BG Официален вестник на Европейския съюз C 135/6

ДЪРЖАВНА ПОМОЩ — ДАНИЯ

Държавна помощ C 5/07 (предходен N 469/05) — Освобождаване от задължения за предоставяне на информация, наложени на морските дружества, избрали данъчния режим на Дания за облагане на тонажа

Покана за представяне на коментари съгласно член 88, параграф 2 от Договора за ЕО

(текст от значение за ЕИП)

(2007/C 135/06)

С писмо от 7 февруари 2007 г., копие от което се намира на автентичния език на страниците след настоящото резюме, Комисията уведомява Кралство Дания за решението си да започне процедурата, посочена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, относно горепосочената помощ.

Заинтересованите страни могат да представят коментарите си в рамките на един месец от датата на публикуване на настоящото резюме и последващото писмо на следния адрес:

European Commission Directorate-General for Energy and Transport Directorate A — Unit 4 B-1049 Brussels Факс: (32-2) 296 41 04

Тези коментари ще бъдат предадени на Кралство Дания. Запазването в тайна на самоличността на заинтересованата страна, представяща коментарите, може да бъде поискано писмено, като се посочат причините за искането.

РЕЗЮМЕ

1. ПРОЦЕДУРА

1. С писмо от 13 септември 2005 г. (1), Дания нотифицира Комисията за изменение в датската схема на данъка върху тонажа. Тази схема бе първоначално разрешена с решение от 12 март 2002 г. (2) (Дело № N 563/01).

2. Настоящото изменение е регистрирано като нотифицирана помощ под № N 469/05. Нотифицираното изменение бе въведено чрез Закон № 408 от 1 юни 2005 г.

3. С писма от 28 октомври 2005 г., 19 май и 29 август 2006 г. (3), Комисията изиска от датските власти да предоставят допълнителна информация, която бе предадена в техни отговори от 22 ноември 2005 г. и 30 юни 2006 г. (4)

2. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА

2.1. Заглавие

4. Освобождаване от задължения за предоставяне на информация, наложени върху морските дружества, избрали данъчния режим за облагане на тонажа.

2.2. Описание на нотифицираните мерки

5. Закон № 408 от 1 юни 2005 г. освобождава датските морски дружества, облагани съгласно данъка върху тонажа на Дания (5), от техните задължения да предоставят на финансовите органи цялата необходима информация относно финансовите им операции с чуждестранни дружества, принадлежащи към същата група.

6. В този случай проверката на търговските операции между две дружества, принадлежащи към една група, се извършва съгласно принципа на равнопоставеност и независимост на страните (the arm's length principle). Този принцип се състои от проверка на съответствието на цените по операциите между свързани дружества, принадлежащи към същата група от дружества, и пазарните цени. Такава проверка следва да се извърши едновременно съгласно: — дисциплините при трансферно ценообразуване, които държавите от ОИСР се приканват да въведат, за да предотвратят избягването на данъци чрез търговски операции между дружества, които са свързани дружества в една група, и които се облагат в две различни държави (6), — една от ограничителните мерки (7), включени в режима. Въпросната ограничителна мярка е конкретизирана в Раздел 2.11.1 от посоченото по-горе решение от 12 март 2002 г. под заглавие „Принцип на равнопоставеност и независимост на страните“ и се състои в проверка на търговските операции между облаганото с данък върху тонажа дружество и неговите свързани дружества.

7. Задължението за предоставяне на информация, упоменато в точка 4 по-горе, от което датските морски дружества, облагани с данъка върху тонажа на Дания, ще бъдат освободени, ако нотифицираните мерки се въведат, не е специфично само за дружества, облагани с данък върху тонажа. Неговата цел в една фискална система е да се позволи на финансовите органи да проверят дали едно от две дружества, принадлежащи към същата група от дружества, но подлежащи на два различни режима на корпоративно облагане, не би могло да играе с трансферни цени с цел прехвърляне на по-голямата част от ползите към другото дружество, възползващо се от най-благоприятния режим. Поради това, тази информация е от съществено значение за извършване на проверка на трансферните цени в група от дружества, съгласно двата вида дисциплини при трансферното ценообразуване (когато операциите са трансгранични) и задължението за ограничаване (независимо дали операциите са трансгранични), което е характерно за режима на данъка върху тонажа.

8. Датските власти споделят възгледа, че когато едно от тези две дружества е датско дружество, извършващо морска транспортна дейност, облагано с данъка върху тонажа на Дания, а второто е чуждестранно свързано дружество (сестра, дъщерно дружество или принципал) със седалище в чужбина, това датско дружество не е заинтересовано да изнася ползите към чуждестранните, свързани с него дружества, чрез манипулиране на трансферните цени. Затова, когато едно от двете свързани дружества се облага съгласно схемата на данъка върху тонажа на Дания, а другото се облага в друга държава, проверката от страна на датските финансови органи за възможни злоупотреби чрез трансферни цени не обслужва, според датските власти, интересите на датската хазна. Датските власти считат, че тези проверки са единствено в интерес на други държави-членки и трети държави.

2.3. Описание на съществуващия режим

9. Режимът на данъка върху тонажа е описан в посоченото по-горе решение на Комисията от 12 март 2002 г. относно Дело № N 563/01. По-долу се припомнят основните му характеристики.

10. Доходът, произтичащ от всички признати дейности и подлежащ на облагане съгласно схемата на данъка върху тонажа, е стойността, съответстваща на с умата от твърдо установените суми, определени за всеки плавателен съд, въз основа на неговия тонаж, независимо от действителната печалба, реализирана от дружеството, занимаващо се с корабоплаване, както следва: До 1 000 нето тона 7 DKK (~ 0,90 EUR) за 100 нето тона на ден 1 001-10 000 нето тона 5 DKK (~ 0,70 EUR) за 100 нето тона на ден 10 001-25 000 нето тона 3 DKK (~ 0,40 EUR) за 100 нето тона на ден >25 000 нето тона 2 DKK (~ 0,30 EUR) за 100 нето тона на ден

11. Изчисленият по този начин доход се облага с обичайната ставка на корпоративния данък. За всеки плавателен съд, подлежащ на облагане с данък върху тонажа, облагаемият доход се изчислява въз основа на нетния му тонаж, както следва, за 100 нето тона (НТ) и за започнато денонощие, независимо дали плавателният съд е в експлоатация.

12. Въведен на 1 януари 2002 г., този режим е открит за дружества, които са данъчно задължени в Дания (тези с установено място на стопанска дейност в Дания) и които предоставят морски транспортни услуги. Схемата също така е открита за чуждестранни дружества, които се регистрират в Дания като преместват там седалището на администрацията си. В схемата могат да попаднат само приходи, реализирани от дейност морски транспорт.

13. Занимаващите се с корабоплаване дружества имат право на избор дали да се възползват от режима. Изборът следва да се направи не по-късно от подаването на данъчната декларация за годината, когато за първи път дружеството ще се възползва от данъчното облагане на тонажа за първи път. Решението за избор или отказ от правото на облагане на тонажа е обвързващо за срок от 10 години. В Дания, занимаващите се с корабоплаване дружества, които принадлежат към една група от дружества, правят еднакъв избор по отношение на възможността за избор на схемата на данък върху тонажа. Когато морско дружество се възползва от режима на данък върху тонажа, всички негови плавателни съдове и дейности, които отговарят на условията, попадат под този фискален режим.

2.4. Срок

14. С писмо от 5 април 2006 г., датските власти поеха ангажимента да нотифицират отново в срок от десет години нотифицираната мярка относно освобождаването от задължение за предоставяне на информация за занимаващите се с корабоплаване дружества, обхванати от данъка върху тонажа на Дания. Така, нотифицираната мярка се счита, че изтича в края на 2015 г.

2.5. Бюджет

15. Настоящият изменящ режим не оказва бюджетен ефект върху съществуващия режим. Индивидуалните помощи няма да се променят чрез предвижданото изменение.

2.6. Други схеми на държавна помощ, прилагани по отношение на морския транспорт в Дания

16. Доколкото е известно на Комисията, освен режима на данък върху тонажа, в момента Дания прилага само една друга схема в полза на морски транспортни оператори: тази, чрез която корабособствениците се освобождават от плащане на данък върху дохода и осигурителни вноски за моряците, работещи на борда на признатите плавателни съдове (8).

2.7. Позиция на датските власти

17. Датските власти считат, че ако многонационално дружество се изкуши да избегне корпоративно данъчно облагане чрез търговски операции между датско свързано дружество, облагано с данък върху тонажа, и едно от свързаните с него дружества извън Дания, това избягване на данъка ще бъде в ущърб на другата засегната страна, а не в ущърб на Дания.

18. Поради това датските финансови органи не са заинтересовани да поддържат систематично наблюдение на операциите между дружества, облагани с данъка върху тонажа на Дания и възможните техни чуждестранни свързани дружества, тъй като такова наблюдение няма да доведе до събиране на допълнителни приходи за датската хазна. Ето защо Дания предлага да освободи дружествата, облагани с данък върху тонажа от административните тежести, които от своя гледна точка счита, че не са необходими.

19. С оглед на горните съображения, изглежда, че датските власти негласно споделят мнението, че отговорността за извършване на проверки за възможно избягване на данъци от дружества със седалище в чужда държава към дружества, базирани в Дания, съгласно данъка върху тонажа на Дания, принадлежи на финансовите органи на тази чуждестранна държава. Това допускане предполага, че финансовите органи на тази чуждестранна държава, независимо дали тя е държава-членка или трета държава, трябва да разполагат с правила по отношение на трансферните цени във фискалното си законодателство и че те трябва да прилагат тези правила по ефективен начин, по-специално по отношение на операциите с дружества, възползващи се от данъка върху тонажа в Дания.

3. ПРЕДВАРИТЕЛНА ОЦЕНКА НА СЪЩЕСТВУВАНЕТО НА ПОМОЩ

20. Безсмислено ще бъде да се определя дали нотифицираните мерки сами по себе си представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, тъй като същите следва да се разглеждат заедно с целия режим на данъка върху тонажа. Затова Комисията следва да разгледа целия режим на данъка върху тонажа във вида, в който той би бил, ако нотифицираните мерки се изпълнят.

21. На този етап от анализа Комисията счита, че нотифицираните мерки не променят характера на помощта на режима на данъка върху тонажа.

22. Така основният очакващ решение въпрос е да се определи дали предвидените мерки биха изменили оценката, направена в посоченото по-горе решение на Комисията от 12 март 2002 г. относно цялостната съвместимост на режима с Общия пазар.

4. СЪМНЕНИЯ ОТНОСНО СЪВМЕСТИМОСТТА НА МЯРКАТА С ОБЩИЯ ПАЗАР

4.1. Ограничаващи мерки, засегнати от изменените мерки

23. Едно от основните условия, съпътстващи съвместимостта на режимите на данък върху тонажа с Общия пазар, е съществуването на серия от ограничителни мерки, предназначени да гарантират, че от режима няма да се облагодетелстват косвено дейности, различни от морския транспорт във въпросните държави-членки или в други държави-членки или в трети държави. Действително възможността за разрешаване на данък върху тонажа ясно попада в Морските насоки, приложими (9) към определени морски дейности. Ако измененият режим на данъка върху тонажа евентуално доведе до облагодетелстване от данъка върху тонажа от страна на дейности, различни от морските, съвместимостта на режима се поставя под въпрос, както това е описано в повече подробности по-долу.

24. Ограничителните мерки, съпътстващи режима на данъка върху тонажа на Дания са описани в Раздел 2.11 от посоченото по-горе решение на Комисията от 12 март 2002 г.

25. Една от основните ограничителни мерки е проверката — въз основа на принципа на равнопоставеност и независимост на страните — на търговските операции между дружествата, облагани с данък върху тонажа и възможните свързани с тях дружества (или тази част от въпросните дружества, която подлежи на облагане с нормален корпоративен данък), като тези свързани дружества могат да бъдат национални или чуждестранни предприятия. Оправдано е да се припомни, че съществуват други видове ограничителни мерки, засягащи „прекалената капитализация“ (10) или разпределянето на разходи и приходи, като една част от дейността на дружеството се облага съгласно схемата на данъка върху тонажа, а остатъкът се облага съгласно нормалния корпоративен данък.

26. Всички режими на данъка върху тонажа, одобрени от Комисията през последните пет години (11), предвиждат ограничителни мерки, включително засегнатият от нотифицираните мерки, т. е. проверка на операциите между дружества, облагани с данък върху тонажа и такива, които не се облагат със същия.

27. Режимите на данъка върху тонажа трябва да са добре ограничени, за да се избегнат ефектите на „мултиплициране“ върху икономически дейности, които не представляват морски транспорт. С оглед на това, Комисията обикновено изисква от държавите-членки серия от ограничителни мерки като: — проверка на търговски операции, пресичащи ограничението, въз основа на принципа на равнопоставеност и независимост на страните, — правила за справедливо разпределяне на стойността на капиталовите разходи между признати и непризнати дейности, — правила за справедливо разпределяне на приходите между признати и непризнати дейности, — право на избор „всичко или нищо“ за морските групировки (всички имащи право дружества в групировката се възползват от данъка върху тонажа, ако поне едно от тях направи това).

28. Предназначението на тези мерки, освен всичко друго, е да се предотврати избягването на данъци в полза на дейности, които не са свързани с морския транспорт. Изпълнението на тези мерки е важно при оценката на съвместимостта на тонажната схема с Общия пазар, тъй като те помагат да се гарантира, че дейностите, които не са обхванати от Насоките на Общността за държавната помощ в областта на морския транспорт, не се облагодетелстват неоснователно от режима. Ограничителните мерки, като такива, следва да се считат за неразделна част от режима на данъка върху тонажа.

29. По-специално, ограничителната мярка относно данъка върху тонажа, основаваща се на принципа на равнопоставеност и независимост на страните, се включва в решенията на Комисията, с които се одобряват схемите на данъка върху тонажа (виж съображение 26), включително тази, която е засегната понастоящем, и тя гарантира, че от данъка върху тонажа на Дания могат да се възползват единствено морски транспортни дейности, изпълнявани от дружества, които са данъчно задължени в Дания.

4.2. Промяна в ефективността на засегнатата ограничителна мярка

30. Трябва да се припомни, че ограничителните мерки са от съществена важност за гарантирането на устойчивостта на режимите на данъка върху тонажа. Комисията е изискала такива ограничителни мерки при всички режими, одобрени през последните пет години.

31. По-специално, без ефективното изпълнение на ограничителната мярка, засягаща търговските операции, от възможността за избягване на корпоративния данък чрез търговски операции със свързано дружество, облагано по режима на данъка върху тонажа на въпросната държава-членка, могат да се възползват сектори, различни от морския транспорт, било то във въпросната държава-членка или в друга държава.

32. Комисията разбира, че датските власти, както и преди, възнамеряват да продължат да проверяват — прилагайки ограничителната мярка, основаваща се на принципа на равнопоставеност и независимост на страните — операциите между две свързани дружества, когато едно от тях се възползва от данъка върху тонажа, но само ако и двете са данъчно задължени в Дания.

33. Следователно, въпреки че проверката на вътрешнонационални операции с дружество, облагано с данък върху тонажа ще остане под надзора и отговорността на датските финансови органи, проверката на трансгранични операции между дружество, облагано с данък върху тонажа в Дания, и чуждестранно свързано дружество, ще останат отговорност на засегнатата чужда държава.

34. Въпреки това, на този етап от анализа Комисията има съмнения дали първоначалният режим на данъка върху тонажа, изменен с нотифицираните мерки, ще остане съвместим с Общия пазар, тъй като нотифицираните мерки могат да подкопаят посочената по-горе ограничителна мярка. Последната е от съществено значение за съвместимостта на режима (12).

35. Комисията също така има опасения, че нотифицираните мерки биха улеснили избягването на данъци в други държави-членки, извършвано чрез дружества, които са данъчно задължени в тези държави-членки, тъй като ще бъде по-малко вероятно датските финансови органи да установят измамни операции между тези дружества и свързано дружество в Дания, облагано с данък върху тонажа, ако датските финансови органи вече не са информирани систематично за търговските операции между датски дружества, облагани с данък върху тонажа, и свързаните с тях чуждестранни дружества.

36. Когато ограничителните мерки се окажат неефективни или е вероятно да бъдат неефективни, Комисията счита, че режимът на данъка върху тонажа, създавайки ползи за дейности, различни от морския транспорт, може да окаже отрицателен ефект върху условията на търговия в степен, противоречаща на общия интерес и че поради това, този режим, при тези обстоятелства, е несъвместим с Общия пазар.

37. В настоящия случай Комисията има опасения, че промяната в ограничителната мярка, засегната от нотификацията, ще доведе до ситуация, в която дейности, които са данъчно задължени в други държави и поради това не се покриват от режима на данъка върху тонажа в Дания, ще се облагодетелстват неоснователно от последния чрез несправедливо оценени операции със свързани дружества със седалище в Дания, облагани с данъка върху тонажа на Дания.

38. Във връзка с горното и в допълнение към него Комисията би желала да получи становища от всички държави-членки по следните въпроси.

39. Първо, следва да се определи как Дания би могла да продължи да гарантира, че след въвеждането на нотифицираните мерки, финансовите й органи отново ще могат да установяват всички опити за избягване на данъци от страна на чуждестранни предприятия, свързани с морски дружества, облагани с данък върху тонажа на Дания и да информират чуждестранната държава, засегната от този опит. Ако не, Комисията се пита дали чуждите държави, включително държави-членки, различни от Дания, трябва да понесат тежестта на проверката на всички трансгранични операции с дружества, облагани с данъка върху тонажа на Дания (повечето от които е твърде вероятно да бъдат дружества със седалище в Дания).

40. Второ, Комисията се интересува дали неравнопоставеното третиране с оглед на задължението за предоставяне на информация между бенефициерите, които имат само национални свързани дружества, без право на данък върху тонажа и бенефициерите, които имат само чуждестранни свързани дружества, ще се окаже законно. С оглед на юриспруденцията на Matra (13), такава неравнопоставеност на третирането действително може да окаже влияние и върху съвместимостта на режима.

41. Трето, Комисията се интересува дали механизмите за сътрудничество между държавите-членки, както следва, биха били подходящи за по-доброто ограничаване на съществуващите схеми на данъка върху тонажа: — задължение за взаимопомощ, с оглед на член 10 от Договора за ЕО (14) и отвъд изискванията на възможен договор за данъчно сътрудничество между тях и отвъд препоръките от Насоките на ОИСР относно трансгранични операции с дружество, облагано с данък върху тонажа, с оглед избягване на всякакви ефекти на „мултиплициране“ — на равнище Общност — на режимите на данъка върху тонажа към дейности без това право, — задължение на финансовите органи на държава-членка, която е установила режим на данък върху тонажа, систематично да подават сигнали към колегите си във друга държава-членка, когато имат подозрения за извършени нередовни операции, увреждащи фискалните приходи на втората държава-членка, и в полза на дружество със седалище в техните държави-членки и подлежащо на облагане с данък върху тонажа.

42. Комисията би желала да покани трети страни от всички държави-членки да дадат становища по всички посочени по-горе въпроси.

43. Ето защо е необходима процедура на преглед, въз основа на член 4, параграф 4 от Регламента за процедурата за държавна помощ (15), с която да се подпомогне Комисията при изясняването на тези въпроси и възможния им ефект върху съвместимостта на режима, преди да се подкрепи окончателно становище относно съвместимостта на нотифицираните мерки с Общия пазар.

ТЕКСТ НА ПИСМОТО

„1. SAGSFORLØB 1. Ved brev af 13. september 2005 (16) anmeldte Danmark over for Kommissionen en ændring af den danske tonnageskatteordning, der oprindeligt blev godkendt ved beslutning af 12. marts 2002 (17) (sag nr. N 563/01). 2. Denne ændring blev registreret som anmeldt støtte under nr. N 469/05. Den anmeldte ændring blev indført ved lov nr. 408 af 1. juni 2005. 3. Ved breve af 28. oktober 2005, 19. maj og 29. august 2006 (18) anmodede Kommissionen de danske myndigheder om flere oplysninger, som de fremsendte i deres svar af 22. november 2005 og 30. juni 2006 (19). 2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN 2.1. Betegnelse 4. Lempelse af oplysningspligten for rederier, der er omfattet af tonnageskatteordningen. 2.2. Beskrivelse af den anmeldte ændring af foranstaltningerne 5. Lov nr. 408 af 1. juni 2005 fritager danske rederier, der beskattes efter den danske tonnageskatteordning (20), fra deres pligt til at forsyne skattemyndighederne med alle nødvendige oplysninger om deres finansielle transaktioner med koncernforbundne udenlandske virksomheder. 6. I sådanne tilfælde foretages kontrollen af kommercielle transaktioner mellem to koncernforbundne virksomheder på basis af armslængdeprincippet. Dette princip består i at kontrollere, at de priser, der benyttes i forbindelse med transaktioner mellem koncernforbundne virksomheder, er i overensstemmelse med markedspriserne. Denne kontrol er påkrævet i henhold til både: — de regler for interne afregningspriser, som OECD-landene opfordres til anvende for at forhindre skatteunddragelse via kommercielle transaktioner mellem koncernforbundne virksomheder, der beskattes i to forskellige lande (21), og — en af de ring-fencing-foranstaltninger (22), der er knyttet til ordningen. Den pågældende foranstaltning er beskrevet i punkt 2.11.1 i førnævnte beslutning af 12. marts 2002 under overskriften »armslængdeprincippet« og består i kontrollere kommercielle transaktioner mellem et tonnagebeskattet selskab og dets koncernforbundne selskaber. 7. Den oplysningspligt, der er nævnt i punkt 4 ovenfor, og som danske tonnagebeskattede rederier vil blive fritaget for, hvis den anmeldte foranstaltning gennemføres, er ikke kun specifik for selskaber, der er omfattet af tonnageskatteordningen. I et skattesystem tjener den til at give skattemyndighederne mulighed for at tjekke, at et af to selskaber, der tilhører samme koncern, men som henhører under to forskellige selskabsskatteordninger, ikke benytter de interne afregningspriser til at overføre hovedparten af sit overskud til det andet selskab, der beskattes efter den mest fordelagtige ordning. Disse oplysninger er derfor meget vigtige for kontrollen med de interne afregningspriser i en koncern af virksomheder under såvel reglerne for interne afregningspriser (når transaktionerne er grænseoverskridende) som ring-fencing-forpligtelsen (hvad enten transaktionerne er grænseoverskridende eller ej), som er specifik for tonnageskatteordningen. 8. De danske myndigheder mener, at når et af disse to selskaber er et dansk tonnagebeskattet rederi, og det andet selskab er et i udlandet baseret koncernforbundet selskab (søster-, datter- eller moderselskab), har dette danske selskab ingen interesse i at eksportere sit overskud til sine koncernforbundne selskaber i udlandet ved at manipulere med de interne afregningspriser. Når et af de to koncernforbundne selskaber beskattes efter den danske tonnageskatteordning, og det andet beskattes i et andet land, tjener de danske skattemyndigheders undersøgelse af eventuelle misbrug via de interne afregningspriser derfor ikke, ifølge de danske myndigheder, statskassens sag. Denne kontrol er efter de danske myndigheders opfattelse kun i andre medlemsstaters og i tredjelandes interesse. 2.3. Beskrivelse af den eksisterende ordning 9. Tonnageskatteordningen er beskrevet i førnævnte beslutning vedtaget af Kommissionen den 12. marts 2002 i sag nr. N 563/01. Her følger en kort beskrivelse af ordningens hovedtræk. 10. Den skattepligtige indkomst af virksomhed omfattet af tonnageskatteordningen fastsættes for hvert skib som et fast beløb i forhold til skibets tonnage uanset rederiets faktiske driftsresultat. Den beregnes således: Til og med 1 000 NT 7 DKK (ca. 0,90 EUR) pr. 100 NT pr. døgn 1 001-10 000 NT 5 DKK (ca. 0,70 EUR) pr. 100 NT pr. døgn 10 001-25 000 NT 3 DKK (ca. 0,40 EUR) pr. 100 NT pr. døgn Over 25 000 NT 2 DKK (ca. 0,30 EUR) pr. 100 NT pr. døgn 11. Den således beregnede skattepligtige indkomst beskattes efter den almindelige selskabsskattesats. For hvert skib, der tonnagebeskattes, beregnes den skattepligtige indkomst i forhold til skibets nettotonnage, pr. 100 nettoton (NT) og pr. påbegyndt døgn, uanset om skibet er i drift eller ej. 12. Ordningen, der har været anvendt siden 1. januar 2002, er åben for selskaber, der er skattepligtige i Danmark (dvs. som har fast driftssted i Danmark), og som leverer søtransportydelser. Ordningen kan også anvendes af udenlandske selskaber, som bliver hjemmehørende i Danmark ved flytning af ledelsens sæde til landet. Kun indkomst fra rederivirksomhed kan omfattes af ordningen. 13. Deltagelse i ordningen er frivillig. Valget skal træffes senest ved rettidig indgivelse af selvangivelse for det indkomstår, hvor tonnagebeskatning første gang vil kunne vælges. Valg eller fravalg af tonnagebeskatning er bindende for rederiet i en periode på ti år. Inden for Danmarks grænser skal koncernforbundne rederier træffe samme valg, for så vidt angår anvendelse af tonnageskatteordningen. Når tonnageskatteordningen vælges, skal samtlige skibe og andre aktiviteter, som opfylder betingelserne for tonnagebeskatning, indgå i tonnageskatteordningen. 2.4. Varighed 14. Ved brev af 5. april 2006 forpligtede de danske myndigheder sig til at genanmelde foranstaltningen vedrørende lempelse af oplysningspligten for rederier omfattet af den danske tonnageskatteordning inden for ti år. Den anmeldte foranstaltning anses derfor at udløbe ved udgangen af 2015. 2.5. Budget 15. Denne ændring af ordningen får ingen budgetmæssige følger for den eksisterende ordning. Individuelle støtteforanstaltninger vil ikke blive påvirket af den påtænkte ændring. 2.6. Andre statsstøtteordninger inden for søtransportsektoren i Danmark 16. Ud over tonnageskatteordningen anvender Danmark, så vidt Kommissionen ved, på nuværende tidspunkt kun én anden ordning til fordel for virksomheder inden for søtransportsektoren, nemlig den, der fritager rederierne for betaling af skat og socialsikringsafgifter for søfolk, der arbejder om bord på skibe, der opfylder de relevante regler (23). 2.7. De danske myndigheders holdning 17. De danske myndigheder har den opfattelse, at hvis et multinationalt selskab skulle fristes til at unddrage sig selskabsskat via kommercielle transaktioner mellem et koncernforbundet dansk selskab, der er omfattet af tonnageskatteordningen, og et koncernforbundet udenlandsk selskab, vil en sådan skatteunddragelse være til skade for det andet land og ikke for Danmark. 18. Det er derfor ikke i de danske skattemyndigheders interesse at foretage en systematisk overvågning af transaktioner mellem selskaber, der er omfattet af den danske tonnageskatteordning, og deres koncernforbundne udenlandske selskaber, eftersom en sådan overvågning ikke vil resultere i ekstraindtægter for den danske statskasse. Det er grunden til, at Danmark foreslog at befri virksomheder, der er omfattet af tonnageskatteordningen, fra administrative byrder, som de set ud fra deres eget perspektiv finder unødvendige. 19. De danske myndigheder synes således implicit at mene, at ansvaret for at kontrollere en mulig skatteflugt fra et selskab, der er etableret i et andet land, til et selskab i Danmark, der er omfattet af den danske tonnageskatteordning, påhviler skattemyndighederne i det andet land. Denne formodning implicerer, at det andet land, uanset om det er en medlemsstat eller et tredjeland, har regler om interne afregningspriser i sin skattelovgivning, og at skattemyndighederne i det andet land anvender reglerne på en effektiv måde, navnlig på transaktioner med selskaber, der er omfattet af tonnageskatteordningen i Danmark. Ved brev af 13. september 2005 (24) anmeldte Danmark over for Kommissionen en ændring af den danske tonnageskatteordning. Ordningen blev oprindeligt blev godkendt ved beslutning af 12. marts 2002 (25) (sag nr. N 563/01). 20. Denne ændring blev registreret som anmeldt støtte under nr. N 469/05. Den anmeldte ændring blev indført ved lov nr. 408 af 1. juni 2005. 21. Ved breve af 28. oktober 2005, 19. maj og 29. august 2006 (26) anmodede Kommissionen de danske myndigheder om flere oplysninger, som de fremsendte i deres svar af 22. november 2005, 30. juni 2006 og 13. september 2006 (27). 3. FORELØBIG VURDERING AF, OM DER OPTRÆDER STØTTE 22. I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne«. 23. Det giver ingen mening at undersøge, om de anmeldte foranstaltninger i sig selv udgør statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, eftersom de er en del af den eksisterende tonnageskatteordning og derfor ikke kan betragtes isoleret, men må undersøges i sammenhæng med hele den tonnageskatteordning, som de medfører en ændring af. Kommissionen bør derfor undersøge hele tonnageskatteordningen i den form, den ville have haft, hvis de anmeldte foranstaltninger allerede var blevet gennemført. 24. På nuværende stadium af undersøgelsen mener Kommissionen, at den anmeldte foranstaltning ikke ændrer ved det forhold, at tonnageskatteordningen har karakter af støtte. 25. Det vigtigste spørgsmål drejer sig således om at afgøre, om de påtænkte foranstaltninger vil ændre vurderingen i Kommissionens beslutning af 12. marts 2002 med hensyn til den samlede ordnings forenelighed med fællesmarkedet. 4. TVIVL MED HENSYN TIL FORANSTALTNINGENS FORENELIGHED MED FÆLLESMARKEDET 4.1. Ring-fencing-foranstaltning berørt af de anmeldte foranstaltninger 26. En af hovedbetingelserne knyttet til erklæringen om, at tonnageskatteordningen er forenelig med fællesmarkedet, er, at der skal træffes en række ring-fencing-foranstaltninger for at sikre, at ingen andre aktiviteter end søtransport — det være sig i den pågældende medlemsstat eller i en anden medlemsstat eller et tredjeland — kan blive indirekte tilgodeset af ordningen. Retningslinjerne for statsstøtte til søtransportsektoren giver rent faktisk mulighed for at indføre en tonnageafgift (28), men disse retningslinjer gælder kun for søtransport. Hvis tonnageskatteordningen i sin ændrede form kan resultere i, at ikke-maritime aktiviteter bliver tilgodeset af tonnageafgiften, kan der opstå tvivl med hensyn til ordningens forenelighed med fællesmarkedet, jf. beskrivelsen nedenfor. 27. Ring-fencing-foranstaltningerne knyttet til den danske tonnageskatteordning er beskrevet i punkt 2.11 i Kommissionens beslutning af 12. marts 2002. 28. En af disse foranstaltninger består i, at der på basis af armslængdeprincippet skal føres kontrol med kommercielle transaktioner mellem tonnagebeskattede selskaber og deres eventuelle koncernforbundne selskaber (eller de af de pågældende selskaber, der selskabsbeskattes efter de normale regler), det være sig indenlandske eller udenlandske selskaber. Det er værd at erindre om, at der findes andre ring-fencing-foranstaltninger mod »thick capitalization« (29) eller en fordeling af omkostninger og udgifter, hvor en del af rederiets virksomhed beskattes efter tonnageskatteordningen, mens resten beskattes efter de almindelige selskabsskatteregler. 29. Alle de tonnageskatteordninger, som Kommissionen har godkendt de sidste fem år (30), herunder den her omhandlede, omfatter ring-fencing-foranstaltninger, der indebærer kontrol med transaktioner mellem tonnagebeskattede virksomheder og virksomheder, der beskattes efter de almindelige regler. 30. Tonnageskatteordninger skal være afskærmede for at undgå, at deres virkninger smitter af på økonomiske aktiviteter, der ikke har med søtransport at gøre. Til dette formål anmoder Kommissionen normalt medlemsstaterne om at træffe en række ring fencing-foranstaltninger, f.eks.: — kontrollere kommercielle transaktioner på tværs af afskærmningen på basis af på armslængde-princippet, — indføre regler om fair fordeling af kapitaludgifter mellem tonnagebeskattede aktiviteter og almindeligt beskattede aktiviteter, — indføre regler om fair fordeling af indtægter mellem tonnagebeskattede aktiviteter og almindeligt beskattede aktiviteter, — benytte alt-eller-intet-løsningen for rederikoncerner (alle dele af koncernen, der opfylder betingelserne for tonnagebeskatning, skal vælge denne ordning, når mindst en af dem opfylder betingelserne). 31. Sådanne foranstaltninger tjener til bl.a. at forhindre skatteunddragelse til fordel for aktiviteter, der ikke har forbindelse til søtransport. Gennemførelsen af disse foranstaltninger er vigtig for vurderingen af, om tonnageskatteordningen er forenelig med fællesmarkedet, da de bidrager til at sikre, at aktiviteter, der ikke er omfattet af retningslinjerne for statsstøtte til søtransportsektoren, ikke får uretmæssig fordel af ordningen. Ring-fencing-foranstaltninger skal betragtes som en integrerende del af en tonnageskatteordning. 32. Ring-fencing-foranstaltningen baseret på armslængdeprincippet indgår i Kommissionens beslutninger om godkendelse af tonnageskatteordninger (se punkt 26), inkl. den her omhandlede, og sikrer, at kun søtransportydelser, der leveres af selskaber, der er skattepligtige i Danmark, kan henføres under den danske tonnageskatteordning. 4.2. Ændret virkning af den pågældende ring-fencing-foranstaltning 33. Der erindres om, at ring-fencing-foranstaltninger er meget vigtige for at sikre, at tonnageskatteordninger er vandtætte. Kommissionen har i forbindelse med godkendelsen af alle tonnageskatteordninger de sidste fem år stillet krav om sådanne ring-fencing-foranstaltninger. 34. Uden en effektiv gennemførelse af ring-fencing-foranstaltningen vedrørende kommercielle transaktioner kan andre former for virksomhed end søtransport — det være sig i den pågældende medlemsstat selv eller i andre lande — nemlig får mulighed for at unddrage sig selskabsskat gennem kommercielle transaktioner med et koncernforbundet selskab, der beskattes efter tonnageskatteordningen i den pågældende medlemsstat. 35. Kommissionen har forstået det således, at de danske myndigheder fortsat agter at verificere transaktioner mellem to koncernforbundne selskaber med udgangspunkt i ring-fencing-foranstaltningen baseret på armslængdeprincippet, når et af dem beskattes efter tonnageskatteordningen, men kun når de begge er skattepligtige i Danmark. 36. Det betyder, at verifikationen af indenlandske transaktioner med et selskab, der beskattes efter tonnageskatteordningen, vil forblive under de danske myndigheders tilsyn og ansvar, mens det andet land vil være ansvarlig for kontrollen med grænseoverskridende transaktioner mellem et tonnagebeskattet selskab i Danmark og et udenlandsk koncernforbundet selskab. 37. Imidlertid nærer Kommissionen på nuværende stadium af undersøgelsen tvivl med hensyn til, om den oprindelige tonnageskatteordning som ændret ved de anmeldte foranstaltninger fortsat vil være forenelig med fællesmarkedet, eftersom de anmeldte foranstaltninger kan svække førnævnte ring-fencing-foranstaltning. Sidstnævnte er afgørende for ordningens forenelighed med fællesmarkedet (31). 38. Kommissionen frygter også, at de anmeldte foranstaltninger kan gøre det lettere for selskaber, der er skattepligtige i andre medlemsstater, at unddrage sig beskatning i de pågældende medlemsstater, eftersom det vil være vanskeligere for de danske skattemyndigheder at afsløre svigagtige transaktioner mellem disse selskaber og et tonnagebeskattet koncernforbundet selskab i Danmark, hvis de danske myndigheder ikke længere får regelmæssige oplysninger om transaktioner mellem danske tonnagebeskattede og deres udenlandske koncernforbundne selskaber. 39. Når ring-fencing-foranstaltninger viser sig at være virkningsløse eller kan forventes at være virkningsløse, finder Kommissionen, at tonnageskatteordningen — ved at tilgodese anden virksomhed end søtransportvirksomhed — kan fordreje konkurrencevilkårene i et omfang, der strider mod den fælles interesse, og at en sådan ordning under de omstændigheder er uforenelig med fællesmarkedet. 40. I denne sag frygter Kommissionen, at ændringen af den ring-fencing-foranstaltning, som anmeldelsen vedrører, vil føre til en situation, hvor virksomhed, der er skattepligtig i andre lande og således ikke omfattet at tonnageskatteordningen i Danmark, vil blive uretmæssigt tilgodeset af ordningen via en urimelig prissætning af transaktioner med koncernforbundne selskaber i Danmark, der beskattes efter den danske tonnageskatteordning. 41. Hvad dette angår, ønsker Kommissionen at modtage samtlige medlemsstaters kommentarer til følgende punkter. 42. For det første er det nødvendigt at få fastslået, hvordan Danmark efter gennemførelsen af de anmeldte foranstaltninger fortsat vil kunne sikre, at landets skattemyndigheder vil være i stand til at afsløre eventuelle forsøg på skatteunddragelse begået af udenlandske selskaber, der er koncernforbundne med rederier, der beskattes efter den danske tonnageskatteordning, og underrette det berørte land om dette forsøg. Hvis det ikke er tilfældet, spørger Kommissionen sig selv, om andre medlemsstater og tredjelande bør bebyrdes med at kontrollere alle grænseoverskridende transaktioner med selskaber, der beskattes efter den danske tonnageskatteordning (hvoraf de fleste sandsynligvis er selskaber registreret i Danmark). 43. For det andet spørger Kommissionen sig selv, om den uensartede behandling (med hensyn til oplysningspligt) af henholdsvis tonnagebeskattede selskaber, hvis koncernforbundne selskaber udelukkende er indenlandske selskaber, der ikke kan omfattes af tonnageskatteordningen, og tonnagebeskattede selskaber, hvis koncernforbundne selskaber udelukkende er udenlandske selskaber, kan betragtes som rimelig. Når henses til dommen i Matra-sagen (32), kan en sådan uensartet behandling meget vel få indflydelse på ordningens forenelighed med fællesmarkedet. 44. For det tredje spørger Kommissionen sig selv, om f.eks. følgende samarbejdsmekanismer aftalt mellem medlemsstater vil være bedre egnet som ring-fencing-foranstaltning i forbindelse med eksisterende tonnageskatteordninger: — en forpligtelse til, i lyset af EF-traktatens artikel 10 (33), at yde gensidig bistand, der går videre end kravene i en eventuel bilateral skattesamarbejdsaftale og videre end henstillingerne i OECD-retningslinjerne, i forbindelse med grænseoverskridende transaktioner med et tonnagebeskattet selskab med henblik på at forhindre en spillover-effekt på Fællesskabsplan fra tonnageskatteordninger til aktiviteter, der ikke kan henføres under en sådan ordning, — en forpligtelse for skattemyndighederne i en medlemsstat, der har indført en tonnageskatteordning, til systematisk at underrette deres kolleger i en anden medlemsstat, hvis de får mistanke om uregelmæssige transaktioner, der er til skade for den anden medlemsstats skatteindtægter og til fordel for et tonnagebeskattet selskab i de to medlemsstater. 5. KONKLUSION 45. Der er med henvisning til ovenstående behov for at indlede en undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 4, stk. 4, i procedureforordningen vedrørende statsstøtte (34), således at Kommissionen kan få afklaret disse punkter og deres mulige indflydelse på den ændrede ordnings forenelighed med fællesmarkedet, før den tager endelig stilling til, om de anmeldte foranstaltninger er forenelige med fællesmarkedet. 46. På basis af vurderingen i det foregående beslutter Kommissionen hermed at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 4, stk. 4 (35), i ovennævnte forordning med hensyn til den foreslåede ændring. 47. I lyset af betragtningerne ovenfor anmoder Kommissionen, i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1 (36), i ovennævnte forordning Danmark om at fremsætte bemærkninger til ovenstående punkter og til at indsende alle sådanne oplysninger, der kan bidrage til vurderingen af de påtænkte støtteforanstaltninger senest en måned efter modtagelsen af dette brev. Den anmoder de danske myndigheder om straks at fremsende en kopi af dette brev til alle potentielle støttemodtagere. 48. Kommissionen ønsker at erindre de danske myndigheder om, at EF-traktatens artikel 88, stk. 3, har opsættende virkning. Den henleder også de danske myndigheders opmærksomhed på artikel 14 i førnævnte forordning, der foreskriver, at al ulovlig støtte kan kræves tilbagebetalt fra støttemodtagerne. 49. Kommissionen gør Danmark opmærksom på, at den vil underrette interesserede parter ved at offentliggøre dette brev og et resumé heraf i Den Europæiske Unions Tidende. Den vil også underrette interesserede parter i de EFTA-lande, der har undertegnet EØS-aftalen, ved at indrykke en meddelelse i EØS-tillægget i Den Europæiske Unions Tidende og underrette EFTA-Tilsynsmyndigheden ved at fremsende en kopi af dette brev. Alle interesserede parter vil blive opfordret til at fremsætte deres bemærkninger senest en måned efter offentliggørelsen af dette brev.“

(1) Регистрирано с референция TREN(2005) A/23228.

(2) Текстът на решението на официалния език се намира на следния интернет адрес:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2001/n563-01.pdf

С решение от 1 декември 2004 г. (Дело № N 171/04) Комисията одобри разширяването на списъка от видовете признати помощни операции (тези, които са в тясна връзка и пряко свързани с предоставянето на транспортни услуги), включвайки отдаването под наем на търговски помещения на борда на кораби като магазини и павилиони както към трети дружества, така и към независима част от морското дружество и както за признати, така и за непризнати дейности, извършвани в тези павилиони. Текстът на това второ решение се намира на официалния език на следния интернет адрес:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2004/n171-04.pdf

(3) Референции TREN (2005) D/122520, TREN (2006) D/209990 и D/217824.

(4) Регистрирано с референция TREN (2005) A/29975.

(5) Описани в Раздел 2.3. по-долу.

(6) Правилата за трансферното ценообразуване нормално се предвиждат в кодекса за корпоративния данък на всички развити държави. Насоките за трансферно ценообразуване на ОИСР за многонационални предприятия и данъчни администрации приканват държавите от ОИСР да контролират търговските операции между дружества на многонационални дружества и техните чуждестранни свързани предприятия. Такива правила също може да се изискват при прилагането на двустранни споразумения за данъчно сътрудничество. Правилата за трансферно ценообразуване се състоят в проверка на уместността на цените при операции между две предприятия, които са асоциирани по смисъла на посочените по-горе Насоки на ОИСР. Финансовите органи имат възможност да определят такива цени на нива, които до по-голяма степен отговарят на пазарните цени, ако тези органи подозират избягване на данъци и съответно да преизчислят ползите на съответното дружество.

(7) Комисията е изискала такива ограничителни мерки при всички режими, одобрени през последните пет години.

(8) Дело № NN 116/98, одобрено с Решение на Комисията от 13 ноември 2002 г. Текстът на решението на официалния език се намира на следния интернет адрес:

http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids/transports-1998/nn116-98.pdf

(9) Съобщение на Комисията C(2004) 43 — Насоки на Общността относно държавните помощи в областта на морския транспорт (ОВ C 13 от 17.1.2004 г., стр. 3), виж точка 3.1. Виж също предходните насоки в тази връзка (ОВ C 205 от 5.7.1997 г., стр. 5).

(10) Стратегията за „прекалената капитализация“ се състои в разпределяне на повечето активи в частта на дружеството, облагана с данък върху тонажа, а повечето задължения в другата част на дружеството, облагана с нормален корпоративен данък, като по този начин се увеличават капиталовите разходи за данъчни цели.

(11) Виж по-специално следните решения на Комисията:

(1) Британският режим, одобрен на 2 август 2000 г. (Дело № N 790/99);

(2) Испанският режим, одобрен на 27 февруари 2002 г. (Дело № N 736/01);

(3) Датският режим, одобрен на 12 март 2002 г. (Дело № N 563/01);

(4) Финландският режим, одобрен на 16 октомври 2002 г. (Дело № N 195/02);

(5) Ирландският режим, одобрен на 11 декември 2002 г. (Дело № N 504/02);

(6) Испанският режим, прилаган по отношение на Бискайския район, одобрен на 5 февруари 2003 г. (Дело № N 572/02);

(7) Френският режим, одобрен на 13 май 2003 г. (Дело № N 737/02);

(8) Белгийският режим, одобрен на 19 март 2003 г. (Дело № C 20/03, пр. N 433/02);

(9) Италианският режим, одобрен на 20 октомври 2004 г. (Дело № N 114/04).

(12) Виж конкретния параграф на Раздел 3.3.5 от решение на Комисията от 12 март 2002 г.: Освен това, „принципът на равнопоставеност и независимост на страните“, „правилата относно финансовите приходи/разходи“, „правилата относно прекалената капитализация“, правилата, засягащи дейности, пресичащи ограничението, и правилата, определящи операциите в група от компании, дават ясни указания за това кои дейности може/не може да се счита, че попадат в обхвата на данъка върху тонажа и така дават ясна отправна точка за прозрачна отчетност, съгласно изискванията на „насоките“.

(13) Виж Решение Matra от 15 юни 1993 г. Съда на Европейските общности по Дело C-225/91, Matra срещу Комисията, и по-специално точка 41 от него: „В тази връзка следва да се отбележи, че въпреки че предвидената в членове 92 и 93 процедура предоставя голяма свобода на Комисията, и при някои условия на Съвета, при вземането на решение относно съвместимостта на държавна помощ с изискванията на общия пазар, от общата схема на Договора е ясно, че тази процедура никога не трябва да води до резултат, който е в противовес с конкретните разпоредби на Договора (решение по Дело 73/79 Комисията срещу Италия [1980] ECR 1533, параграф 11). Съдът също така се произнася, че тези аспекти на помощта, които противоречат на конкретни разпоредби на Договора, различни от членове 92 и 93, може да бъдат дотолкова неразривно свързани с обекта на помощта, че да не разрешават самостоятелната им оценка (решение по Дело 74/76 Iannelli срещу Meroni [1977] ECR 557).“

(14)

Член 10

Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, общи или специални, за да осигурят изпълнението на задълженията, произтичащи от настоящия договор или от актове на институциите на Общността. Те съдействат за постигане на задачите на Общността.

Те се въздържат от всякакви мерки, които биха могли да застрашат постигането на целите на настоящия договор.

(15) Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83 от 22.3.1999 г., стр. 1).

(16) Registeret under ref. TREN(2005) A/23228.

(17) Beslutningen findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2001/n563-01.pdf

Kommissionen godkendte ved beslutning af 1. december 2004 (sag nr. 171/2004) en udvidelse af listen over de former for virksomhed, der kan beskattes efter tonnageskatteordningen (dvs. dem, der foregår i nær tilknytning til eller er direkte forbundet med levering af transportydelser), til at omfatte udlejning af lokaler om bord, f.eks. forretninger og kiosker, uanset om de drives af tredjemand eller af en uafhængig part i rederiet, og uanset om de pågældende aktiviteter kan være undergivet tonnagebeskatning eller ej. Denne beslutning findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2004/n171-04.pdf

(18) Ref. TREN (2005) D/122520, TREN (2006) D/209990 og D/ 217824.

(19) Registeret under ref. TREN (2005) A/29975.

(20) Beskrevet i afsnit 2.3 nedenfor.

(21) Skattelovgivningen i alle udviklede lande indeholder normalt regler om interne afregningspriser. I OECD's »Transfer Pricing Guidelines for Multinational Enterprises and for Tax Administrations« opfordres OECD-landene til at føre kontrol med kommercielle transaktioner mellem virksomheder tilhørende multinationale selskaber og deres udenlandske koncernbundne virksomheder. Sådanne regler kan også være påkrævet i bilaterale skattesamarbejdsaftaler. Ifølge reglerne om interne afregningspriser skal det kontrolleres, om der benyttes en korrekt prissætning ved transaktioner mellem to virksomheder, der er koncernforbundne som omhandlet i OECD-retningslinjerne. Skattemyndighederne har mulighed for at fastsætte priserne på et niveau, der er mere på linje med markedspriserne, hvis de nærer mistanke om skatteunddragelse, og de kan derefter genberegne den pågældende virksomheds overskud.

(22) Kommissionen har i forbindelse med godkendelsen af alle tonnageskatteordninger de sidste fem år stillet krav om sådanne ring-fencing-foranstaltninger.

(23) Sag nr. NN 116/98, godkendt ved Kommissionens beslutning af 13. november 2002. Beslutningen findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids/transports-1998/nn116-98.pdf

(24) Registeret under ref. TREN(2005) A/23228.

(25) Beslutningen findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2001/n563-01.pdf

Kommissionen godkendte ved beslutning af 1. december 2004 (sag nr. 171/2004) en udvidelse af listen over de former for virksomhed, der kan beskattes efter tonnageskatteordningen (dvs. dem, der foregår i nær tilknytning til eller er direkte forbundet med levering af transportydelser), til at omfatte udlejning af lokaler om bord, f.eks. forretninger og kiosker, uanset om de drives af tredjemand eller af en uafhængig part i rederiet, og uanset om de pågældende aktiviteter kan være undergivet tonnagebeskatning eller ej. Denne beslutning findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2004/n171-04.pdf

(26) Ref. TREN (2005) D/122520, TREN (2006) D/209990 og D/217824.

(27) Ref. TREN(2005) A/29975 og TREN(2006) A/33708.

(28) Meddelelse C(2004) 43 fra Kommissionen — EU-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren (EUT C 13 af 17.1.2004, s. 3), punkt 3.1. Se også de forrige retningslinjer herfor (EFT C 205 af 5.7.1997, s. 5).

(29) Strategien med »thick capitalization« består i at placere det meste af egenkapitalen i den tonnagebeskattede del af selskabet og det meste af gælden i den del af selskabet, der beskattes efter de normale regler, hvorved de fradragsberettigede renteudgifter forøges.

(30) Se navnlig Kommissionens beslutninger vedrørende:

1. den britiske ordning, der blev godkendt den 2. august 2000 (sag nr. N 790/99)

2. den spanske ordning, der blev godkendt den 27. februar 2002 (sag nr. N 736/01)

3. den danske ordning, der blev godkendt den 12. marts 2002 (sag nr. N 563/01)

4. den finske ordning, der blev godkendt den 16. oktober 2002 (sag nr. N 195/02)

5. den irske ordning, der blev godkendt den 11. december 2002 (sag nr. N 504/02)

6. den spanske ordning gældende for Biscayen-området, der blev godkendt den 5. februar 2003 (sag nr. N 572/02)

7. den franske ordning, der blev godkendt den 13. maj 2003 (sag nr. N 737/02)

8. den belgiske ordning, der blev godkendt den 19. marts 2003 (sag nr. N 433/02)

9. den italienske ordning, der blev godkendt den 20. oktober 2004 (sag nr. N 114/04).

(31) Se især afsnit 3.3.5 i Kommissionens beslutning af 12. marts 2002: »Desuden fremgår det klart af arms længde -princippet, bestemmelserne om finansielle indtægter og udgifter, bestemmelserne om værn mod overkapitalisering, bestemmelserne om aktiviteter, der går på tværs af afgrænsningen, og bestemmelserne om transaktioner, der udføres af koncernforbundne selskaber, hvilke aktiviteter der kan blive omfattet af tonnageskatteordningen, og ordningen indeholder dermed en klar reference til kravene i retningslinjerne til dokumentation og bogføring«.

(32) Se Domstolens dom af 15. juni 1993, sag 225/91, Matra mod Kommissionen, særlig præmis 41: »I denne henseende bemærkes, at selv om den i artikel 92 og 93 fastsatte procedure overlader et betydeligt skøn til Kommissionen og under visse betingelser til Rådet med henblik på vurderingen af, om en statsstøtteordning kan forenes med fællesmarkedets krav, følger det dog af traktatens almindelige opbygning, at denne procedure aldrig må føre til resultater, der er i strid med traktatens særlige bestemmelser (dom af 21.5.1980, sag 73/79, Kommissionen mod Italien, Sml. s. 1533, præmis 11). Domstolen har desuden fastslået, at gennemførelsesforanstaltninger til en støtte, som er i strid med andre særlige traktatbestemmelser end artikel 92 og 93, kan være så uløseligt forbundet med støttens formål, at det ikke er muligt at bedømme dem isoleret (dom af 22.3.1977, sag 74/76, Iannelli, Sml. s. 557).«

(33)

Artikel 10

Medlemsstaterne træffer alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, der følger af denne traktat, eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institutioner. De letter Fællesskabets gennemførelse af dets opgaver. De afholder sig fra at træffe foranstaltninger, der er egnede til at bringe virkeliggørelsen af denne traktats målsætning i fare.

(34) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1).

(35) Konstaterer Kommissionen efter en foreløbig undersøgelse, at en anmeldt foranstaltning giver anledning til tvivl om, hvorvidt den er forenelig med fællesmarkedet, beslutter den at indlede proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, i det følgende benævnt »beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure«.

(36) Beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure skal sammenfatte de relevante faktiske og retlige spørgsmål, indeholde en foreløbig vurdering fra Kommissionens side med hensyn til støttekarakteren af den påtænkte foranstaltning og anføre, om der er tvivl om, hvorvidt den er forenelig med fællesmarkedet. I beslutningen skal den pågældende medlemsstat og andre interesserede parter opfordres til at fremsætte bemærkninger inden for en nærmere fastsat frist, der normalt ikke må overstige en måned. I behørigt begrundede tilfælde kan Kommissionen forlænge denne frist.