заключи, че текущото изпълнението не може да бъде продължено; като има предвид, че Комисията подчерта, че широкообхватният достъп на американски разузнавателни агенции до данни, предавани на САЩ от организации, сертифицирани по принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“, поражда допълнителни сериозни въпроси във връзка с непрекъснатостта на защитата на данните на субектите на данни от ЕС; като има предвид, че Комисията отправи 13 препоръки до органите на САЩ и се ангажира да идентифицира, до лятото на 2014 г., заедно с органите на САЩ, коригиращи мерки, които да бъдат приложени възможно най-скоро и които да поставят основата за пълен преглед на функционирането на принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“;

AО. като има предвид, че на 28–31 октомври 2013 г. делегация на комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи на Европейския парламент (комисия LIBE) до Вашингтон се срещна с представители на Департамента по търговия на САЩ и на Федералната комисия по търговия на САЩ; като има предвид, че Департаментът по търговия призна за съществуването на организации, заявили себе си като придържащи се към принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“, но които ясно демонстрират „неактуално състояние“, което означава, че организацията не изпълнява свързаните с принципите изисквания, но въпреки това продължава да получава лични данни от ЕС; като има предвид, че Федералната комисия по търговия призна, че принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“ следва да бъдат преразгледани с цел усъвършенстването им, особено по отношение на жалбите и на системите за алтернативно разрешаване на спорове;

AП. като има предвид, че принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“ могат да бъдат ограничени „до необходимата степен, с оглед спазване изискванията за националната сигурност, обществения интерес или изискванията на правоприлагането“; като има предвид, че изключението от основно право като такова трябва винаги да се тълкува рестриктивно и да се ограничава до това, което е необходимо и съразмерно в едно демократично общество, а законът трябва ясно да определя условията и гаранциите за легитимността на това ограничение; като има предвид, че обхватът на приложение на подобно изключение трябва да е изяснен от страна на САЩ и ЕС, по-специално от страна на Комисията, за да се избегне всяко тълкуване или прилагане, което, наред с другото, обезсмисля по същество основното право на неприкосновеност на личния живот и защита на личните данни; като има предвид, че вследствие на това подобно изключение не следва да се използва по начин, който накърнява или обезсилва защитата, предоставяна от Хартата на основните права, ЕСПЧ, законодателството на ЕС за защита на данните и принципите за „сфера на неприкосновеност на личния живот“; настоява, че в случай, че изключението се позовава на националната сигурност, следва да се посочи по кое национално законодателство се прави това;

AР. като има предвид, че широкомащабният достъп на разузнавателни агенции на САЩ сериозно е накърнил трансатлантическото доверие и е оказал отрицателно въздействие върху доверието към американски организации, действащи в ЕС; като има предвид, че това се изостря допълнително от липсата в законодателството на САЩ на съдебни и административни средства за защита на гражданите на ЕС, особено в случаи на дейности по наблюдение с разузнавателна цел;

Предаване на данни на трети държави въз основа на Решението за адекватността

AС. като има предвид, че според разкритата информация, както и според констатациите на разследването, проведено от комисията LIBE, националните агенции за сигурност на Нова Зеландия, Канада и Австралия са участвали в широкомащабно масово наблюдение на електронни комуникации и са съдействали активно на САЩ в рамките на т.нар. програма „Пет очи“, и е възможно да са обменили помежду си лични данни на граждани на ЕС, предавани от ЕС;

AТ. като има предвид, че Решения 2013/65/ЕС (32) и 2002/2/ЕО на Комисията (33) са обявили за адекватно равнището на защита на данните, осигурявано съответно от новозеландския Закон за правото на неприкосновеност на личния живот и от канадския Закон за защита на личните данни и електронните документи; като има предвид, че горепосочените разкрития също сериозно засягат доверието в правните системи на тези държави, що се отнася до непрекъснатостта на защитата, предоставяна на гражданите на ЕС; като има предвид, че Комисията не е разглеждала този аспект;

Предаване на данни въз основа на договорни клаузи и други инструменти

AУ. като има предвид, че Директива 95/46/ЕО предвижда, че международно предаване към трета държава може да се извършва и посредством специални инструменти, ако администраторът предостави достатъчни гаранции по отношение на защитата на личния живот и основните права и свободи на лицата и по отношение на упражняването на съответните права;

AФ. като има предвид, че тези гаранции могат по-конкретно да произтичат от подходящи договорни клаузи;

AХ. като има предвид, че Директива 95/46/ЕО предоставя правомощия на Комисията да реши, че някои стандартни договорни клаузи предлагат достатъчни гаранции, както се изисква от директивата, и като има предвид, че на тази основа Комисията прие три модела на стандартни договорни клаузи за предаване на данни на администратори и обработващи лица (и подизпълнители) в трети държави;

AЦ. като има предвид, че решенията на Комисията за създаване на стандартни договорни клаузи предвиждат компетентните органи в държавите членки да могат да упражняват правомощията, с които разполагат, за да спират потоците от данни, в случай че е установено, че правото, което се прилага спрямо вносителя на данни или подизпълнителя, му налага задължения за дерогиране от приложимото право за защитата на данните, които се простират извън ограниченията, необходими в едно демократично общество, предвидени в член 13 от Директива 95/46/ЕО, когато тези задължения могат да имат съществени неблагоприятни последици за гаранциите, предоставени от приложимото право за защита на данните и стандартните договорни клаузи, или в случай че е много вероятно стандартните договорни клаузи от приложението да не се спазват в момента или да не бъдат спазвани в бъдещето и продължаването на предаването да създаде непосредствен риск от тежка вреда за субектите на данни;

AЧ. като има предвид, че националните органи за защита на данните са разработили задължителни фирмени правила с цел да се улесни международното предаване в рамките на дадена мултинационална корпорация с адекватни гаранции по отношение на защитата на неприкосновеността на личния живот и основните права и свободи на физическите лица, както и по отношение на упражняването на съответните права; като има предвид, че преди да бъдат използвани, задължителните фирмени правила трябва да бъдат разрешени от компетентните органи на държавите членки, след като последните са оценили съответствието със законодателството на Съюза в областта на защита на данните; като има предвид, че задължителните фирмени правила за лицата, обработващи данни, са били отхвърлени в доклада на комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи относно общия регламент за защита на личните данни, тъй като те ще лишат напълно администратора на лични данни и субекта на данни от всякакъв контрол върху юрисдикцията, в която се обработват техните данни;

AШ. като има предвид, че Европейският парламент, предвид неговата компетентност, определена с член 218 от ДФЕС, е натоварен с отговорността непрекъснато да следи стойността на международните споразумения, за които е дал съгласието си;

Предаване на данни въз основа на Споразумението относно ППФТ и на Споразумението относно резервационните данни на пътниците

AЩ. като има предвид, че в своята резолюция от 23 октомври 2013 г. Парламентът изрази сериозното си безпокойство по повод на разкритията за дейността на АНС, що се отнася до прекия достъп до съобщения за финансови плащания и свързани с тях данни, което би съставлявало явно нарушение на споразумението относно ППФТ, и по-специално на член 1 от него;

БА. като има предвид, че проследяването на финансирането на тероризма е съществен инструмент в борбата срещу финансирането на тероризма и тежките престъпления, който позволява на разследващите от службите за борба с тероризма да разкриват връзки между обектите на разследването и други потенциални заподозрени, свързани с по-широки терористични мрежи, за които има съмнения, че финансират тероризъм;

ББ. като има предвид, че Парламентът поиска от Комисията да преустанови прилагането на споразумението и изиска цялата свързана информация и документи да му се предоставят незабавно с оглед на неговите разисквания; като има предвид, че Комисията не направи нито едно от двете;

БВ. като има предвид, че вследствие на твърдения, публикувани от медиите, Комисията реши да започне консултации със САЩ съгласно член 19 от Споразумението относно ППФТ; като има предвид, че на 27 ноември 2013 г. членът на Комисията Малмстрьом информира комисия LIBE, че след среща с представители на органите на САЩ и с оглед на отговорите, дадени от тях в писма и по време на срещи, Комисията е решила да не пристъпва към консултации на основанието, че няма елементи, които да показват, че правителството на САЩ е действало по начин, който да противоречи на разпоредбите на споразумението, и че САЩ са предоставили писмено уверение, че не е било извършвано пряко събиране на данни в нарушение на разпоредбите на споразумението относно ППФТ; като има предвид, че не е ясно дали американските власти са заобикаляли споразумението чрез достъп до тези данни с помощта на други средства, както е посочено в писмото от 18 септември 2013 г. от властите на САЩ (34);

БГ. като има предвид, че по време на посещението си във Вашингтон на 28– 31 октомври 2013 г. делегацията на комисия LIBE се срещна с представители на Министерство на финансите на САЩ; като има предвид, че Министерството на финансите на САЩ заяви, че след влизането в сила на споразумението относно ППФТ не е имало достъп до данни на SWIFT в ЕС, с изключение на достъпа в рамките на ППФТ; като има предвид, че Министерството на финансите на САЩ отказа да коментира дали достъп до данни на SWIFT евентуално са имали други американски правителствени органи или министерства, или дали администрацията на САЩ е знаела за дейностите по масово наблюдение на АНС; като има предвид, че на 18 декември 2013 г. г-н Глен Грийнуолд заяви в рамките на разследването на комисия LIBE, че цел на дейностите на АНС и на Правителственото управление по комуникациите на Обединеното кралство (GCHQ) са били мрежите на SWIFT;

БД. като има предвид, че на 13 ноември 2013 г. белгийските и нидерландските органи за защита на данните взеха решение да проведат съвместно разследване на сигурността на мрежите за разплащане на SWIFT, за да се установи дали трети страни биха могли да получат непозволен или незаконен достъп до банкови данни на европейски граждани (35);

БЕ. като има предвид, че според съвместния преглед на Споразумението между ЕС и САЩ относно резервационните данни на пътниците Министерството на вътрешната сигурност на САЩ е оповестило 23 пъти резервационни данни на пътници на АНС, въз основа на оценка на всеки конкретен случай, в подкрепа на антитерористични случаи и по начин, съответстващ на специалните условия на споразумението;

БЖ. като има предвид, че съвместният преглед не споменава факта, че съгласно законодателството на САЩ в случаите на обработване на лични данни с разузнавателна цел лицата, които не са граждани на САЩ, не разполагат с никакви правни или административни средства за защита на своите права, а конституционна закрила се предоставя само на граждани на САЩ; като има предвид, че тази липса на съдебни или административни права обезсилва защитата на гражданите на ЕС, предвидена в действащото Споразумение относно резервационните данни на пътниците;

Предаване на данни въз основа на Споразумението между ЕС и САЩ за правна взаимопомощ по наказателни дела

БЗ. като има предвид, че Споразумението между ЕС и САЩ от 6 юни 2003 г. за правна взаимопомощ по наказателни дела (36) влезе в сила на 1 февруари 2010 г. и има за цел да улесни сътрудничеството между ЕС и САЩ, за да се противодейства по-ефективно на престъпността, при надлежно отчитане на правата на човека и на принципите на правовата държава;

Рамково споразумение относно защитата на данните в областта на полицейското и съдебното сътрудничество („Рамково споразумение“)

БИ. като има предвид, че целта на това общо споразумение е да се създаде нормативна уредба за всички случаи на предаване на лични данни между ЕС и САЩ единствено за целите на предотвратяването, разследването, разкриването и наказателното преследване на престъпления, включително тероризъм, в рамките на полицейското и съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси; като има предвид, че преговорите бяха одобрени от Съвета на 2 декември 2010 г.; като има предвид, че това споразумение е от изключителна важност и ще послужи като основа за улесняване на предаването на данни в контекста на полицейското и съдебното сътрудничество и по наказателноправни въпроси;

БЙ. като има предвид, че настоящото споразумение следва да предвижда ясни и точни и правно обвързващи принципи за обработка на данните, и следва по-конкретно да признава правото на гражданите на ЕС на съдебен достъп, коригиране и заличаване на техните лични данни в САЩ, както и правото на ефективна административна и съдебна защита на гражданите на ЕС в САЩ и независим контрол над дейностите по обработка на данни;

БК. като има предвид, че в съобщението си от 27 ноември 2013 г. Комисията посочва, че рамковото споразумение следва да доведе до по-високо равнище на защита на гражданите от двете страни на Атлантическия океан и следва да засили доверието на европейците в обмена на данни между ЕС и САЩ, като предостави основа, върху която сътрудничеството и партньорството между ЕС и САЩ в областта на сигурността да бъдат задълбочени още повече;

БЛ. като има предвид, че преговорите по споразумението не са постигнали напредък, тъй като правителството на САЩ настоява на отказа да признае ефективни права на административна и съдебна защита за гражданите на ЕС, както и поради намерението да се предвидят широки дерогации от принципите за защита на данните, които се съдържат в споразумението, като например принципите за ограничаване до предвидената цел, за запазване на данни и за последващо предаване, било то вътре в страната или в чужбина;

Реформа на защитата на данните

БМ. като има предвид, че правната рамка на ЕС за защита на данните е в процес на преразглеждане с цел да се създаде цялостна, последователна, модерна и надеждна система за всички дейности по обработка на данни в Съюза; като има предвид, че през януари 2012 г. Комисията представи пакет от законодателни предложения: общ регламент относно защитата на данните (37), който ще замени Директива 95/46/ЕО и ще установи единно законодателство в целия ЕС, и директива (38), която ще предвиди хармонизирана рамка за всички дейности по обработването на данни от правоприлагащите органи за целите на правоприлагането и ще доведе до намаляване на съществуващите различия между националните закони;

БН. като има предвид, че на 21 октомври 2013 г. комисията LIBE прие законодателни доклади по двете предложения, както и решение за започване на преговори със Съвета с оглед на приемането на правните инструменти през настоящия парламентарен мандат;

БО. като има предвид, че въпреки че Европейският съвет от 24 – 25 октомври 2013 г. призова за своевременното приемане на амбициозна обща рамка на ЕС за защита на данните, за да се насърчи доверието на гражданите и предприятията в цифровата икономика, след две години разисквания Съветът все още не успява да постигне общ подход по общия регламент относно защитата на данните и по директивата (39);

Информационна сигурност и компютърни услуги „в облак“

БП. като има предвид, че горепосочената резолюция на Парламента от 10 декември 2013 г. подчертава икономическия потенциал на изчисленията „в облак“ за растежа и заетостта; като има предвид, че общата икономическа стойност на пазара „в облак“ се предвижда да достигне 207 млрд. щатски долара годишно до 2016 г., т.е. да се увеличи двойно спрямо равнището от 2012 г.;

БР. като има предвид, че равнището на защита на данните в среда на изчисления „в облак“ не трябва да бъде по-ниско от това, което се изисква в контекста на всяко друго обработване на данни; като има предвид, че законодателството на Съюза за защита на данните, тъй като е неутрално от гледна точка на технологиите, се прилага в пълна степен и за компютърните услуги „в облак“, предоставяни в ЕС;

БС. като има предвид, че дейностите по масово наблюдение предоставят на разузнавателните агенции достъп до лични данни, съхранявани или обработвани по друг начин от граждани на ЕС по силата на споразумения за компютърни услуги „в облак“ с големи доставчици на такива услуги от САЩ; като има предвид, че разузнавателни служби на САЩ са получили достъп до лични данни, съхранявани или обработвани по друг начин на сървъри, разположени на територията на ЕС, чрез проникване във вътрешните мрежи на „Яху“ и „Гугъл“; като има предвид, че подобни действия представляват нарушение на международните задължения и на европейските стандарти за основни права, включително правото на личен и семеен живот, поверителността на комуникациите, презумпцията за невиновност, свободата на изразяване, свободата на информация, свободата на събранията и на сдружаване и свободата на стопанска инициатива; като имат предвид, че не е изключено до информацията, съхранявана посредством компютърни услуги „в облак“ от публичните органи на държавите членки или предприятия и институции, също да е имало достъп от страна на разузнавателни служби;

БТ. като има предвид, че американските разузнавателни агенции следват политика на системни подривни действия спрямо криптографски протоколи и продукти, с цел да бъдат в състояние да прихващат дори криптирана комуникация; като има предвид, че Агенцията за национална сигурност на САЩ е събрала огромен брой т. нар. „експлойти тип „нулев ден“ (zero-day exploits) — ИТ уязвимости в сигурността, които все още не са известни на обществеността или на продавача на продукта; като има предвид, че тези дейности значително подкопават глобалните усилия за подобряване на ИТ сигурността;

БУ. като има предвид, че фактът, че разузнавателните агенции са получавали достъп до личните данни на потребителите на онлайн услуги, силно понижи доверието на гражданите в тези услуги и следователно има неблагоприятен ефект върху предприятията, които инвестират в развитието на нови услуги с помощта на големи бази данни и нови приложения, като например „интернет на нещата“;

БФ. като има предвид, че доставчиците на ИТ стоки и услуги често доставят продукти, които не са били надлежно тествани за ИТ сигурност, а понякога дори целенасочено инсталират задни врати за достъп; като има предвид, че липсата на правила за поемане на отговорност от доставчиците на софтуер е довела до положение, което на свой ред се използва от разузнавателните служби, но и същевременно оставя реален риск от атаки от страна и на други лица;

БХ. като има предвид, че е от съществено значение дружествата, предоставящи такива нови услуги и приложения, да спазват правилата за защита на личните данни и неприкосновеността на личния живот на лицата, чиито данни се събират, обработват и анализират, за да се поддържа високо ниво на доверие от страна на гражданите;

Демократичен надзор над разузнавателните служби

БЦ. като има предвид, че разузнавателните служби в демократичните общества имат специални правомощия и възможности за защита на основните права, демокрацията и принципите на правовата държава, гражданските права и държавата от вътрешни и външни заплахи, и подлежат на демократична отчетност и съдебен контрол; като има предвид, че са им предоставени специални правомощия и възможности единствено за тази цел; като има предвид, че тези правомощия следва да бъдат използвани в рамките на правните ограничения, налагани от основните права, демокрацията и принципите на правовата държава, и че тяхното прилагане следва да бъде строго контролирано, тъй като в противен случай те губят своята легитимност и рискуват да уронят демокрацията;

БЧ. като има предвид, че на разузнавателните служби се предоставя определено ниво на секретност, което цели да се избегне застрашаването на текущите операции, разкриването на начина на действие или излагането на риск на живота на агентите, тази секретност не може да замени или да изключи крайъгълните камъни в демократичното общество, а именно: правилата за демократичен и съдебен контрол и разследване на тяхната дейност, правилата за прозрачност, и по-специално по отношение на зачитането на основните права, демокрацията и принципите на правовата държава;

БШ. като има предвид, че повечето от действащите национални механизми и органи за контрол бяха създадени или реформирани през 90те години на миналия век и не са непременно адаптирани към резките политически и технологични промени през последното десетилетие, които доведоха до засилено международно разузнавателно сътрудничество, също чрез широкомащабен обмен на лични данни, и често се размива разграничителната линия между разузнавателни и правоприлагащи дейности;

БЩ. като има предвид, че демократичният контрол над разузнавателните дейности все още се осъществява само на национално равнище въпреки увеличаването на обмена на информация между държавите — членки на ЕС, и между държави членки и трети държави; като има предвид, че е налице увеличаване на различията между нивата на международно сътрудничество, от една страна, и ограничения капацитет за надзор на национално равнище, от друга, което води до недостатъчен и неефективен демократичен контрол;

ВА. като има предвид, че националните надзорни органи често не разполагат с пълен достъп до разузнавателна информация, получена от чужда разузнавателна агенция, което може да доведе до празноти, в които международният обмен на информация може да се осъществява без адекватен преглед; като има предвид, че този проблем се усложнява още повече от така нареченото „правило на третата страна“ или от принципа за „контрол от първоизточника“, който е предназначен да даде възможност на първоизточника да запази контрола върху по-нататъшното разпространение на чувствителната информация, но понякога се тълкува като прилагане на контрол върху службите — получатели;

ВБ. като има предвид, че инициативите за реформи за прозрачност в частния и публичния сектор са от ключово значение, за да се гарантира общественото доверие в дейността на разузнавателните агенции, при което правните системи не следва да пречат на дружествата да разкриват на обществеността информация за това как те се справят с всички видове правителствени искания и съдебни заповеди за достъп до потребителски данни, включително и възможността за разкриване на обобщена информация за броя на исканията и заповедите, които са били одобрени и отхвърлени;

Основни констатации

1. Счита, че в резултат на последните разкрития в пресата от лица, подаващи сигнали за нередности, и журналисти, заедно с експертизите, представени по време на това разследване, признанията от страна на властите, както и неудовлетворителните отговори на тези твърдения, бяха представени убедителни доказателства за съществуването на широкообхватни, сложни и изключително напреднали в технологично отношение системи, проектирани от разузнавателните служби на САЩ и на някои държави членки, за да събират, съхраняват и анализират комуникационни данни, включително данни за съдържание, данни за местонахождение и метаданни на всички граждани по света в безпрецедентен мащаб и по безразборен начин, който не е свързан с конкретни подозрения;

2. Подчертава изрично, че разузнавателните програми на американската АНС, които позволяват масово наблюдение на граждани на ЕС чрез пряк достъп до централни сървъри от водещи интернет компании от САЩ (програма „Призма“), анализ на съдържание и метаданни (програма „Екскискор“), заобикаляне на онлайн криптиране („Булрън“), достъп до компютърни и телефонни мрежи и достъп до данни за местонахождение, както и до системи на разузнавателната агенция GCHQ на Обединеното кралство, като например неговата дейност по наблюдение на потоци от данни (програма „Темпора“) и неговата програма за декриптиране („Еджхил“), целенасочените нападения „човек в средата“ над информационни системи (програми „Куонтъмтиъри“ и „Фоксасид“) и събирането и съхраняването на 200 милиона текстови съобщения дневно (програма „Дишфайър“);

3. Отбелязва твърденията за незаконно проникване или подслушване на системите на „Белгаком“ от разузнавателната агенция GCHQ на Обединеното кралство; отбелязва изявленията на „Белгаком“, че дружеството не е в състояние да потвърди или да отрече дали институциите на ЕС са били сред целите или дали са били засегнати, както и че използваният зловреден софтуер е бил изключително сложен и за неговото разработване и използване е било необходимо използването на големи финансови ресурси и персонал, с каквито частни субекти или хакери не разполагат;

4. Посочва, че доверието е било дълбоко разклатено: доверието между двамата трансатлантически партньори, доверието между гражданите и техните правителства, доверието във функционирането на демократичните институции от двете страни на Атлантическия океан, доверието в спазването на принципите на правовата държава и доверието в сигурността на ИТ услугите и комуникациите; счита, че за да се възстанови доверието във всички тези измерения, е необходим непосредствен и всеобхватен план за реагиране, който да включва поредица от действия, подлежащи на публичен контрол;

5. Отбелязва, че няколко правителства твърдят, че тези програми за масово наблюдение са необходими за целите на борбата с тероризма; остро осъжда тероризма, но изразява твърдо убеждение, че борбата с тероризма не може никога да бъде оправдание за тайни и дори незаконни програми за масово наблюдение без определена целенасоченост; застъпва становището, че такива програми са несъвместими с принципите на необходимост и пропорционалност в демократичното общество;

6. Припомня твърдото убеждение на ЕС относно необходимостта от постигане на правилен баланс между мерките за сигурност и защитата на гражданските свободи и основните права, като същевременно се гарантира пълна защита на личния живот и на данните;

7. Счита, че събирането на данни в такъв мащаб оставя значителни съмнения дали тези действия се ръководят от съображения за борба с тероризма, тъй като включват събирането на всички възможни данни на всички граждани; следователно посочва възможното съществуване на други цели, включително политически и икономически шпионаж, съмненията за които трябва да бъдат изцяло разсеяни;

8. Поставя под въпрос съвместимостта на някои мащабни дейности за икономически шпионаж на държавите членки с вътрешния пазар на ЕС и законодателството в областта на конкуренцията съгласно дялове I и VII от Договора за функционирането на Европейския съюз; отново потвърждава принципа на лоялното сътрудничество съгласно разпоредбите на член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, както и принципа, съгласно който държавите членки „се въздържат от всякакви мерки, които биха могли да застрашат постигането на целите на Съюза“;

9. Отбелязва, че международните договори и законодателство на ЕС и САЩ, както и националните механизми за надзор не успяха да осигурят необходимите принципи на взаимозависимост и взаимоограничаване, нито демократична отчетност;

10. Осъжда обширното, системно, масово събиране на лични данни на невинни хора, което често включва строго лична информация; подчертава, че използването на системите за безразборен, масов надзор от страна на разузнавателните служби е тежко нарушение на основните права на гражданите; подчертава, че правото на личен живот не е лукс, а е в основата на свободното и демократично общество; посочва освен това, че масовото наблюдение може да има тежки последици за свободата на печата, мисълта и словото и за свободата на събранията и сдруженията, както и че има сериозен потенциал за злоупотреба с информацията, събрана срещу политическите противници; подчертава, че тези масови дейности по надзора също така водят до незаконни действия от страна на разузнавателните служби и повдигат въпроси по отношение на извънтериториалността на националните закони;

11. Счита, че е от съществено значение да се гарантира защитеността на професионалната тайна на адвокати, журналисти, лекари и други регулирани професии от дейностите по масово наблюдение; подчертава по-конкретно, че всяка несигурност относно поверителността на комуникациите между адвокати и техните клиенти би могла да се отрази отрицателно на достъпа на гражданите на ЕС до правна консултация и до правосъдие, както и върху правото на справедлив съдебен процес;

12. Счита, че програмите за надзор са още една стъпка към установяването на държава на пълната превенция чрез промяна на установената парадигма на наказателното право в демократичните общества, съгласно която всяка намеса в основните права на заподозрените лица трябва да бъде разрешена от съдия или прокурор въз основа на основателно подозрение и да бъде регламентирана от закона, насърчаване на негово място на комбинация от дейности в областта на правоприлагането и разузнавателни дейности с неясни и отслабени правни гаранции, често в несъответствие с демократичните принципи на взаимозависимост и взаимоограничаване, както и с основните права, и по-специално презумпцията за невиновност; припомня във връзка с това решението на Германския федерален конституционен съд (40) за забрана на използването на превантивни разследвания („präventive Rasterfahndung“) освен при наличието на доказателство за конкретна опасност за други защитени от закона висши права, при което наличието на обща заплаха или международно напрежение не са достатъчни, за да обосноват тези мерки;

13. Изразява твърдо убеждение, че тайните закони и съдилища са в нарушение на принципите на правовата държава; настоява решение на съд или на трибунал и решение на административен орган на трета държава, с което се разрешава, пряко или косвено, предаването на лични данни, да не може да бъде признато или изпълнено по никакъв начин, освен ако е в сила договор за взаимна правна помощ или международно споразумение между третата държава, отправила искането, и Съюза или държава членка, и предварително разрешение от компетентния контролен орган; припомня, че решение на таен съд или на трибунал и решение на административен орган на трета държава, с което се разрешават тайно, пряко или косвено, дейности по надзора, не се признава или изпълнява;

14. Изтъква, че гореизложените тревоги се засилват от бързото технологично развитие и промените в обществото, тъй като интернет и мобилните устройства са навсякъде в съвременното ежедневие („повсеместно компютризиране“) и бизнес моделът на повечето интернет дружества се основава на обработката на лични данни; счита, че мащабът на този проблем е безпрецедентен; отбелязва, че това може да доведе до ситуация, в която инфраструктурата за масово събиране и обработване на данни би могла да се използва в случаи на смяна на политическия режим;

15. Отбелязва, че няма гаранция — нито за публичните институции на ЕС, нито за гражданите, че тяхната информационно-технологична сигурност или личен живот могат да бъдат защитени от намеса на добре оборудвани нарушители („няма 100 % ИТ сигурност“); отбелязва, че за да се постигне максимална ИТ сигурност е нужно европейците да бъдат склонни да отделят достатъчно ресурси, както човешки, така и финансови, за да запазят независимостта и самостоятелността на Европа в сферата на ИТ;

16. Категорично отхвърля становището, че всички въпроси, свързани с програмите за масово наблюдение, се отнасят само за националната сигурност и следователно са единствено от компетентността на държавите членки; отново подчертава, че в действията си за гарантиране на своята национална сигурност държавите членки трябва да спазват напълно правото на ЕС и ЕКПЧ; припомня едно наскоро постановено решение на Съда, съгласно което „макар държавите членки да са тези, които трябва да предприемат подходящи мерки, за да гарантират вътрешната и външната си сигурност, единствено фактът, че решението се отнася до сигурността на държавата, не може да доведе до изключване на приложимостта на правото на Съюза“ (41); припомня освен това, че защитата на неприкосновеността на личния живот на всички граждани на ЕС е изложена на опасност, също както и сигурността и надеждността на всички комуникационни мрежи на ЕС; счита по тази причина, че обсъждането и предприемането на действия на равнището на ЕС са не само легитимни, но и израз на независимостта на ЕС;

17. Приветства институциите и експертите, допринесли за настоящото разследване; изразява съжаление предвид факта, че органите на някои държави членки отказаха да съдействат на разследването, което осъществява Европейският парламент от името на гражданите; приветства откритостта на някои членове на Конгреса на САЩ и на националните парламенти;

18. Съзнава, че в рамките на толкова ограничен срок от време беше възможно да се извърши само предварително разследване на всички възникнали от юли 2013 г. до момента въпроси; признава мащаба на разкритията и факта, че те не са пълни; възприема следователно подход на прогнозно планиране, който се състои от набор от конкретни предложения и механизъм за последващи действия в рамките на следващия парламентарен мандат, благодарение на което разкритията ще продължат да бъдат един от основните политически приоритети на ЕС;

19. Възнамерява да поиска силни политически гаранции от Европейската комисия, чиито членове ще бъдат определени след изборите през май 2014 г., относно изпълнението на предложенията и препоръките от разследването;

Препоръки

20. Призовава органите на САЩ и държавите — членки на ЕС, които все още не са забранили дейностите по общо масово наблюдение, да направят това;

21. Призовава държавите — членки на ЕС, и особено участващите в т.нар. програми „9 очи“ и „14 очи“ (42), да направят подробна оценка и по целесъобразност, да преразгледат своите национални законодателства и практики, регулиращи дейността на разузнавателните служби, така че да се гарантира, че те подлежат на парламентарен, съдебен и обществен контрол, че спазват принципите на законността, необходимостта, пропорционалността, справедливия процес, уведомяването на потребителя и прозрачността, включително чрез позоваване на компилацията на добрите практики на ООН и препоръките на Венецианската комисия, и че са в съответствие със стандартите на Европейската конвенция за правата на човека и с техните задължения във връзка с основните права, и по-конкретно по отношение на защитата на данните, неприкосновеността на личния живот и презумпцията за невиновност;

22. Призовава всички държави — членки на ЕС, и по-конкретно — във връзка с неговата резолюция от 4 юли 2013 г. и изслушванията в рамките на разследването — Обединеното кралство, Франция, Германия, Швеция, Нидерландия и Полша, да гарантират, че действащата и бъдещата им нормативна уредба и механизми за контрол на действията на разузнавателните служби са в съответствие със стандартите на Европейската конвенция за правата на човека и законодателството на Европейския съюз в областта на защитата на данните; призовава тези държави членки да дадат обяснения във връзка с твърденията за масови дейности по наблюдение, включително масово наблюдение на презгранични телекомуникации, нецелево наблюдение на съобщения, предавани по кабел, евентуални споразумения между разузнавателни служби и телекомуникационни компании относно достъпа и обмена на лични данни и достъпа до трансатлантически кабели, присъствие на разузнавателен персонал и оборудване на САЩ на територията на ЕС без контрол над дейностите по наблюдение, и съответствието на такива дейности със законодателството на ЕС; приканва националните парламенти на тези страни да засилят сътрудничеството на техните органи, упражняващи контрол над разузнаването, на европейско равнище;

23. Призовава по-конкретно Обединеното кралство, като се има предвид широко отразеното в медиите масово наблюдение от страна на разузнавателната служба GCHQ, да преразгледа действащата си нормативна уредба, която е съставена от „сложно взаимодействие“ между три отделни законодателни акта — Закона за правата на човека от 1998 г., Закона за разузнавателните служби от 1994 г. и Закона за уреждане на правомощията за разследване от 2000 г.;

24. Отбелязва преразглеждането на нидерландския Закон за разузнаването и сигурността от 2002 г. (доклад на „Комисията Десенс“ от 2 декември 2013 г.); подкрепя онези препоръки от комисията по преразглеждането, които имат за цел засилването на прозрачността на нидерландските разузнавателни служби и контрола и надзора върху тях; призовава Нидерландия да се въздържа от разширяване на правомощията на разузнавателните служби, така че да бъде възможно да се осъществява и нецелево и широкомащабно наблюдение върху съобщенията на невинни граждани, предавани по кабел, особено като се има предвид фактът, че една от най-големите точки за обмен на интернет трафик в света се намира в Амстердам (AMS-IX); призовава за предпазливост при определянето на мандата и способностите на новото звено Joint Sigint Cyber Unit, както и по отношение на присъствието и дейността на разузнавателен персонал на САЩ на нидерландска територия;

25. Призовава държавите членки, включително когато са представени от своите разузнавателни агенции, да се въздържат от приемане на данни от трети държави, които са били събрани неправомерно, и от допускане на тяхна територия на дейности по наблюдение от страна на правителства или агенции на трети държави, които са незаконни съгласно националното законодателство или не осигуряват правните гаранции съобразно международните инструменти или инструментите на ЕС, в т.ч. защитата на правата на човека съгласно Договора за ЕС, Европейската конвенция за правата на човека и Хартата на основните права на ЕС;

26. Призовава за прекратяването на масовото прехващане и обработка на изображения от уебкамери от страна на която и да е тайна служба; призовава държавите членки да разследват напълно дали, как и до каква степен съответните им тайни служби са били замесени в събирането и обработката на изображения от уебкамери, и да заличат всички съхранявани изображения, събрани в рамките на такива програми за масово наблюдение;

27. Призовава държавите членки незабавно да изпълнят своето позитивно задължение съгласно Европейската конвенция за правата на човека да защитават своите граждани от предприето от трети държави или от техните собствени разузнавателни служби противоречащо на разпоредбите на конвенцията наблюдение, включително когато целта му е да се защити националната сигурност, и да гарантират, че принципите на правовата държава не са отслабени вследствие на извънтериториално прилагане на законодателството на трета държава;

28. Приканва генералния секретар на Съвета на Европа да започне процедурата по член 52, съгласно която при получаване на искане от генералния секретар на Съвета на Европа всяка високодоговаряща се страна предоставя обяснение за начина, по който националното ѝ право гарантира ефективното прилагане на всяка от разпоредбите на Конвенцията;

29. Призовава държавите членки да вземат незабавно подходящи мерки, включително по съдебен ред, срещу нарушения на техния суверенитет, а следователно и нарушения на общото международно публично право, извършени чрез програмите за масово наблюдение; призовава освен това държавите членки да използват всички налични средства на международно равнище, за да защитават основните права на гражданите на ЕС, по-конкретно чрез прилагане на междудържавната процедура за подаване на жалба съгласно член 41 от Международния пакт за граждански и политически права;

30. Призовава държавите членки да установят ефективни механизми, с които от отговорните за програмите за (масово) наблюдение в нарушение на принципите на правовата държава и основните права на гражданите да бъде потърсена отговорност за тази злоупотреба с власт;

31. Призовава САЩ да преразгледат своето законодателство незабавно, за да го приведат в съответствие с международното право, да признаят неприкосновеността на личния живот и другите права на гражданите на ЕС, да предвидят средства за съдебна защита за гражданите на ЕС, да поставят правата на гражданите на ЕС на равна основа с правата на гражданите на САЩ и да подпишат факултативния протокол, който дава възможност за подаване на жалби от физически лица съгласно Международния пакт за граждански и политически права;

32. Приветства в тази връзка забележките и президентския указ за изпълнение, издаден от президента на САЩ, г-н Обама, на 17 януари 2014 г., като стъпка към ограничаване на разрешенията за използване на наблюдение и обработка на данни за целите на националната сигурност и към равно третиране на личната информация на всички лица, независимо от тяхното гражданство или място на пребиваване, от страна на разузнавателните структури на САЩ; очаква обаче допълнителни конкретни мерки в контекста на отношенията между ЕС и САЩ, които преди всичко да засилят доверието в трансатлантическото предаване на данни и да осигурят обвързващи гаранции за приложимо право на личен живот на гражданите на ЕС, както е подробно описано в доклада;

33. Подчертава сериозната си загриженост за работата в рамките на Комитета по Конвенцията за престъпленията в кибернетичното пространство към Съвета на Европа относно тълкуването на член 32 от Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство от 23 ноември 2001 г. (Конвенцията от Будапеща) относно трансграничния достъп до съхранявани компютърни данни при наличие на съгласие или когато те са публично достъпни и отхвърля сключването на допълнителен протокол или насоки за разширяване на обхвата на посочената разпоредба отвъд действащия режим, установен с Конвенцията, която сама по себе си представлява сериозно изключение от принципа за териториалност, тъй като това би могло да доведе до безпрепятствен достъп от разстояние от страна на правоприлагащите органи до сървъри и компютри, намиращи се в други юрисдикции, без да се прибягва до споразумения за правна взаимопомощ и други инструменти за съдебно сътрудничество, създадени с цел гарантиране на основните права на физическите лица, включително защита на данните и справедлив съдебен процес, и по-специално Конвенция № 108 на Съвета на Европа;

34. Призовава Комисията да направи до юли 2014 г. оценка на приложимостта на Регламент (ЕО) № 2271/96 по отношение на случаи на стълкновение на закони за предаването на лични данни;

35. Призовава Агенцията за основните права да започне задълбочено изследване по въпроса за защитата на основните права в контекста на наблюдението, и по-специално относно настоящото правно положение на гражданите на ЕС по отношение на съдебните средства за правна защита, които са на тяхно разположение във връзка с посочените практики;

Международно предаване на данни

Правна рамка за защита на данните и принципите „сфера на неприкосновеност на личния живот“ на САЩ

36. Отбелязва, че дружествата, посочени от разкритията в медиите като участници в широкомащабното масово наблюдение на субекти на данни от ЕС от страна на Агенцията за национална сигурност (АНС) на САЩ, са дружества, които са самоудостоверили спазването от тяхна страна на принципите „сфера на неприкосновеност на личния живот“; отбелязва също така, че принципите „сфера на неприкосновеност на личния живот“ са правният инструмент, използван за предаването на лични данни от ЕС към САЩ (примери за това са „Гугъл“, „Майкрософт“, „Яху!“, „Фейсбук“, „Апъл“ и „ЛинкдИн“); изразява загриженост относно факта, че тези организации не са криптирали информацията и съобщенията, обменяни между техните центрове за данни, като по този начин се предоставя възможност на службите за разузнаване да прихващат информация; приветства последвалите изявления на някои дружества от САЩ, че ще ускорят плановете си за използване на криптиране при потоците от данни между техните световни центрове за данни;

37. Счита, че широкомащабният достъп от страна на разузнавателните служби на САЩ до лични данни от ЕС, които се обработват съобразно принципите „сфера на неприкосновеност на личния живот“, не отговаря на критериите за дерогация с оглед на „националната сигурност“;

38. Счита, че тъй като при настоящите обстоятелства принципите „сфера на неприкосновеност на личния живот“ не осигуряват адекватна защита за гражданите на ЕС, предаването на данни следва да се осъществява съобразно други инструменти, като например договорни клаузи или задължителни фирмени правила, при условие че с тези инструменти се установяват специфични гаранции и защити и те не се заобикалят от други нормативни уредби;

39. Счита, че Комисията не е предприела действия за преодоляване на добре известните слабости при настоящото прилагане на принципите „сфера на неприкосновеност на личния живот“;

40. Призовава Комисията да представи мерки за незабавно прекратяване на действието на Решение 2000/520/ЕО на Комисията, с което бяха обявени за адекватни принципите „сфера на неприкосновеност на личния живот“ и свързаните с тях „Често задавани въпроси“, публикувани от Департамента по търговия на САЩ; поради това призовава органите на САЩ да представят предложение за нова рамка за пренос на лични данни от ЕС към САЩ, която отговаря на изискванията на законодателството на ЕС за защита на данните и осигурява необходимото подходящо равнище на защита;

41. Призовава компетентните органи на държавите членки, и по-специално органите за защита на данните, да използват съществуващите си правомощия и незабавно да преустановят потоците от данни към организации, които са самоудостоверили спазването на принципите „сфера на неприкосновеност на личния живот“ на САЩ, както и да изискат преносът на тези потоци от данни да се извършва единствено съобразно други инструменти и при условие че те съдържат необходимите гаранции и защити по отношение на защитата на неприкосновеността на личния живот и основните права и свободи на физическите лица;

42. Призовава Комисията да представи до декември 2014 г. цялостна оценка на рамката на САЩ за защита на неприкосновеността на личния живот, обхващаща дейности в областта на търговията, правоприлагането и разузнаването, както и конкретни препоръки, основаващи се на липсата на общ закон за защита на данните в САЩ; насърчава Комисията да осъществи контакт с държавната администрация на САЩ с цел да се установи нормативна уредба, гарантираща високо равнище на защита на физическите лица по отношение на защитата на техните лични данни при преноса им до САЩ и да се осигури равностойността на нормативните уредби на ЕС и САЩ за неприкосновеност на личния живот;

Предаване на данни към други трети държави с решение за адекватност

43. Припомня, че в Директива 95/46/ЕО се постановява, че предаването на лични данни на трета държава може да се извършва само ако, без да се засяга спазването на националните разпоредби, приети в съответствие с другите разпоредби на директивата, въпросната трета държава гарантира достатъчна степен на защита, като целта на тази разпоредба е да се гарантира непрекъснатостта на защитата, осигурена от законодателството на ЕС за защита на данните, когато лични данни се предават извън ЕС;

44. Припомня, че също така съгласно Директива 95/46/ЕО достатъчният характер на степента на защита, осигурявана от трета държава, се преценява с оглед на всички обстоятелства, свързани с операцията по предаването на данни или набора от такива операции; припомня освен това, че посочената директива предоставя също така на Комисията изпълнителните правомощия да обяви, че дадена трета държава осигурява достатъчна степен на защита в съответствие с критериите, определени в Директива 95/46/ЕО; припомня, че Директива 95/46/ЕО също така оправомощава Комисията да заяви, че дадена трета държава не осигурява достатъчна степен на защита;

45. Припомня, че във втория случай държавите членки трябва да предприемат необходимите мерки, за да се предотврати предаване на данни от същия вид на въпросната трета държава, и че Комисията следва да започне преговори с цел решаване на възникналия проблем;

46. Призовава Комисията и държавите членки да преценят незабавно дали достатъчната степен на защита, осигурявана от Закона за неприкосновеност на личния живот на Нова Зеландия и от канадския Закон за защита на личните данни и електронните документи, която бе заявена с решения на Комисията 2013/65/ЕС и 2002/2/ЕО, е засегната от участието на националните разузнавателни служби на посочените държави в масовото наблюдение на граждани на ЕС и при необходимост да предприемат подходящи мерки за спиране на действието или отмяна на решенията за адекватност; също така призовава Комисията да прецени положението за други държави, получили оценка за адекватност; очаква от Комисията да докладва на Европейския парламент относно своите констатации във връзка с горепосочените държави не по-късно от декември 2014 г.;

Предаване на данни въз основа на договорни клаузи и други инструменти

47. Припомня, че националните органи за защита на данните посочиха, че нито стандартните договорни клаузи, нито задължителните фирмени правила са изготвени с оглед на ситуации на достъп до лични данни за целите на масово наблюдение и че такъв достъп не би бил в съответствие с клаузите за дерогация от договорните клаузи или задължителните фирмени правила, които се отнасят за изключителни дерогации вследствие на законен интерес в едно демократично общество, когато това е необходимо и пропорционално;

48. Призовава държавите членки да забранят или спрат потоците от данни към трети държави въз основа на стандартни договорни клаузи, договорни клаузи или задължителни фирмени правила, одобрени от националните компетентни органи, в случай че е налице вероятност правото, което се прилага спрямо получателя на данните, да му налага изисквания, които се простират извън ограниченията, които са строго необходими, подходящи и пропорционални в едно демократично общество и за които е вероятно да имат неблагоприятни последици за гаранциите, предоставени от приложимото право за защита на данните и стандартните договорни клаузи, или с оглед на факта, че продължаването на предаването би създало непосредствен риск от тежка вреда за субектите на данни;

49. Призовава работната група по член 29 да издаде насоки и препоръки относно гаранциите и защитата, които договорните инструменти за международно предаване на лични данни от ЕС следва да съдържат, за да се гарантира защитата на неприкосновеността на личния живот и основните права и свободи на физическите лица, като се отдели специално внимание на законите относно разузнаването и националната сигурност на трети държави и участието на дружествата, които получават данните в трета държава, в дейностите по масово наблюдение от страна на разузнавателните служби на трета държава;

50. Призовава Комисията да разгледа незабавно стандартните договорни клаузи, които е установила, за да прецени дали те осигуряват необходимата защита по отношение на достъпа до лични данни, предавани съгласно клаузите за целите на разузнаването, и ако е необходимо да ги преразгледа;

Предаване на данни въз основа на споразумението за правна взаимопомощ

51. Призовава Комисията до края на 2014 г. да извърши задълбочена оценка на действащото споразумение за правна взаимопомощ, в съответствие с член 17 от него, за да провери неговото практическо изпълнение и по-специално дали САЩ действително са го използвали за получаване на информация или данни в ЕС, както и дали споразумението е било заобикаляно, за да бъде получена информацията пряко в ЕС, като също така направи оценка на въздействието върху основните права на физическите лица; оценката следва да се позовава не само на официалните декларации на САЩ като достатъчно основание за анализа, но да се основава и на конкретни оценки на ЕС; в рамките на този задълбочен преглед следва да се проучат също така последиците от прилагането на конституционната структура на Съюза спрямо този инструмент, за да бъде той приведен в съответствие със законодателството на Съюза, като се вземат под внимание по-специално Протокол № 36 и член 10 от него, както и Декларация № 50 относно посочения протокол; призовава също така Съвета и Комисията да направят оценка на двустранните споразумения между държавите членки и САЩ с цел да се постигне съгласуваност между въпросните двустранни споразумения и споразуменията със Съединените американски щати, които ЕС спазва или ще реши да спазва;

Взаимопомощ в ЕС по наказателноправни въпроси

52. Изисква Съвета и Комисията да информират Парламента относно действителното използване от страна на държавите членки на Конвенцията за взаимопомощ по наказателноправни въпроси между държавите членки, и по-специално на дял III от нея относно прихващането на далекосъобщения; призовава Комисията да внесе предложение, в съответствие с Декларация № 50, относно Протокол № 36, както беше изискано, до края на 2014 г., с цел той да бъде приведен в съответствие с рамката съгласно Договора от Лисабон;

Предаване на данни въз основа на споразуменията във връзка с Програмата за проследяване на финансирането на тероризма и предаването на резервационни данни на пътниците

53. Счита, че информацията, предоставена от Европейската комисия и Министерството на финансите на САЩ не изяснява въпроса дали разузнавателните агенции на САЩ имат достъп до финансовите съобщения, обезпечавани от Дружеството за световни междубанкови финансови телекомуникации (SWIFT), в рамките на ЕС чрез прихващане на мрежите на SWIFT или банковите операционни системи или комуникационни мрежи, самостоятелно или в сътрудничество с национални разузнавателни служби от ЕС и без да се прибягва до съществуващите двустранни канали за правна взаимопомощ и съдебно сътрудничество;

54. Отново заявява посоченото в своята резолюция от 23 октомври 2013 г. и изисква от Комисията да прекрати изпълнението на споразумението във връзка с Програмата за проследяване на финансирането на тероризма;

55. Призовава Европейската комисия да реагира на загрижеността, породена от факта, че три от основните компютризирани системи за резервация, използвани от въздушните превозвачи в света, са установени в САЩ и че резервационните данни на пътниците се съхраняват в системи от типа „облак“, функциониращи на територията на САЩ съобразно законодателството на САЩ, което не отговаря на изискването за адекватност на защитата на данните;

Рамково споразумение относно защитата на данните в областта на полицейското и съдебното сътрудничество („Рамково споразумение“)

56. Счита, че постигането на задоволително решение в рамките на Рамковото споразумение е предварително условие за пълното възстановяване на доверието между трансатлантическите партньори;

57. Изисква незабавно подновяване на преговорите със САЩ относно „Рамковото споразумение“, с което би следвало правата на гражданите на ЕС да се приравнят към правата на гражданите на САЩ; подчертава, че освен това споразумението следва да осигури ефективни и приложими средства за административна и съдебна защита за всички граждани на ЕС в САЩ без никаква форма на дискриминация;

58. Изисква от Комисията и Съвета да не предприемат преговори със САЩ по нови секторни споразумения или договорености за предаването на лични данни за целите на правоприлагането преди влизането в сила на Рамковото споразумение;

59. Настоятелно призовава Комисията да докладва подробно в срок до април 2014 г. относно различните точки на мандата за преговори и актуалното положение;

Реформа на защитата на данните

60. Призовава председателството на Съвета и държавите членки да ускорят работата си по целия пакет относно защитата на данните, за да се осигурят условия за приемането му през 2014 г., така че гражданите на ЕС да могат да се ползват от високо равнище на защита на данните в най-близко бъдеще; подчертава, че наличието на категоричен ангажимент и пълна подкрепа от страна на Съвета е необходимо условие, за да се демонстрира надеждност и решителност по отношение на трети държави;

61. Подчертава, че както Регламентът относно защитата на данните, така и Директивата за защитата на личните данни са необходими за защита на основните права на физическите лица и че поради това двата акта трябва да се разглеждат като пакет, който да бъде приет едновременно, за да се гарантира, че при всички дейности по обработката на данни в ЕС се осигурява висока степен на защита при всички обстоятелства; подчертава, че ще приеме допълнителни мерки за сътрудничество в областта на правоприлагането само след като Съветът започне преговори с Парламента и Комисията във връзка с пакета относно защитата на данните;

62. Припомня, че с концепциите за „неприкосновеност на личния живот още при проектирането“ и „неприкосновеност по подразбиране“ се укрепва защитата на данните и те следва да имат статут на ръководни принципи за всички продукти, услуги и системи, предлагани в интернет;

63. Счита по-високите стандарти за прозрачност и сигурност за онлайн данните и далекосъобщенията са необходим принцип с цел създаване на по-добър режим за защита на данните; поради това призовава Комисията да представи законодателно предложение относно стандартизирани общи условия за услугите за онлайн данни и далекосъобщения и да предостави мандат на надзорен орган за наблюдение на спазването на общите условия;

Изчисления в облак

64. Отбелязва, че доверието в изчисленията в облак и доставчиците на този вид услуги от САЩ бяха засегнати неблагоприятно от горепосочените практики; поради това подчертава , че разработването на европейски системи за изчисления в облак и ИТ решения е съществено условие за осигуряването на растеж и заетост и за доверие в услугите и доставчиците в тази област, както и за гарантиране на висока степен на защита на личните данни;

65. Призовава всички публични органи в Европейския съюз да не използват услуги за изчисления в облак, когато може да се прилага законодателство, различно от това на ЕС;

66. Отново заявява своята сериозна загриженост относно задължителното пряко разкриване на лични данни и информация от ЕС, обработвани в съответствие със споразуменията за изчисления в облак, на органи на трети държави от страна на доставчици на услуги за изчисления в облак, спрямо които се прилагат законите на трети държави или които използват сървъри за съхранение, разположени в трети държави, както и относно прекия достъп от разстояние до лични данни и информация, обработвани от правоприлагащи органи и разузнавателни служби на трети държави;

67. Изразява съжаление относно факта, че такъв достъп обикновено се осъществява посредством пряко прилагане от страна на органи на трети държави на собствената им правна уредба, без да се прибягва до международните инструменти, създадени с оглед на правно сътрудничество, като например споразуменията за правна взаимопомощ или други форми на съдебно сътрудничество;

68. Призовава Комисията и държавите членки да ускорят дейността по създаването на Европейското партньорство в областта на изчисленията в облак, като същевременно осигурят в пълна степен участието на гражданското общество и техническата общност, като например Работната група за интернет инженеринг (IETF), и включат аспектите, свързани със защитата на данните;

69. Настоятелно призовава Комисията при договарянето на международни споразумения, които включват обработката на лични данни, да обръща особено внимание на рисковете и предизвикателствата, които изчисленията в облак пораждат по отношение на основните права, и по-специално — но не изключително — на правото на неприкосновеност на личния живот и защитата на личните данни, както е посочено в членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз; настоятелно призовава Комисията освен това да вземе под внимание вътрешните правила на преговарящия партньор относно достъпа на правоприлагащите органи и на агенциите за разузнаване до лични данни, обработвани чрез услугите за изчисления в облак, по-специално като изисква такъв достъп да бъде предоставян само при пълно зачитане на справедливия съдебен процес и при недвусмислено правно основание, както и изискването да се определят точните условия за достъп, целта на получаването на такъв достъп, мерките за сигурност, прилагани при предаването на данни, и правата на физическите лица, както и правилата за надзор и за ефективен механизъм за защита;

70. Припомня, че всички дружества, които предоставят услуги в ЕС, трябва без изключение да спазват правото на ЕС и носят отговорност за всички нарушения и подчертава значението на прилагането на ефективни, пропорционални и възпиращи административни санкции, които могат да се налагат на доставчици на услуги за изчисления в облак, които не спазват стандартите на ЕС за защита на личните данни;

71. Призовава Комисията и компетентните органи на държавите членки да оценят степента, до която правилата на ЕС относно неприкосновеността на личния живот и защитата на данните са били нарушени в резултат от сътрудничеството на юридически лица от ЕС с тайни служби или чрез приемането на съдебни заповеди на органи на трета държава, изискващи предоставянето на лични данни на граждани на ЕС в противоречие със законодателството на ЕС за защита на данните;

72. Призовава предприятията, които предоставят нови услуги, използващи „големи информационни масиви“ и нови приложения, например „интернет на нещата“, да внедряват мерки за защита на данните още на етапа на разработване с цел поддържане на високо равнище на доверие сред гражданите;

Трансатлантическо споразумение за партньорство в областта на търговията и инвестициите

73. Признава, че ЕС и САЩ се стремят към преговори за трансатлантическо споразумение в областта на търговията и инвестициите, което е от основно стратегическо значение за създаването на по-нататъшен икономически растеж;

74. Категорично подчертава, с оглед на значението на цифровата икономика във връзка с и с цел възраждане на доверието между ЕС и САЩ, че одобрението на Европейския парламент за окончателното трансатлантическо споразумение в областта на търговията и инвестициите може да бъде поставено под въпрос, докато не бъдат изцяло прекратени общото масово наблюдение и прихващането на съобщения в институциите и дипломатическите представителства на ЕС и не се намери подходящо решение за правата на защита на личните данни на гражданите на ЕС, включително средства за административна и съдебна защита; подчертава, че Европейският парламент може да одобри окончателното Трансатлантическо споразумение за партньорство в областта на търговията и инвестициите само при условие че в споразумението се зачитат изцяло, inter alia, основните права, признати от Хартата на ЕС, и че защитата на неприкосновеността на личния живот на физическите лица във връзка с обработката и разпространението на лични данни трябва да продължи да се урежда от член XIV от Общото споразумение по търговията с услуги (ГАТС); подчертава, че законодателството на ЕС за защита на данните не може да се счита за „произволна или неоправдана дискриминация“ по отношение на прилагането на член XIV от Общото споразумение по търговията с услуги (ГАТС);

Демократичен надзор над разузнавателните служби

75. Подчертава, че независимо от факта, че надзорът над дейността на разузнавателните служби би следвало да се основава на демократичната легитимност (стабилна законодателна уредба, предварително предоставяне на разрешение и последваща проверка) и на адекватна техническа способност и експертен опит, по-голямата част от съществуващите органи за надзор в ЕС и САЩ страдат от тежък недостиг и в двете области, и по-специално в областта на техническите способности;

76. Призовава, както вече постъпи в случая с „Ешелон“, всички национални парламенти, които все още не са го направили, да въведат съдържателен надзор над разузнавателните дейности от страна на парламентаристи или експертни органи със законови правомощия за провеждане на разследвания; призовава националните парламенти да осигурят на тези надзорни комисии/органи достатъчно ресурси, технически опит и правни средства, в това число правото на провеждане на посещения на място, за да могат ефективно да контролират разузнавателните служби;

77. Призовава за създаването на група на членове и експерти, която да разгледа по прозрачен начин и в сътрудничество с националните парламенти препоръки с цел засилване на демократичния контрол, в това число на парламентарния надзор, върху сферата на разузнаването и засилено сътрудничество при надзора в ЕС, по-специално по отношение на неговото трансгранично измерение; счита, че групата следва да разгледа в частност възможността за минимални европейски стандарти или насоки за (предварителния и последващия) надзор на разузнавателните служби въз основата на съществуващи най-добри практики и препоръки от международни органи (ООН, Съвет на Европа), включително въпроса за това, че органите по надзора се считат за трета страна съобразно правилото за третата страна, или принципа за контрол от първоизточника, относно надзора и отчетността на разузнавателната дейност от други държави, критерии относно засилената прозрачност въз основа на общия принцип за достъп до информация и т.нар. „принципи от Тшване“ (43), както и принципите относно ограниченията върху продължителността и обхвата на разузнавателните дейности, които гарантират, че последните са пропорционални и ненадхвърлящи определените цели;

78. Призовава тази група да изготви доклад и да съдейства при подготовката на конференция, която да се проведе от Парламента с националните надзорни органи – парламентарни или независими – до началото на 2015 г.;

79. Призовава държавите членки да ползват най-добрите практики, за да се подобри достъпът на техните органи за надзор до информация относно разузнавателните дейности (включително класифицирана информация и информация от други служби) и да установяват правомощията за извършване на проверки на място, стабилен набор от правомощия за разпит, адекватни ресурси и технически опит, пълна независимост от съответните правителства и задължение за докладване пред съответните им парламенти;

80. Призовава държавите членки да развиват сътрудничеството между органите за надзор, по-специално в рамките на Европейската мрежа на националните контролни органи в областта на разузнаването (ENNIR);

81. Настоятелно призовава върховния представител и заместник-председател на Европейската комисия да предоставя редовен отчет за дейностите на Центъра на ЕС за анализ на информация (IntCen), като част от Европейската служба за външна дейност, пред компетентните органи на Парламента, включително за пълното им съответствие с основните права и приложимите разпоредби на ЕС за защита на правото на защита на личните данни, като даде възможност за по-добър надзор от Парламента на външното изм