BG Официален вестник на Европейския съюз C 177/35

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Препоръка за препоръка на Съвета за създаване на национални съвети по конкурентоспособността в еврозоната“

[COM(2015) 601 final]

(2016/C 177/06)

Докладчик: г-н Thomas DELAPINA Съдокладчик: г-н David CROUGHAN

На 11 ноември 2015 г. Европейската комисия реши, в съответствие с член 304 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да се консултира с Европейския икономически и социален комитет относно

„Препоръка за препоръка на Съвета за създаване на национални съвети по конкурентоспособността в еврозоната“

[COM(2015) 601 final].

Секция „Икономически и паричен съюз, икономическо и социално сближаване“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 3 март 2016 г.

На 515-ата си пленарна сесия, проведена на 16 и 17 март 2016 г. (заседание от 17 март 2016 г.), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище с 200 гласа „за“, 3 гласа „против“ и 11 гласа „въздържал се“.

1. Обобщение и препоръки

1.1. ЕИСК разглежда въпроса до каква степен националните съвети по конкурентоспособността в еврозоната могат да допринесат за необходимото подобрение в управлението на икономическата политика, като намалят различията между страните от ИПС и предотвратят възникването им в бъдеще, играейки ролята на „огледало“ на икономическата и социалната политика и засилвайки европейския фокус чрез свързването си в мрежа в рамките на еврозоната.

1.2. Конкурентоспособността не е цел сама по себе си. Тя е разумна цел само ако повишава на практика благоденствието на хората. Според ЕИСК не е приемлив вариант да се продължава прилагането на настоящата политика. Едностранчивата стратегия за подобряване на конкурентоспособността на страните от ИПС чрез намаляване на разходите и увеличаване на износа в действителност засили въздействието на кризата, малко или много защото се основава на твърде тясно определение за конкурентоспособност.

1.3. Затова Комитетът препоръчва в бъдеще да се използва актуализирано определение за конкурентоспособност („конкурентоспособност 2.0“), като се вземат предвид концепциите, предложени във финансирания от Европейската комисия проект WWWforEurope. Подобно преразгледано определение съответства на целите на „Европа 2020“, която включва и цели, „надхвърлящи БВП“. Там конкурентоспособността се определя като „способността на една държава (регион, място) да постигне за своите граждани цели, надхвърлящи БВП“. Съгласно този подход конкурентоспособността се основава на три стълба: доходи, социални фактори и устойчивост. С оглед на това ЕИСК призовава в бъдеще да не се обсъжда създаването на „съвети по конкурентоспособността“, а на „съвети за конкурентоспособност, социално сближаване и устойчивост“.

1.4. ЕИСК също така отправя искане към Комисията да даде пояснения по редица въпроси, за да може дейностите на тези съвети за конкурентоспособност, социално сближаване и устойчивост да бъдат оценявани. Тепърва трябва да се даде отговор и на редица технически въпроси, като номинирането на членовете, разпоредбите за отчетност и т.н.

1.4.1. ЕИСК одобрява подхода на Комисията, който позволява на държавите членки да създадат своите национални съвети или като учредят нови институции, или като адаптират мандата на вече съществуващи органи, стига те да са независими и да нямат за цел нито да се намесват в процеса на определяне на заплатите и в ролята на социалните партньори, нито да хармонизират националните системи за определяне на заплатите. За да се избегне дублиране с вече съществуващи дейности и органи, ЕИСК отправя искане към Комисията да направи пълен преглед (на работата на МВФ, ОИСР, съществуващите комитети, националните и други потенциално полезни органи и т.н.). Подобен цялостен преглед е важен, тъй като ще подпомогне вземането на решения, давайки възможност да се оцени добавената стойност на предложените съвети, да се извърши анализ на разходите и ползите и да се прецени дали са необходими допълнителни органи.

1.4.2. ЕИСК отправя искане към Комисията да даде конкретни предложения за това как могат да бъдат спазени следните изисквания: — отчетност, легитимност и прозрачност чрез пълно включване на демократично легитимни институции като парламентите, социалните партньори и други представителни организации на гражданското общество; — осигуряване на балансирана, безпристрастна експертиза, която да отразява съществуващите различни гледни точки; — необвързващ характер на предложенията на съвета, по-специално пълно спазване на автономността на социалните партньори; — включване на двойната роля на трудовите възнаграждения — които са както фактор за разходите на предприятията, така и основен определящ фактор за вътрешното търсене — в оценката на конкурентоспособността съгласно новото определение.

1.5. Още преди последния пакет на Комисията ЕИСК отправи конкретни предложения за задълбочаване на ИПС, които следва да бъдат изпълнени. — Необходима е обща европейска стратегия, а не конкуриращи се помежду си национални стратегии. От първостепенно значение е макроикономическият диалог да бъде разширен и да бъде въведен и за еврозоната. Именно тук следва да се извършва координацията на икономическите политики и на трите основни фактора на макроикономическата политика. — На национално равнище трябва да се засили ролята на социалните партньори и да се разработят или консолидират системи за макроикономически диалог. — За да се гарантира демократична отчетност, ролята на националните парламенти и ЕП трябва да бъде засилена, а не да бъде спъвана от технократски експертни комисии. — ЕИСК изтъква колко е важно икономическите и социалните цели да бъдат поставени на равна основна, както и да се извършва оценка на социалното въздействие на всички мерки, предприети в рамките на европейския семестър. — Насърчаването на публичните и частните инвестиции е от решаващо значение за намаляването на дисбалансите; за тази цел е необходима бюджетна политика, която да е насочена към насърчаване на растежа и висококачествената заетост. — Това засяга приходната част, тъй като налага необходимостта от правилно изградени данъчни системи, които да гарантират подходяща финансова основа. Засяга се също така и разходната част, където според ЕИСК са необходими мерки, осигуряващи по-благоприятна за растежа среда. По-конкретно, въвеждането на всеобхватно златно правило за финансирането на публичните инвестиции би било в съответствие със съществуващите мерки, които позволяват финансирането на разходите за бъдещите инвестиции да бъде разпределено върху няколко поколения.

2. Препоръка на Комисията

2.1. В своето съобщение „Стъпки към завършването на икономическия и паричния съюз“ Комисията предлага еврозоната да се консолидира до началото на 2017 г. (етап 1 — „задълбочаване чрез действие“, който започна на 15 юли 2015 г.) и след това, въз основа на сравнителни показатели за подновено и по-голямо сближаване на икономиките в еврозоната, трябва да бъдат предприети по-задълбочени реформи с преход от средносрочна към дългосрочна визия за новите перспективи за растеж (етап 2 — „завършване на ИПС“). Един от ключовите елементи на етап 1 е усъвършенстван набор от инструменти за икономическо управление, включително предложението Съветът да препоръча да бъдат създадени национални съвети по конкурентоспособността в държавите членки от еврозоната (както и да се насърчат другите държави членки да създадат подобни органи).

2.2. Намерението на Комисията е мобилизирането на независим национален експертен опит да насърчи държавите членки сами да поемат отговорността за необходимите мерки и реформи на национално равнище. Целта е да се създадат национални съвети по конкурентоспособността, които да следят показателите и политиката, свързани с една всеобхватна концепция за конкурентоспособност, допринасяйки по този начин за насърчаването на трайното икономическо сближаване и за повишаването на съпричастността на държавите членки към необходимите реформи. Държавите членки се приканват да приложат принципите, определени в тази препоръка, а след 12 месеца Комисията се приканва да състави доклад за напредъка, в който да разгледа изпълнението и целесъобразността на препоръката, в това число дали е необходимо да се приемат обвързващи разпоредби.

2.3. Съветите ще наблюдават тенденциите в развитието на конкурентоспособността в отделните държави членки, като отчитат по-специално факторите, които могат да окажат влияние върху цените и качественото съдържание на стоките и услугите по отношение на световните конкуренти в краткосрочен план. Предметът на дейност на съветите ще бъде да следят „както изменението на заплатите, така и несвързаните със заплатите фактори, стимулите за производителността и аспектите, свързани с динамиката на инвестициите, новаторството и привлекателността на икономиката за предприемачите“. Съветите ще анализират и оценяват съответните мерки и ще дават препоръки за политиките, като отчитат националните особености и установените практики. Те ще предоставят също така необходимата информация, която да се използва в процесите на определяне на заплатите на национално равнище. В съответствие с член 28 от Хартата на основните права на Европейския съюз правото на колективно договаряне и на сключване на колективни договори не бива да бъдат засегнати.

2.4. Съветите следва да бъдат структурно и функционално независими от органите на държавите членки. Те следва да се допитват до заинтересованите лица (например редовните участници или групи от участници в социално-икономическия диалог в държавите членки, в т.ч. социалните партньори), но следва да не изразяват само или предимно мнението и интересите на определена група заинтересовани лица.

2.5. Съветите следва да изготвят годишни доклади. За да гарантира, че се отчитат целите на еврозоната и Съюза, Комисията възнамерява да координира работата на съветите, като при съставянето на тези доклади и по време на посещенията в държавите членки за събиране на фактически данни ще се извършват консултации между Комисията и съветите. Тези доклади ще бъдат използвани като изходни данни за анализите на Комисията в контекста на европейския семестър и процедурата при макроикономически дисбаланси.

3. Общи бележки

3.1. ЕИСК споделя убеждението на Европейската комисия, че ИПС трябва да се подобри и задълбочи; той е отбелязвал това и е правил конкретни предложения в много от своите становища. Комитетът също така приветства предприетите от Комисията положителни стъпки и споделя нейното мнение, че е изключително важно да се поддържа по-тясна координация на националните икономически политики, за да се премахнат съществуващите дисбаланси и да се намали вероятността за появяването им в бъдеще. Съществена част от добавената стойност на националните съвети би могла да дойде от свързването им в мрежа в рамките на еврозоната, което би укрепило европейския фокус на политическия дебат между държавите членки и Комисията.

3.2. Този проблем обаче не се решава подходящо с настоящите политики: необходими са по-добри инструменти за управление на макроикономическите дисбаланси. Затова ЕИСК горещо приветства факта, че Комисията най-накрая признава, че следва да се обърне повече внимание на показателите на държавите членки във връзка с целите на заетостта и социалните цели, и че трябва да се увеличи „съпричастността“ към усилията за реформи. Комисията също така резонно призовава към по-голямо участие на социалните партньори в изготвянето на националните програми за реформи и включване на националните социални партньори чрез представителствата на Комисията в процеса на европейския семестър на национално равнище. Създадени с активното участие на всички заинтересовани страни, националните съвети биха могли да се превърнат в полезно „огледало“, което да отразява икономическото и социалното въздействие на настоящите и бъдещите мерки на политиката.

3.3. Тъй като държавите членки следват единна парична политика (единна валута, един лихвен процент), за която е малка вероятността в средносрочен план или изобщо някога да се превърне в пълен икономически, социален и фискален съюз, както e при един изцяло федерален съюз, коригирането на дисбалансите чрез адаптиране на номиналния обменен курс вече не е приемлив вариант. До момента усилията за повишаване на конкурентоспособността в еврозоната бяха ограничени главно до тясно определена цел, а именно подобряване на показателите на износа и текущите сметки, често чрез намаляване на разходите, което може да се окаже контрапродуктивно. Настоящата политика не можа да ликвидира дисбалансите и отрицателните последици от кризата. Тъкмо обратното, в някои случаи мерките всъщност ги засилиха (1) заради прекаления акцент върху ориентираната изцяло към предлагането политика на бюджетни ограничения, която намали търсенето, увеличавайки допълнително безработицата, бюджетните дефицити и социалното неравенство. Тъй като появата на дисбаланси може да доведе до сурови реалности, ако не им се обърне своевременно внимание, е необходимо да се разработят нови инструменти на политиката, така че цялата тежест на процеса на адаптиране да не пада само върху заплатите и пазарите на труда.

3.4. Въпреки че Комисията в препоръката си застъпва „всички аспекти на понятието конкурентоспособност“, ЕИСК би отбелязал, че още през 2002 г. Комисията публикува много по-широко определение на понятието, а именно „способността на една икономика да гарантира на своето население по устойчив начин висок процент на заетост и високо и нарастващо жизнено равнище“ (2). Във финансирания от Европейската комисия проект WWWforEurope (3) определението беше разширено с включването на цели, „надхвърлящи БВП“, като например социално приобщаване и устойчива околна среда в контекста на стратегията „Европа 2020“ (4). Там конкурентоспособността се определя като „способността на една държава (регион, място) да постигне за своите граждани цели, надхвърлящи БВП“ (5). Конкурентоспособността се измерва въз основа на три стълба: стълб на доходите (включващ разполагаем доход на домакинствата и потребителски разходи), социален стълб (социално-икономическото въздействие на дадена система, като например риск от бедност, неравенство и безработица сред младите хора) и екологичен стълб, който измерва производителността на ресурсите, интензитета на емисиите на парникови газове, енергийната интензивност и дела на възобновяемите енергийни източници в производството на електроенергия. Трябва да бъде взета предвид и Програмата в областта на цифровите технологии. Това не означава, че дисбалансите (като например текущата сметка на платежния баланс) могат да бъдат пренебрегвани.

3.5. За да се гарантира, че по-изчерпателното определение за конкурентоспособност („конкурентоспособност 2.0“) е добре разбрано, ЕИСК предлага бъдещите дискусии да се провеждат не под наименованието „съвети по конкурентоспособността“, а „съвети за конкурентоспособност, социално сближаване и устойчивост“.

4. Специфични бележки

4.1. На международно равнище вече съществуват множество институции и процедури (в т.ч. МВФ и ОИСР, както и Европейската комисия), които наблюдават конкурентоспособността и издават съответните препоръки за политиките. На национално равнище също има много органи, като например независими институти за икономически научни изследвания, статистически служби и икономически и социални съвети, които се занимават с тези въпроси. Комисията отбелязва, че при създаването на съветите по конкурентоспособността може да се ползват за основа съществуващите институции и дейности, тъй като някои държави вече имат такива органи, а в други може да се използват съществуващи органи. Важно е обаче съветите да бъдат независими и тяхната консултативна роля да отразява подходящо експертната оценка, формулирана с оглед на общия интерес.

4.2. ЕИСК отбелязва, че Комисията препоръчва в срок от 12 месеца след приемането на препоръката, въз основа на съответната информация от държавите членки, да се изготви доклад за напредъка по отношение на изпълнението и целесъобразността на препоръката за създаване на национални съвети по конкурентоспособността. Преди създаването на съветите следва да се направи преглед, при който да се оценят дейността и ефективността на съществуващите и потенциалните бъдещи органи. Подобен цялостен преглед, включващ експертния опит на социалните партньори, ще подпомогне вземането на решения, давайки възможност да се оцени добавената стойност на съветите, да се извърши анализ на разходите и ползите и да се прецени дали са необходими допълнителни органи.

4.3. Комисията съвсем правилно продължава да поставя акцент върху необходимостта от подобряване на прозрачността и демократичната легитимност на политиката чрез осигуряване на пълно участие на Европейския парламент, националните парламенти и съответните заинтересовани страни на гражданското общество, по-специално социалните партньори. Затова ЕИСК призовава органите, подлежащи на демократична отчетност, да бъдат надлежно включени в уреждането на въпросите, свързани с номинирането и назначаването на членовете на съветите, техните правомощия, изготвянето на работните програми, представянето на доклади и отчети, и т.н. Тези въпроси следва да бъдат уточнени, ако бъдат създадени такива съвети.

4.4. Преди да може да бъде одобрено създаването на съвети по конкурентоспособността, Комисията трябва да посочи критериите за тяхната независимост и за осигуряването на балансирана, безпристрастна експертиза, която да отразява различни гледни точки, включително тези на социалните партньори, за да се разсеят съмненията относно съществуването на независима, неутрална експертиза. Трябва също така да се изясни въпросът за отговорността в случай на неправилни анализи или прогнози от страна на съветите.

4.5. Като отбелязва консултативния характер на тези органи, ЕИСК отправя искане за изрично пояснение от страна на Комисията относно незадължителния характер на препоръките, отправяни от съветите по конкурентоспособността. Въпросът за незадължителността възниква най-вече що се отнася до защитата на автономията на страните, договарящи заплатите. В своята препоръка Комисията отбелязва, че правото за преговаряне и сключване на колективни договори не бива да се засяга, но това уверение, което се отнася само за правото, гарантирано от Договора (6), е твърде слабо. Всеки опит за оказване на влияние върху определянето на заплатите е напълно извън сферата на компетентност на съветите по конкурентоспособността.

4.6. ЕИСК отбелязва по-широкото разглеждане на конкурентоспособността извън рамките на конкурентоспособността на разходите. Когато става въпрос за предотвратяване на натрупването на дисбаланси, трябва да се вземат предвид и съображения като двойния характер на трудовите възнаграждение (фактора на разходите за предприятията и фактора, определящ вътрешното търсене; вж. параграф 5.5). Освен това за подходящо справяне с дисбалансите е необходим симетричен подход към излишъците и дефицитите (7).

5. Предложения на ЕИСК

5.1. ЕИСК вярва в необходимостта от задълбочаване на ИПС. Тъй като в изложената по-горе оценка на предложението на Комисията Комитетът установи много въпроси без отговор, които изискват допълнителен анализ и пояснение, по-долу следва резюме на неговите предложения по този въпрос до момента. През последните години ЕИСК прие редица становища по темата „задълбочаване на ИПС“ (8), последното от които е становище ECO/380 от 2015 г. относно „Демократичен и социален ИПС чрез прилагане на общностния метод“ (9).

5.2. В своето становище ECO/380 ЕИСК отправя предложения за бъдещи инициативи на Комисията в областта на ИПС. ЕИСК е убеден, че подобни мерки ще спомогнат за преодоляването на различията в начина на функциониране на пазарите на труда, в системите за определяне на работните заплати и в социалните системи, които са необходими, за да се стабилизира ИПС и да се задълбочи от демократична и социална гледна точка. Подходът на ЕИСК се основава на идеята, че в цялостния контекст на паричната, бюджетната политика и политиката за определяне на заплатите може да се изгради доверие и да се постигне по-висока степен на сближаване, без да се нарушава автономността на колективното договаряне.

5.3. Това ще изисква мерки за насърчаване на макроикономическия диалог и преди всичко установяване на такъв диалог в рамките на еврозоната (МИД-EURO). Макроикономическият диалог беше създаден през 1999 г. с цел постигане на устойчив, ориентиран към растеж и стабилност макроикономически микс от политики, т.е. безпроблемно съчетание между динамиката на работните заплати, паричната и фискалната политика. Този форум за координиране на трите основни фактора в макроикономическата политика би могъл, с прякото участие на социалните партньори, да даде решаващ принос за гарантирането на нужната координация, за изпълнението на общата цел за стабилност на ИПС и за демократичното и социалното развитие на ИПС. Резултатите и заключенията от него трябва да се вземат под внимание както при изготвянето на годишния обзор на растежа, така и в специфичните за всяка държава препоръки.

5.4. Комитетът отново подчертава колко е важно да се насърчава ролята на социалните партньори и тяхното участие в изготвянето на политиките. Някакъв вид макроикономически диалог е от полза и на национално равнище. Наблюдава се силен ръст на конкурентоспособността и производителността най-вече в държавите, в който има стабилен социален диалог и колективни трудови правоотношения и е гарантирано високо равнище на социална закрила и социално сближаване.

5.5. Системата за определяне на заплатите трябва да бъде оставена на партньорите по колективното договаряне без външна намеса. Тяхната автономност трябва да бъде изцяло зачитана и гарантирана. Те най-добре разбират действителното положение по отношение на определянето на работните заплати и пазарите на труда. Партньорите по колективното договаряне вземат предвид факта, че промените в работните заплати оказват въздействие както на разходите, така и на търсенето. Те добре знаят, че ориентирането на ръста на заплатите по средносрочния национален ръст на производителността плюс целевия процент на инфлация на ЕЦБ има неутрално въздействие от гледна точка на цените, конкурентоспособността, вътрешното търсене и разпределението на доходите (10). Необходимостта от укрепване на макроикономическия диалог се засилва от факта, че това разбиране се различава между държавите членки и понякога не намира практически израз, пораждайки по този начин дисбаланси.

5.6. Необходимо е по-активно участие на националните парламенти и Европейския парламент в управлението на еврозоната. ЕИСК настоява за голяма комисия на ЕП, включваща всички членове на Парламента от еврозоната и от страните, които възнамеряват да се присъединят към нея, наред с по-тясна координация между парламентаристите от еврозоната по въпросите, свързани с ИПС (Конференция на комисиите по европейски въпроси — КОСАК+).

5.7. ЕИСК отбелязва, че целите на икономическите политики трябва да бъдат приведени в по-голямо съответствие с целите на ЕС в социалната политика съгласно член 4, параграф 2 от ДФЕС и че възможните противоречия между икономическите и социалните цели следва да бъдат решавани. Всички мерки, договорени в рамките на европейския семестър, следва — в съответствие с хоризонталната социална клауза — да подлежат на оценка на социалното въздействие (11).

5.8. Освен това ЕИСК счита, че управлението на търсенето в краткосрочна перспектива и ефективната инвестиционна програма за генериране на доходи чрез растеж, социално сближаване и солидарност са от първостепенно значение. Това предполага необходимост от благоприятстваща растежа и заетостта бюджетна политика. Трябва да има ефективна координация на данъчното облагане, за да се гарантира, че държавите разполагат с достатъчна приходна основа. Изискват се също така твърди действия за справяне с данъчните измами, данъчните убежища и агресивното данъчно планиране.

5.9. В разходната част Комитетът също вижда възможност за по-благоприятстващи растежа бюджетни политики. Публичните инвестиции са ключов инструмент за икономическото възстановяване. Необходимите инвестиции в авангардни области и в социалната сфера (научни изследвания, образование, грижи за децата, социални услуги, обществени жилища и др.) не само насърчават растежа и заетостта в краткосрочен план, но също така увеличават потенциалните резултати в дългосрочна перспектива. Инвестициите и растежът, особено в засегнатите от кризата държави, са от решаващо значение за процеса на наваксване и по този начин — преодоляване на дисбалансите.

5.10. ЕИСК приветства предложението на Комисията вноските в Европейския фонд за стратегически инвестиции от държавите членки да не бъдат включвани в изчисляването на бюджетния дефицит. Тъй като тук става дума за разходи, които насърчават потенциала за растеж, от чиито постъпления ще се възползват и бъдещите поколения, финансирането също трябва да бъде разпределено върху няколко поколения. Използвайки същите мотиви, Комитетът отново задава въпроса (12) защо не може да има еднакво третиране на ориентираните към бъдещето инвестиции чрез общия бюджет под формата на златно правило за инвестициите.

Брюксел, 17 март 2016 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Georges DASSIS

(1) За подробно описание вж. становище на ЕИСК относно „Препоръка на Съвета относно прилагането на общите насоки за икономическите политики на държавите членки, чиято парична единица е еврото“ (параграф 3.8 и сл.) (ОВ C 133, 9.5.2013 г., стр. 44).

(2) COM(2002) 714 final.

(3) http://www.foreurope.eu/.

(4) WWWforEurope, Работен документ № 84: Competitiveness and Clusters: Implications for a New European Growth Strategy (Конкурентоспособност и клъстери: последствия за новата европейска стратегия за растеж, февруари 2015 г.).

(5) Пак там, стр. 9.

(6) ДФЕС, член 153, параграф 1: „С оглед постигането на целите на член 151, Съюзът подкрепя и допълва дейностите на държавите членки в следните области: […]“ и параграф 5: „Разпоредбите на настоящия член не се прилагат спрямо заплащането, правото на сдружаване или правото да се налага локаут“.

(7) Вж. становището на ЕИСК относно „Преглед на икономическото управление“ (ОВ C 268, 14.8.2015 г., стр. 33) (параграф 3.2.3).

(8) По-конкретно за политическия стълб вж. становището на ЕИСК относно „Завършване на изграждането на ИПС: политическият стълб“ (ОВ C 332, 8.10.2015 г., стр. 8).

(9) И преди това, становището на ЕИСК относно „Завършване на изграждането на ИПС — политическият стълб“ (ОВ C 332, 8.10.2015 г., стр. 8).

(10) Вж. становището на ЕИСК относно „Годишен обзор на растежа“ (ОВ C 132, 3.5.2011 г., стр. 26) (параграф 2.3).

(11) Вж. становището на ЕИСК относно „Демократичен и социален ИПС чрез прилагане на общностния метод“ (ОВ C 13, 15.1.2016 г., стр. 33) (параграф 1.5).

(12) Вж. становището на ЕИСК относно „План за инвестиции за Европа“ (ОВ C 268, 14.8.2015 г., стр. 27) (параграф 4).