[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 22.1.2008

COM(2008) 7 окончателен

Предложение за

РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

за предоставяне право на Италия да прилага в определени географски зони намалени ставки при данъчното облагане на газьол и втечнен нефтен газ (ВНГ), използвани за отопление

(представено от Комисията)

Обяснителен меморандум

1) контекст на предложението

- Основания и цели на предложението

Данъчното облагане на енергийни продукти и електроенергия в рамките на Общността е уредено с Директива 2003/96/ЕО на Съвета[1],(наричана по-долу „директива за данъчно облагане на енергийните продукти“ или „Директивата“).

В съответствие с член19, параграф 1 от Директивата, в допълнение към предвидените разпоредби, по специално тези от членове 5, 15 и 17, Съветът, като действа единодушно по предложение на Комисията, може да разреши на всяка държава-членка да въведе допълнително освобождаване от облагане с акцизи или намаляване на акцизите поради съображения, свързани с прилагането на специфични политики.

Целта на настоящото предложение е да се позволи на Италия да прилага, в определени географски зони, намалени ставки при облагането на газьол и ВНГ, използвани за отопление, за да компенсира частично допълнителните разходи за отопление на жителите на тези географски зони. Високите разходи за отопление се дължат било на крайно неблагоприятни климатични условия, било на неблагоприятни климатични условия или изолираност на зоните, съчетани с ограничен избор на горива и липса на достъп до мрежа за доставка на природен газ.

- Общ контекст

С писмо от 17 октомври 2006 г., италианските власти поискаха разрешение да прилагат, в определени географски зони, намалени данъчни ставки при облагането на газьол и ВНГ, използвани за отопление, като се продължи практиката по силата на дерогацията, предвидена в член 18, параграф 1 от директивата за данъчно облагане на енергийните продукти, във връзка с приложение II, т. 8, десето тире към нея. Тази разпоредба предоставяше право на Италия да прилага до 31 декември 2006 г. в някои зони намалени ставки при облагането с акцизи на използвани за отопление гориво и ВНГ от вътрешни източници. Искането бе внесено от италианските власти преди изтичането на срока на горепосочената дерогация. Допълнителна информация и разяснения бяха предоставени от италианските власти на 5 декември 2006 г., 13 февруари 2007 г., 18 април 2007 г., 7 юни 2007 г., 27 август 2007 г., 1 октомври 2007 г. и 12 ноември 2007 г.

В подкрепа на своята молба за разрешаване на дерогация, Италия посочва разнообразието на своята територия с променливи климатични и географски условия. През 1999 г. Италия повиши общото ниво на акцизите, като част от реформа на данъчната система. В същото време, вземайки предвид особеностите на своята територия, за да избегне прекомерната данъчна тежест върху някои потребители, Италия въведе намалени данъчни ставки в накои части от територията си за газьол и ВНГ, използвани за отопление. Понастоящем намалението на данъка е в размер на 129,11 EUR на 1000 литра за газьола (което свежда приложимата данъчна ставка до 274,10 EUR на 1000 литра) и в размер на 159,07 EUR на 1000 литра за ВНГ (което свежда приложимата данъчна ставка до 30,87 EUR на 1000 kg). Приложимите данъчни ставки са по-високи от минималните равнища на облагане с данъци, препоръчани в директивата.

Данъчното облекчение се прилага в географските зони, отговарящи на следните критерии:

- Общини, попадащи в зона F, определена с президентски декрет № 412 от 1993 г. Посоченият декрет разделя територията на Италия на 6 климатични зони (от A до F). Класификацията се основава на единица мярка „градуси на ден“, която представлява, за обичайния отоплителен период, сумата от средните дневни температури, различни от оптималната температура от 20° C. Колкото по-висок е предоставеният на дадена община пореден номер, толкова по-ниска е средната температура на открито през отоплителния сезон. Общините, попадащи в климатична зона F, се определят като общини с повече от 3000 „градуси на ден“[2].

- Общини, попадащи в зона Е, определена с президентски декрет № 412 от 1993 г., до изграждането на мрежа за доставка на природен газ във въпросната община. Общините, попадащи в климатична зона Е, се определят като общини с 2100 до 3000 „градуси на ден“.

- Общини в Сардиния и малките острови до изграждането на мрежа за доставка на природен газ във въпросната община. тази част от режима обхваща всички италиански острови, с изключение на Сицилия.

Съгласно италианските власти, диференцираните данъчни ставки и изборът на приемливи за възползване от тази мярка зони се основават на обективни критерии. Намерението е да се осигури географска цялост с останалата част на италианската територия, което означава, чрез намаляване на прекомерно високите разходи за отопление, населението от приемливите зони да се постави в по-съпоставими условия в сравнение с останалата част на италианското население. Размерът на данъчното облекчение е еднакъв за всички ситуации. То цели единствено частичното компенсиране на допълнителните разходи за отопление на населението от приемливите зони, дължащи се на студения климат и/или затруднения с доставките на гориво.

Съгласно италианските власти, за климатични зони E и F данъчното облекчение се равнява средно на 11 — 12 % от цената на газьола и ВНГ, използвани за отопление. Тези цифри следва да се сравнят със средните разходи за отопление, които, поради климатичните условия, са с 90 % по-високи от средните национални стойности в климатична зона Е и със 170 % по-високи от средните национални стойности в климатична зона F.

Особеността на островите се състои в това, че поради географското им положение, доставките на гориво са с ограничен обхват и водят поради допълнителните транспортни разходи до по-високи цени в сравнение с тези за континенталната част от територията на Италия. Италианските власти потвърдиха, че данъчното облекчение не води до свръхкомпенсиране на разходите и не свежда цените на газьола и ВНГ до нива по-ниски от тези в континенталната част на страната. Съгласно предоставените от италианските власти числови примери, след въвеждането на данъчното облекчение, цената за ВНГ е все още с около 2,5 EUR/hl до 4,5 EUR/hl по-висока на островите, в сравнение с континенталната част на страната. За газьола разликата в цените е дори още по-значителна и в някои случаи цената за крайния потребител може да бъде почти два пъти по-висока на островите в сравнение с континенталната част на страната.

И накрая, според италианските власти, изграждането на мрежа за доставка на природен газ в съответната община (което може да се очаква за общините, попадащи в климатична зона E и за някои острови), ще намали до значителна степен допълнителните разходи в тези зони. В частност, то ще доведе до по-голямо разнобразие при избора на горива, достъпни за потребителите. Поради това, италианските власти не предвиждат данъчно облекчение в общините, попадащи в климатична зона E или в засегнатите острови след окончателното изграждане на мрежа за доставка на природен газ в съответната община. В общини от климатична зона F, разположени в предимно планински региони, мрежата за доставка на природен газ няма да е достатъчно развита, за да покрие цялата или дори по-голямата част от географската зона на съответните общини. Впоследствие, за много от жителите, такова развитие няма да доведе до по-голямо разнобразие от достъпни горива. В резултат на това, липсата на мрежа за доставка на природен газ не е задължително изискване за приемливост на община от климатична зона F.

Мярката съответства на годишен бюджет в размер от около 62 милиона EUR. От мярката ще се възползва население от 4,4 милиона. Данъчното облекчение се предоставя под формата на намаление на цената в момента на придобиване на енергийния продукт от бенефициера (бенефициери са жителите на приемливите зони).

- Съществуващи разпоредби в обхвата на предложението

Директива 2003/96/EО на Съвета от 27 октомври 2003 г. относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията.

- Съвместимост с другите политики и цели на Съюза

Всяка молба за дерогация от член 19 от директивата за данъчно облагане на енергийните продукти трябва да бъде разгледана от Комисията, като се вземат предвид доброто функциониране на вътрешния пазар, необходимостта от осигуряване на условия за лоялна конкуренция и политиките на Общността в областта на здравеопазването, околната среда, енергетиката и транспорта.

За въпросните географски зони, стандартното национално ниво на данъчно облагане, прилагано за газьол и ВНГ, използвани за отопление, би довело до прекомерно високи разходи за отопление, в сравнение с останалата част от територията на Италия. Това се дължи на неблагоприятните климатични условия и изолираността на посочените зони, съчетани с липса на достъп до мрежа за доставка на природен газ като алтернативен енергиен източник за отопление.

Намалената данъчна ставка взема предвид това особено положение, като частично компенсира допълнителните разходи за отопление във въпросните географски зони в сравнение с останалата част от територията на Италия.

Според италианските власти, намалението остава при всички случаи под равнището на допълнителните разходи. В същото време, получените ставки на данъчно облагане остават както за газьола, така и за ВНГ, по-високи в сравнение с минималните нива в Общността, в съответствие с директивата за данъчно облагане на енергийните продукти.

Следователно може да се смята, че облекчението е съвместимо със стимулиращия ефект от данъчното облагане за целите на енергийната ефективност и другите аспекти на енергийната политика. Мярката не е оценена като несъвместима със съответните политики на Общността в областта на околната среда и енергетиката.

Освен това мярката е приемлива от гледна точка на доброто функциониране на вътрешния пазар и необходимостта от осигуряване на условия за лоялна конкуренция. Тя просто цели да компенсира частично допълнителните разходи за отопление, произтичащи от обективните условия във въпросните зони. Данъчното облекчение не може да се ползва съвместно с други видове данъчни облекчения и не се прилага в други случаи освен за отоплителни материали за отопление на помещения.

Съгласно италианските власти данъчното облекчение за професионалните потребители във всеки конкретен случай, предвиден в Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към минималната помощ[3]. Все пак, ако печалбата за определено предприятие превиши прага, определен в посочения регламент, Комисията ще бъде уведомена за това, в съответствие с Регламент (ЕО) № 659/1999 от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО[4]. В съответствие с член 19, параграф 2 от директивата за данъчно облагане на енергийните продукти, мерките, предприети в изпълнение на предвидените в нея разпоредби, трябва да бъдат ограничени във времето и могат да се прилагат за период не по-дълъг от 6 години, с възможност за подновяване. На настоящия етап изглежда уместно да се предостави разрешение за шест години.

Трябва да се гарантира, че Италия може да прилага специфичното облекчение, за което се отнася настоящото предложение, като безпрепятствено продължи практиката, установена съгласно чл. 18 от Директивата, във връзка с приложение II от нея, преди 1 януари 2007 г. Исканото разрешение ще бъде съответно предоставено считано от горепосочената дата.

2) Kонсултиране със заинтересованите страни и оценка на въздействието

- Консултиране със заинтересованите страни

Настоящото предложение се отнася единствено до Италия.

- Събиране и използване на експертни становища

Нямаше необходимост от външни експертни мнения.

- Оценка на въздействието

Настоящото предложение се отнася за предоставяне на разрешение за определена държава-членка по нейна молба.

3) правни елементи на предложението

Резюме на предложените действия

Целта на предложението е да се предостави право на Италия на дерогация от основните разпоредби на Директива 2003/96/EО на Съвета и на прилагане в някои зони, характеризиращи се с високи разходи за отопление, на намалени ставки при данъчното облагане на газьол и ВНГ, използвани за отопление.

- Правно основание

Член 19 от Директива 2003/96/EО на Съвета.

- Принцип на субсидиарност

Косвеното данъчно облагане, разгледано в член 93 от Договора за ЕО, само по себе си не е обект на изключителната компетентност на Общността по смисъла на чл. 5 от Договора за ЕО.

Все пак, държавите-членки упражняват съвместната си компетенция в тази област в рамките на строгите ограничения на европейското право. В съответствие с член 19 от Директива 2003/96/EО, само Съветът има право да разреши на държава-членка да въведе допълнително освобождаване или облекчения по смисъла на тази разпоредба. Държавите-членки не могат да заместят Съвета.

Поради това предложението е в съответствие с принципа на субсидиарността.

- Принцип на пропорционалност

Предложението е в съответствие с принципа на пропорционалност. Данъчното облекчение не превишава понесените допълнителни разходи.

- Избор на инструменти

Предложен/и инструмент/и: Решение на Съвета.

Член 19 от Директива 2003/96/EО предвижда само този вид мярка.

4) отражение върху бюджета

Мярката не налага финансова или административна тежест върху Общността. Предложението няма да окаже въздействие върху бюджета на Общността.

Предложение за

РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

за предоставяне право на Италия да прилага в определени географски зони намалени ставки при данъчното облагане на газьол и втечнен нефтен газ (ВНГ), използвани за отопление

(Само италианският текст е автентичен)

СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,

като взе предвид Директива 2003/96/EО на Съвета от 27 октомври 2003 г. относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията, и по-точно чл.19[5], параграф 1 от нея,

като взе предвид предложението на Комисията,

като има предвид, че:

(1) В съответствие с член 18, параграф 1 от Директива 2003/96/EО, във връзка с приложение II от нея, Италия получи разрешение да прилага в някои „зони в особено неблагоприятно положение“ намалени ставки при облагането с акцизи на използвани за отопление гориво и ВНГ от вътрешни източници. Дерогацията се прилагаше до 31 декември 2006 г.

(2) С писмо от 17 октомври 2006 г. италианските власти поискаха разрешение да прилагат, по силата на чл. 19 от Директива 2003/96/EО, в посочените географски зони, намалени данъчни ставки при облагането на газьол и ВНГ, използвани за отопление. Италия би желала да продължи, след 31 декември 2006 г. националната практика, прилагана в съответствие с горепосочената дерогация. Настоящото разрешение се отнася за периода от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2012 г.

(3) Италия има разнородна територия с променливи климатични и географски условия. През 1999 г. Италия повиши общото ниво на акцизите, като част от реформа на данъчната система. Отчитайки особеностите на своята територия, Италия в същото време въведе намалени данъчни ставки за облагане на газьол и ВНГ с цел да компенсира частично прекомерно високите разходи за отопление, понасяни от жителите на някои географски региони.

(4) Диференцираните данъчни ставки целят населението от приемливите зони да се постави в по-съпоставими условия в сравнение с останалата част от населението на Италия, чрез намаляване на прекомерно високите разходи за отопление За определяне на приемливите зони, Италия се позовава на обективни критерии по отношение на климатичните условия на въпросната зона, както и на възможностите за достъп до мрежа за доставка на природен газ. Последният критерий отразява възможността за избор на гориво, предоставена на населението от съответната зона.

(5) Следователно, данъчното облекчение се прилага в географските зони (общини), отговарящи на следните алтернативни критерии: i) общини, попадащи в климатична зона F, определена с президентски декрет № 412 от 1993 г[6]., тоест общини с повече от 3000 „градуси на ден“; ii) общини, попадащи в климатична зона E, определена с президентски декрет № 412 от 1993 г., тоест общини с 2100 до 3000 „градуси на ден“[7]; iii) Сардиния и малките острови; последният режим обхваща всички италиански острови, с изключение на Сицилия. Доколкото развитието на мрежа за доставка на природен газ би намалило в значителна степен допълнителните разходи за отопление и най-вече би довело до по-голямо разнобразие при избора на горива, достъпни за потребителите, след пълното изграждане на мрежа за доставка на природен газ в съответната община, данъчното облекчение няма да се прилага за общините, попадащи във втора и трета зони.

(6) Общата характерна черта на въпросните общини са допълнителните разходи за отопление в сравнение с останалата част от територията на Италия. За климатични зони E и F, данъчното облекчение се равнява средно на 11 — 12 % от цената на газьола и ВНГ, използвани за отопление. Средните допълнителни разходи са, поради климатичните условия, с 90 % по-високи от средните национални стойности в климатична зона Е и със 170 % по-високи от средните национални стойности в климатична зона F. За островите, допълнителните разходи за отопление в сравнение с тези за континенталната част от територията на Италия, се дължат на географските им особености, на ограничените доставки на гориво, на допълнителните транспортни разходи и на съответно по-високите цени на горивата в сравнение с тези за континенталната част от територията на Италия.

(7) Данъчното облекчение остава във всички случаи по-ниско от допълнителните разходи за горива, понасяни от съответното население, така че не може да става дума за свръхкомпенсиране. В частност, италианските власти обявиха, че данъчното облекчение не надвишава допълнителните разходи в зони E и F, дължащи се на студения климат; освен това, що се отнася до островите, властите обявиха, че данъчното облекчение не снижава цената на въпросните горива под цената на същите горива в континенталната част от територията на страната.

(8) Намалената данъчна ставка за облагане както на газьола, така и на ВНГ, остава по-висока в сравнение с минималните нива за облагане с данъци в Общността, в съответствие с Директива 2003/96/EО.

(9) Въпросната мярка се прилага само за отопление на помещения (за лични и професионални цели); тя не се прилага за други форми на професионална употреба на посочените продукти.

(10) Мярката не нарушава правилата на конкуренцията, не възпрепятства функционирането на вътрешния пазар и не се смята за несъвместима с политиката на Общността за околна среда, енергетика и транспорт.

(11) Следователно Италия следва да получи право, в съответствие с чл. 19, параграф 2 от Директива 2003/96/EО, да прилага намалена данъчна ставка за облагане на газьол и ВНГ, използвани за отопление, в някои географски зони, характеризиращи се с високо ниво на разходи за отопление, както е посочено в приложението към настоящото решение, до 31 декември 2012 г.

(12) Следва да се гарантира, че Италия може да прилага специфичното облекчение, за което се отнася настоящото решение, като безпрепятствено продължи практиката, установена преди 1 януари 2007 г. съгласно разпоредбите на член 18 от Директива 2003/96/EО, във връзка с приложение II към нея, Исканото разрешение следва съответно да бъде издадено считано от 1 януари 2007 г.

ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

Член 1

На Италия се предоставя правото да прилага намалени данъчни ставки за облагане на газьол и ВНГ, използвани за отопление на помещения в някои географски зони, характеризиращи се с високи нива на разходите за отопление, в съответствие с приложението към настоящото решение.

С цел да се избегне каквото и да било свръхкомпенсиране, намалението не трябва да превишава допълнителните разходи за отопление във въпросните зони.

Намалената ставка е в съответствие с изискванията на Директива 2003/96/EО на Съвета и в частност с минималните нива за облагане с данъци, предвидени в чл. 9 от посочената директива.

Член 2

Потреблението в общините, попадащи в зоните, посочени в т. 2 или т. 3 от приложението към настоящото решение, е приемливо само до изграждането в тях на мрежа за доставка на природен газ.

Член 3

Настоящото решение се прилага от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2012 г.

Член 4

Адресат на настоящото решение е Република Италия.

Съставено в Брюксел,

За Съвета

Председател

ПРИЛОЖЕНИЕ

Преглед на географските зони, обхванати от настоящото решение.

1. Общини, попадащи в климатична зона F, определена с президентски декрет № 412 от 26 август 1993 г.

2. Общини, попадащи в климатична зона E, определена с президентски декрет № 412 от 26 август 1993 г.

3. Общини в Сардиния и на малки острови[8].

[1] Директива 2003/96/EО на Съвета от 27 октомври 2003 г. относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (ОВ L 283, 31.10.2003 г., стр. 51; Директива, последно изменена с директиви 2004/74/EО и 2004/75/EО (ОВ L 157, 30.4.2004 г., стр. 87 и стр. 100).

[2] Останалите климатични зони се определят посредством мярката „градуси на ден“, както следва: Зона А (под 600), зона B (над 600, но не повече от 900), зона С (над 900, но не повече от 1400) и зона D (над 1400, но не повече от 2 100).

[3] OВ L 379, 28.12.2006 г., стр.5.

[4] OВ L 83 от 27.3.1999 г., стр. 1.

[5] ОВ L 283, 31.10.2003 г., стр. 51.

[6] Посоченият декрет разделя територията на Италия на 6 климатични зони (от A до F). Класификацията се основава на единица мярка „градуси на ден“, която представлява, за обичайния отоплителен период, сумата от средните дневни температури, различни от оптималната температура от 20 C°. Колкото по-висок е предоставеният на дадена община пореден номер, толкова по-ниска е средната температура на открито през отоплителния сезон.

[7] Останалите климатични зони се определят, посредством мярката „градуси на ден“, както следва: Зона А (под 600), зона B (над 600, но не повече от 900), зона С (над 900, но не повече от 1400) и зона D (над 1400, но не повече от 2 100).

[8] Т. 3 се отнася до всички италиански острови, с изключение на Сицилия.