Действията в помощ на опрашителите трябва да бъдат подкрепени от надеждни научни данни. От 2018 г. насам е постигнат значителен напредък в събирането на приложими познания за опазването на опрашителите, но все още има значителни пропуски в знанията. Още усилия са необходими за въвеждане на стабилна общоевропейска система за мониторинг на опрашителите, за извършване на критични оценки и пространствени анализи и за насърчаване на целенасочени научноизследователски и иновационни дейности.

Създаване на всеобхватна система за мониторинг

За да се приложат ефективни мерки за опазване и възстановяване на популациите от опрашители, е необходимо да се картографират тяхното разпределение и състояние, както и тенденциите с достатъчно точни пространствени и времеви подробности. Това изисква стабилна схема за мониторинг в целия ЕС, която редовно и често да предоставя информация за дълъг период от време. Комисията и държавите членки работят върху методика за мониторинг, която се основава на техническите варианти за Схема на ЕС за мониторинг на опрашителите (EU-PoMS). За да се измерят стриктно тенденциите в разпространението и разнообразието на опрашителите и да се направи надеждна оценка на напредъка при постигането на обрат в тенденцията към влошаването на тяхното състояние, мониторингът ще трябва да се извършва на достатъчен брой обекти. По силата на предложения закон за възстановяване на природата държавите членки ще бъдат задължени да извършват мониторинг на видовете опрашители всяка година в съответствие със стандартизирана методика.

Освен това следва да се наблюдават и основните заплахи за влошаването на състоянието на опрашителите. Инициативата „Monitoring of Biodiversity in Agricultural Landscapes (Европейски мониторинг на биологичното разнообразие в селскостопанските ландшафти)“ (EMBAL), в рамките на която се събира информация за местообитанията на опрашителите в селскостопанските ландшафти, и проектът Insignia, който има за цел наблюдението на пестицидите и други замърсители, като се използва медоносната пчела като биоиндикатор, предлагат ефективни начини за запълване на пропуските в информацията за състоянието на местообитанията на опрашителите и замърсяването. Тези процеси трябва да бъдат систематично изпълнявани в дългосрочен план. Създаването на интегрирана рамка за мониторинг на влошаването на състоянието на опрашителите и свързаните с него причини и следствия съгласно модела на намеса DPSIR (drivers, pressures, state, impact and response — движещи фактори, натиск, състояние, въздействие и реакция) би позволило проследяване на крайните продукти и резултатите от съответните действия на политиката.

Подпомагане на научните изследвания и оценките

Ще продължат да бъдат необходими научноизследователски и иновационни дейности за генериране на приложими знания въз основа на систематично събирани данни и информация, подкрепени от рамковата програма на ЕС за научни изследвания и иновации „Хоризонт Европа“, както и национални научноизследователски усилия. Трябва да разберем по-добре таксономичното и функционалното разнообразие на общностите от опрашители и тяхното разпространение, както и заплахите за опрашителите и тяхното взаимодействие. Последното важи по-специално за по-слабо проучените заплахи за опрашителите (вж. приоритет II).

Необходимо ще бъде също така по-нататъшно разработване на инструментите за оценка, като например Червения списък и картографирането на ключови области на опрашителите в целия ЕС, за да може да се предприемат целенасочени мерки за опазване и възстановяване.

Насърчаване на изграждането на капацитет и обмена на знания

Мониторингът и научните изследвания изискват много ресурси, а финансовите и човешките ресурси ще трябва да се използват по икономически ефективен начин. В това отношение може да помогне стратегическото разработване на научноизследователска инфраструктура, инструменти за мониторинг и експертен опит. По-специално ще бъде важно да се повиши капацитетът както на професионалната, така и на гражданската наука да извършват работата по таксономията, като се предоставят възможности за работа, образование и обучение.

Съществуващите онлайн инструменти, като например Информационният център на ЕС за опрашителите и Информационната система за биологичното разнообразие в Европа (BISE), следва да се използват пълноценно, за да се обменят резултатите от мониторинга и знанията, получени чрез научните изследвания и иновациите. Това изисква ангажираност както на равнището на ЕС, така и на национално равнище, и подкрепа от Европейската агенция за околната среда. Обменът на знания и свободният достъп до данни ще повишат ефикасността на публичните инвестиции и ще гарантират прозрачността на научно-политическите процеси и вземането на решения.

2.2.Приоритет ІІ Подобряване на опазването на опрашителите и отстраняване на причините за влошаването на тяхното състояние

Сред основните заплахи за дивите опрашители са промените в земеползването (включително урбанизацията), практиките на интензивното селскостопанско управление (включително използването на пестициди), замърсяването на околната среда (включително светлинното замърсяване), чуждите инвазивни видове и изменението на климата. Може да възникнат и други заплахи, които оказват допълнителен натиск върху опрашителите. Някои заплахи, като интензивното селско стопанство и използването на пестициди, са по-добре проучени от други. Знае се добре кои са подходящите мерки за смекчаване на тяхното въздействие. Спешно е необходимо тези мерки да се прилагат по-широко.

За други заплахи, като например замърсяването с химикали, замърсители на въздуха и тежки метали, знанията са недостатъчни, за да се оцени степента и разпределението на тяхното въздействие върху опрашителите или да се разработи подходяща стратегия за намеса. Тук са необходими допълнителни дейности за мониторинг, научни изследвания и иновации, за да може да се предприемат научнообосновани ответни действия във връзка с влошаването на състоянието на опрашителите.

Подобряване на опазването на видовете опрашители и техните местообитания

Популациите от опрашители са подложени на натиск в различни ландшафти и видове земеползване, които взаимодействат помежду си, като допълнително засилват вредното въздействие. Поради това мерките за смекчаване на това въздействие не бива да се предприемат самостоятелно, а трябва да бъдат координирани в различните сектори и добре планирани, за да се гарантират последователност, полезни взаимодействия и ефективност на разходите.

Защитените зони и подходящото управление на земята са гръбнакът на опазването на богатото разнообразие на видовете опрашители. Въз основа на това следва да се осъществят стратегически планирани дейности за възстановяване, за да се гарантират подходящи райони с добре свързани, висококачествени местообитания на опрашителите. Ключов инструмент за координиране на такъв стратегически подход са плановете за опазване на видовете, по-специално за най-застрашените видове. В тях се предоставя информация за състоянието, екологията, заплахите и текущите мерки за опазване на всеки вид и се посочват ключовите действия, които са необходими за подобряване на техния природозащитен статус в целия им район на разпространение в рамките на ЕС. Понастоящем Комисията разработва три плана за опазване за определени групи застрашени видове опрашители. Два плана ще обхващат селскостопански и горски ландшафти в целия ЕС, а третият ще обхваща конкретен географски район — Канарските острови. След като бъдат финализирани, широкото им въвеждане и изпълнение следва да се гарантира с подкрепа от различни източници на финансиране, включително програмата LIFE.

Опазването на опрашителите следва да бъде добре интегрирано в управлението на защитените зони, по-специално мрежата „Натура 2000“. Много типове местообитания, защитени по силата на Директивата за местообитанията, са от съществено значение за опрашителите. Включването на опрашителите като типични видове в мониторинга и оценката на природозащитния статус на тези местообитания би спомогнало за оптимизиране на опазването на опрашителите в плановете за управление по „Натура 2000“.

Въвеждането на мониторинг на опрашителите ще спомогне за по-добро картографиране на редки и застрашени видове опрашители. Тази информация следва да се използва за прецизиране на усилията за опазване и възстановяване и за определяне на нови защитени зони в контекста на целта на ЕС за постигане на 30 % защитени зони до 2030 г. съгласно Стратегията на ЕС за биологичното разнообразие за 2030 г.

Земеползването и промените в земеползването, като например интензификацията на селското и горското стопанство, урбанизацията и развитието на инфраструктурата, могат да окажат отрицателно въздействие върху опрашителите, като намалят наличието на местообитания на опрашителите и увеличат разпокъсаността на местообитанията. Необходим е интегриран подход за всички природни и културни ландшафти, за да се противодейства на разпокъсването на местообитанията. Това може да се постигне чрез стратегически планирана мрежа от зони от местообитания, които заедно образуват свързана инфраструктура в целия ландшафт, която преминава през биогеографски и административни региони. По такива екологични коридори за опрашителите, които предлагаме да се наричат „Buzz Lines (линии на жужене)“, видовете биха могли да се придвижват в търсене на храна, подслон, гнездене и размножаване. Освен това тези коридори биха действали като миграционни маршрути за видовете, засегнати от изменението на климата, и по този начин да подкрепят усилията за адаптиране. От решаващо значение за успешното осъществяване на мрежата от Buzz Lines са процесите на пространствено планиране на всички равнища на управление.

Мерките за опрашителите в различните ландшафти следва също така да бъдат допълнително подкрепяни със средства от ЕС, по-специално общата селскостопанска политика (ОСП) на ЕС, фондовете на политиката на сближаване и програмата LIFE. Държавите членки следва също така решително да насърчат и улеснят трансграничното сътрудничество в това отношение.