Много държави-членки се стремят да увеличат нивото на успеваемост при висшето образование чрез широк набор от мерки, които често наблягат на разширяване на достъпа за групите, които сега са по-малко представени. Мерките включват пряка финансова подкрепа, насоки и даване на съвети или подготвителни курсове, като много от държавите предлагат насочена подкрепа за групите с ниски доходи (BE, FR, PL, CY, RO) или на студенти от мигрантски среди (BG, BE, NL, DK, EE, FI, GR). Някои държави-членки предприеха специфични мерки за повишаване на равнището на завършване, напр. чрез подпомагане на студентите, рискуващи да не завършат, чрез насоки и съвети (FR, LU, NL, SE, SI). Реформите трябва да са насочени към двойното предизвикателство за увеличаване на броя на успешно завършилите и запазване и повишаване на качеството на образованието и научните изследвания.

Предприетите политики включват съобщения за подобряване или реформа на предоставянето на детски грижи (UK, PL, AT, CZ, NL) и осигуряването на целодневни училища (AT), целящи да насърчат неработещите и самотните родители да работят или да предоставят на родителите, работещи на непълно работно време, възможността да работят повече часове. Други мерки включват инициативи за повишаване на осведомеността относно равнопоставеността на жените и мъжете, например чрез въвеждане на калкулатор за доходите или индекс на половете (AT).

Някои държави започнаха реформи в областта на професионалното образование и обучение (PL, SK, CY, EE), като подобриха реакцията на образователните си системи към съществуващите и прогнозираните нужди от умения (BE, FR, EL, ES, FR, HU, IE, IT, RO, SK, SI, UK). Професионалните потоци следва да са по-силно ориентирани към пазара на труда, едновременно с това трябва да се създават достатъчно пътеки за професионално обучение, включително стажове, в сътрудничество със социалните партньори.

Редица политически инициативи бяха предприети в отговор на специфичните за всяка държава препоръки, дадени на 16 държави-членки, относно инвестиции и реформи в образованието и обучението.

Сред държавите-членки, за които беше подчертана темата за преждевременното напускане на училище, предприетите инициативи включват например започване на проекти за коучинг за млади хора (AT), разширяване на проекта за ново средно училище (New Middle School (AT)), или подкрепа за хората, напуснали преждевременно училище, да наваксат и получат необходимите свидетелства (AT, BG). Бяха предложени и мерки за насочване на ученици, за които има риск от преждевременно напускане на училище, към интересни професии чрез професионално обучение и диверсификация на предложенията на училищата и програмите (MT). Други предложиха социални клаузи за договорите за обществени поръчки, за да гарантират стажове за младите хора в системата за професионално образование (DK).

Въпреки това има възможност за подобряване на политиките за превенция и ранна интервенция, насочени към хората, за които има риск от напускане на училище, включително чрез увеличаване на капацитета и качеството на ранното детско образование и заведенията за грижа, предоставяне на по-индивидуални подходи за учене, по-насочена подкрепа за децата, за които има риск от напускане, системи за ранно предупреждаване и дейности извън учебния план за разширяване на възможностите за учене и лично развитие. . Също така е необходимо повишено внимание към значимостта за пазара на труда на образователните постижения на децата на мигрантите.

Друга област, в която се дават отговори на политиката, е реформата на висшето образование, за да се постигне по-добро съответствие на неговото предоставяне с нуждите на пазара на труда. Мерките включват например програма за реформа на висшето образование „Партньорство за знание“ (PL) или въвеждането на „технически колежи“ в сътрудничество с работодатели и университети (UK). Други държави-членки приеха мерки за улесняване на достъпа до професионално образование (ES).

Нови стратегии за образование през целия живот бяха представени в някои държави (AT, PL, SK) и обновени в други (EE), докато други започнаха национален диалог и подготвиха бяла книга (LU). Важно е придобиването на нови умения и образованието през целия живот да продължат да бъдат насърчавани, като се набляга особено на безработните млади хора и възрастните с недостатъчни или остарели умения, както и предприятията и местните власти да се включват в партньорства за осигуряване на постигане на съответствие между спецификата на местния пазар на труда и придобиването на нови умения.

Принос на ЕСФ към приоритетите на стратегията „Европа 2020“ ЕСФ е един от основните финансови инструменти за подкрепа на стратегията „Европа 2020“ Настоящите оперативни програми, финансирани от ЕСФ през настоящия програмен период, вече работят по много от приоритетите на стратегията „Европа 2020“. През последните години програмите доказаха, че са достатъчно гъвкави, за да бъдат насочени към променящите се социалноикономически условия, а където беше необходимо, бяха въведени необходимите промени. За периода 2014—2020 г. ЕСФ ще бъде в пълно съответствие и ще се концентрира върху стратегията „Европа 2020“ и нейните водещи цели. Той ще насочи изцяло подкрепата си към политиките на държавите-членки, тясно свързани с интегрираните насоки, специфичните за всяка държава препоръки и националните програми за реформа. По отношение на обхвата си проектът за регламент за ЕСФ за периода 2014—2020 г. установява четири тематични цели: - насърчаване на заетостта и мобилността на работната сила; - инвестиране в образованието, уменията и ученето през целия живот; - насърчаване на социалното приобщаване и борба с бедността; - засилване на институционалния капацитет и ефективна публична администрация. Фондът ще играе особена роля при подкрепата на няколко от основните инициативи на стратегията, като „Програма за нови умения и работни места“, „Европейска платформа срещу бедността“ и „Младежта в движение“. ЕСФ ще допринесе също и за други важни приоритети като увеличаване на инвестициите в научни изследвания и иновации, подобряване на достъпа и засилено използване на информационни и комуникационни технологии, увеличаване на конкурентоспособността на малките и средните предприятия, подкрепа за прехода към икономика с ниски емисии на въглероден двуокис, както и насърчаване на устойчивото използване на ресурсите.

2.5Баланс между сигурност и гъвкавост (насока 7)

В редица държави-членки бяха взети общи мерки, насочени към постигане на баланс между сигурност и гъвкавост, а именно преразглеждане на помощите за безработица и социалните помощи, справяне със сегментирането на пазара на труда и реформа на съществуващото законодателство за минималното заплащане, или повишаване на спазването на разпоредбите за минималното заплащане, както и справяне с нерегистрирания труд. Подобряването на прилагането на принципа за гъвкава сигурност по всеобхватен начин остава приоритет за трудовите пазари на повечето държави-членки.

Пет държави-членки получиха специфични за съответната държава препоръки относно функционирането на пазара на труда и справянето със сегментацията. Препоръките наблягаха на различни въпроси, като основни бяха реформата на законодателството за защита на заетостта (ЗЗЗ) за намаляване на разделението между хората на временни договори и тези на безсрочни договори .

Две държави-членки предприеха действия на политиката, включващи законодателни реформи, насочени към намаляване на двойствеността на пазара на труда, укрепване на вътрешната гъвкавост и подобряване на възможностите за заетост на безработните (ES), или закон за Мерки в подкрепа на заетостта за укрепване на второто ниво на договаряне (IT).

Други държави приеха правна основа, регулираща функционирането на агенциите за временна заетост (LT), или повишиха гъвкавостта на своя пазар на труда чрез реформа на кодекса на труда (SK). Необходимо е да се гарантира, че хората на временни договори и договори на непълно работно време са осигурени с подходяща социална защита, а именно като им се позволи да имат необходимите пенсионни права, и че рамковите условия са такива, че да им дадат възможност да напредват на пазара на труда, включително чрез възможност да се преориентират към работа на пълно работно време, да направят кариера и да имат достъп до обучение.

2.6Реформа на пенсионните системи (насока 10)