BG Официален вестник на Европейския съюз C 133/8

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Бизнес модели за устойчив растеж, нисковъглеродна икономика и индустриални промени“ (становище по собствена инициатива)

2013/C 133/02

Докладчик: г-н van IERSEL

Съдокладчик: г-н GIBELLIERI

На 12 юли 2012 г. Европейският икономически и социален комитет реши, в съответствие с член 29, параграф 2 от Правилника за дейността си, да изготви становище по собствена инициатива относно:

„Бизнес модели за устойчив растеж, нисковъглеродна икономика и индустриални промени“

(становище по собствена инициатива).

Консултативната комисия по индустриални промени (CCMI), на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 22 януари 2013 г.

На 487-ата си пленарна сесия, проведена на 13 и 14 февруари 2013 г. (заседание от 13 февруари 2013 г.), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище с 57 гласа „за“, 4 гласа „против“ и 3 гласа „въздържал се“.

1. Заключения и препоръки

1.1 Времената са трудни за голяма част от европейските предприятия. Независимо от това все по-голям брой предприятия в Европа и другаде по света се подготвят за многобройните световни предизвикателства, включително последиците от демографските промени, изменението на климата и, по-специално, устойчивите цели за ниски нива на въглеродни емисии.

1.2 ЕИСК би желал да обърне внимание на промените в начините на мислене, които проправят пътя към нови или изменени бизнес модели. Устойчивостта е стратегически въпрос в Световния бизнес съвет за устойчиво развитие, в рамките на инициативите сред предприятията на национално равнище и при изготвянето на секторните пътни карти за нисковъглеродна икономика на равнище ЕС. Промените в насочеността и структурата на предприятията и международните вериги на стойността водят до появата на нови бизнес модели.

1.3 Важен елемент е проактивната ангажираност от страна на корпоративните ръководители, която оказва влияние и върху отношенията надолу и нагоре по веригата. Пораждат се съответстващи ангажираност и иновация на всички равнища, които получават подкрепа с помощта на интерактивен диалог с работническите съвети и специални програми в предприятията, както и чрез национален и европейски секторен социален диалог.

1.4 В рамките на прехода към нисковъглеродна икономика трябва да бъдат осигурени съвременни умения и наличие на висококвалифицирани работни места, за да се избегнат, доколкото е възможно, текучеството и временната безработица. Следва да се въведат програми на равнище ЕС, национални и регионални програми, както и да се предприемат специално разработени действия в рамките на предприятията.

1.5 Новите перспективи и новата динамика ще подобрят устойчивостта на предприятията и веригите за създаване на стойност, като осигурят инвестиции и заетост. Нисковъглеродната икономика изисква непрекъснато и прецизно координиране между публичния и частния сектор, в това число и финансови договорености. Публичните политики следва да се възползват от възгледи и практики в частния сектор и да интегрират целеви подходи, въвеждани от предприятията, които често изпреварват държавните практики.

1.6 За да подкрепи инициативата за растеж, ЕИСК призовава ЕС и държавите членки да обмислят възможността за използване на средства, които в момента не се оползотворяват или са напълно нови, като източник за финансиране на неотложни мерки. Комисията следва да стимулира НИРД и иновациите, като в предстоящата програма „Хоризонт 2020“ даде приоритет на нисковъглеродните инициативи, които в никакъв случай не трябва да бъдат прекратявани. Комисията следва също така да насърчава изграждането на оперативни публично-частни партньорства (ПЧП) в тясно сътрудничество с европейските технологични платформи и промишлените сектори, които обхващат цялата иновационна верига.

1.7 Последователността е от изключителна важност. ЕИСК подчертава необходимостта от ясно определена, съгласувана и дългосрочна рамка на ЕС, обсъдена с всички заинтересовани страни, от избягване на свръхрегулирането, от силна обвързаност между НИРД и иновациите и политиките в областта на енергетиката и климата, както и от ефективна енергийна инфраструктура и мощности за съхранение. Трябва да бъдат разгледани добри практики и ефективни, съвместно договорени схеми. Такава рамка на ЕС ще спомогне и за добрия прием сред обществеността и пряко заинтересованите лица.

1.8 ЕС носи отговорност за приблизително 10% от емисиите на парникови газове в световен мащаб. Този процент ще намалее до около 5% между 2040 и 2050 г. Безспорен е фактът, че ЕС поема водещата роля в световните преговори за обвързващо световно споразумение по отношение на изменението на климата. Въпреки това ЕИСК подчертава, че трябва да се избягват нарушенията. Докато в световен мащаб не са налице еднакви условия по отношение на намаляване на емисиите от парникови газове и на цените на CO2, към дисбалансите между ЕС и останалата част от света трябва да се прилагат европейски мерки за световни сектори.

1.9 Необходимо е да бъдат взети предвид последните развития. ЕИСК се застъпва за актуализирана оценка на целите за ниски въглеродни равнища, предвид тревожното преместване на промишлени дейности в трети страни – по-специално САЩ – въз основа на техните прагматични и насочени към бъдещето енергийни политики. Това преместване оказва неблагоприятен ефект върху европейските инвестиции и работни места.

1.10 Отвореното общество на знанието се нуждае от гъвкави форми на участие, правила и отговорности. Необходимо е изграждането на нова култура на иновации, основана на участието на заинтересованите групи. Тя трябва да цели постигане на основен консенсус в обществото. От голямо значение е задълбоченото разбиране на предизвикателствата и признаването на факта, че сложните проблеми, пред които е изправен светът, могат да бъдат преодолени единствено чрез взаимодействието на предприятията, науката, обществото и политиката. Всички заинтересовани страни – предприятията и техните служители, НПО, социалните партньори, доставчиците и клиентите, както и потребителите – следва да бъдат привлечени за участие. Прозрачността трябва да бъде гарантирана.

1.11 ЕИСК настоява очертаните в настоящото становище подходи да бъдат интегрирани в бъдещата индустриална политика и в съответните други политики. Във връзка с политиката в областта на климата и конкурентоспособността ЕС следва да си сътрудничи тясно с предприятията за намиране на решения, които отчитат техническата приложимост и икономическата жизненост на политиките.

2. Въведение

2.1 Технологиите и иновациите, глобализираните финансови пазари и търговия, поръчковите продукти, динамичните вериги за създаване на стойност и рециклирането са ключови фактори в днешната икономика.

2.2 Успоредно с това, нарастващото световно население, разпределението на доходите и проблемите, свързани със суровините, водата и храните, представляват допълнителни предизвикателства. Изменението на климата, устойчивото развитие и енергетиката – с оглед на ефективността, изискванията за ниски въглеродни емисии, възобновяемата енергия и достъпа до ресурси – заемат водещо място в международния дневен ред. Новите цели трябва да бъдат преследвани в климат на несигурност с нисък растеж за цяла Европа.

2.3 Многонационалните компании и техните служители, както и възходящите и низходящите вериги за създаване на стойност, все по-често се сблъскват със сложността на настоящото положение. Европейските вериги за създаване на стойност продължават да заемат място сред световните лидери. Тяхната позиция трябва да се гарантира.

2.4 В настоящото становище са разгледани някои текущи тенденции в начините на мислене и нагласите в рамките на секторите и предприятията, които проправят пътя към нови бизнес модели. Огромните предизвикателства, пред които сме изправени, могат да бъдат посрещнати успешно, единствено чрез съвместяване на публични и частни подходи, включващи съгласувани анализи, прецизна координация и инициативи за създаване на растеж и устойчиви работни места. Необходимо е публичните и частните заинтересовани лица да работят като партньори по пътя, който предстои да се измине.

2.5 Налице е широко съгласие, че нарастването на емисиите на CO2 в продължение на десетилетия е причинило значителен парников ефект, включително и повишаване на средните температури, забележимо изменение в климатичните модели и допълнителни непредсказуеми последици, като например повишени нива на океаните и промени в екологията и екосистемите, които оказват (отрицателно) въздействие върху селското стопанство, водейки до прекомерно повишаване на цените на храните, глад и бедност.

2.6 Проблемите на изменението на климата се засилват (1). Независимо колко сложно може да се окаже, общите поуки сочат, че световната насоченост на политиките за CO2 и пътните карти за нисковъглеродна икономика е силно желателна.

2.7 В същото време, въпреки липсата на стабилна дългосрочна рамка, много корпорации предприемат действия за разработване на устойчиви бизнес стратегии надолу и нагоре по веригата и за създаване на повече устойчиви нисковъглеродни продукти и услуги. Настъпват също така съществени промени, дължащи се на преструктуриране, оптимизация и преустройство. Фокусирането върху нисковъглеродни технологии и иновации е жизненоважно за намирането на решения в световен план.

2.8 Веригите за създаване на стойност продължават да бъдат голям социално-икономически актив за Европа. Устойчиво производство може да се гради само върху конкурентоспособност, иновации, нови умения и висококачествена заетост. Главните базови технологии, като биотехнологиите, нанотехнологиите и новите материали, са още по-необходими, тъй като бързо спадащите разходи за комуникация и координация улесняват географското разпространение на различни дейности в рамките на веригите за създаване на стойност. Макар и този процес да не е линеен, той често води до преместването на трудоемки и компютъризирани дейности.

2.9 Сред все по-голям брой предприятия намира почва убеждението, че „People, Planet, Profit“ (хора, планета, печалба) – популярна фраза през деветдесетте години, която отново е предмет на внимание – следва да се възприема като ръководна насока, независимо от често сложните дилеми и противоречиви избори. Това убеждение следва да доведе до задвижвана от предприятията икономическа, социална и екологична реакция на настоящите световни възгледи, тенденции и показатели.

2.10 Един целеви подход, воден от предприятията, какъвто понастоящем е в процес на разработване в редица страни, ще засили позицията на базираните в Европа предприятия. Той може да се разглежда като стратегически подход за бъдещето, ангажиращ ръководните кадри и управителните съвети, служителите, доставчиците и клиентите, синдикатите, други социални партньори и други заинтересовани страни.

3. Аналитични бележки

3.1 Някогашното господстващо положение на западния свят се заменя от полицентризъм с редица гравитационни центрове. Многонационалните компании в много случаи са свързващото звено между различните центрове. Състоянието на световната икономика е подложено на постоянен натиск от страна на различни (неблагоприятни) политически и икономически импулси.

3.2 Върху тази обстановка въздействат и целите в областта на изменението на климата и енергетиката. Организацията на обединените нации, ОИСР и ЕС, както и частният сектор, съставят анализи и определят препоръчителни политики в отговор на тези нови предизвикателства. От Комисията и Съвета зависи те да поемат водещата роля при определяне на дневния ред, установяване на правилата на играта и създаване на условията за инвестиции и иновации.

3.3 Индексът за устойчивост на Dow Jones от 1999 г. и Глобалната инициатива за отчитане насърчават повишаването на осведомеността относно „устойчивостта“, съвместно с широк спектър от други участници, включително водещи предприятия и техните служители, социални партньори и НПО от всякакъв вид. Световният бизнес съвет за устойчиво развитие (WBCSD) в Женева е активна бизнес мрежа, която определя гледните точки на бизнеса във връзка със световните преговори по въпросите на изменението на климата. Освен това той изпълнява водеща роля при разработване на нови подходи за бизнес и при обединяване на многостранни проекти сред предприятията. Сред важните му инициативи през 2010 г. беше „Визия 2050“, последвана през 2012 г. от „Промяна на темпото“ („Changing Pace“), където е изложена ролята на законовото регулиране за стимулиране на доброто бизнес поведение (2).

3.4 Съгласно инициативата „Промяна на темпото“ правителствата трябва да направят ясен избор между приоритетите и трябва да установят правилата, които определят тези приоритети с оглед на целите за растеж и покупателна способност, както и да определят как да бъдат постигнати най-добри резултати. Основната цел пред бизнеса е „осигуряване на постоянно усъвършенствани стоки и услуги за нарастващ брой хора на цени, които те могат да си позволят, без неустойчиви въздействия и по начини, които създават работни места и икономическа стойност“ (3).

3.5 „Промяна на темпото“ установява средносрочните и дългосрочните водещи тенденции и публичните политики и цели и също така представя гледната точка на бизнеса по вариантите на политики. В главата относно „Ценностите на хората“ също изрично се разглеждат отговорните граждани и потребителите.

3.6 Налице е явно разминаване между анализите, които са общоприети, и целите, които правителствата в действителност постигат. Изглежда вероятно настоящата криза да натовари прекомерно европейската икономика: на много предприятия се налага да пригодят своите производствени мощности към свиващото се търсене в западния свят, а както изглежда – и в Китай и Индия.

3.7 ЕС има водеща роля в справянето с изменението на климата и в повишаването на енергийната ефективност с приемане на Протокола от Киото, както и с прилагане на нормативните разпоредби. В същото време други основни действащи лица в света все още не са приели сравними принципи, а още по-малко – обвързващо законодателство. Това небалансирано и незадоволително положение продължава, въпреки проведените наскоро конференции на ООН. Липсата на яснота за промишлеността на ЕС подхранва несигурността и безпокойството сред работната сила в засегнатите предприятия. Необходим е добре координиран и балансиран подход, включващ сътрудничество между публичния и частния сектор.

3.8 В настоящия момент предприятията рационализират дейността си. Макар и технологиите, иновациите и стабилните вериги за създаване на стойност да гарантират добри резултати, те са съпроводени от вредни въздействия върху предприятията и заетостта. Безработицата в Европа е на безпрецедентно равнище, като заетостта на младите хора поражда загриженост почти навсякъде. Налице е спешна необходимост от нови перспективи.

3.9 Кризата на европейския пазар на труда засяга перспективите за амбициозни политики в областта на изменението на климата. Значителните съкращения в промишлеността, съпроводени с недостатъчен или никакъв достъп на младите хора до пазара на труда, възпрепятстват трансфера на знания и експертен опит, които са жизнено необходими за прехода към нисковъглеродна икономика.

3.10 От друга страна, широката осведоменост относно изменението на климата и други предизвикателства създава нови възможности. Европейските предприятия прогресивно въвеждат този дневен ред в своите стратегии и се стремят да получат конкурентни предимства. Подобна тенденция се наблюдава и сред водещите предприятия в САЩ, Япония и дори в страни с развиващи се икономики като Китай. В много европейски предприятия, от ръководството до най-ниските нива, съществува убеждението, че такова приспособяване ще даде резултати, създавайки ситуация, при която всички печелят. Най-интересните резултати са постигнати с процесите, обхващащи пълния жизнен цикъл („от люлка до люлка“) и с развитието на кръгова икономика, използваща ограничени ресурси и материали.

3.11 В заключение ЕИСК настоява за ефективно координиране на анализите, гледните точки и определянето на дневния ред сред заинтересованите страни от публичния и частния сектор. Това е от решаващо значение на много равнища – световно, европейско, национално и регионално – за да се гарантира, че европейската икономика ще остане конкурентоспособна, като едновременно с това се осигурят устойчивост и социални иновации. Ключът е в технологиите и в насърчаването на иновациите, както и в осигуряването на съвременни компетентности, умения и управление.

4. Бизнес инициативи и практики

4.1 Целите за устойчивост се възприемат все по-широко от и в предприятията като част от корпоративната им култура, политиките за корпоративна социална отговорност (КСО) и процесите за управление на риска. Едновременно с възприемането на световно равнище на принципите на „Промяна на темпото“ (4) от страна на редица водещи предприятия, в Европа подобни инициативи се предприемат на секторно равнище и на равнище предприятия.

4.2 Тази тенденция се развива с различни темпове в секторите и в отделните предприятия. Необходими са време и много усилия, за да се наложи нов начин на мислене, подкрепящ преформулираните цели, особено в период на бавен растеж. По-широки социални тенденции, изразени от НПО и особено важни потребители, също прокарват новите подходи и методи.

4.3 Тези тенденции се демонстрират от проучвания на Комисията и експерти. Миналата година в един доклад беше направено заключението, че: „Цялостната картина от екологичните показатели на промишлеността в ЕС показва значителен напредък към разделяне на икономическия растеж и въздействието върху околната среда през последните две десетилетия, като в този контекст важна роля играят увеличената устойчивост и ефективното използване на ресурсите“ (5).

4.4 С оглед на изграждането на бъдеща устойчивост на предприятията, ръководителите и управителните съвети често се ангажират с тези процеси, като поемат пряка отговорност, с което се осигурява по-добра структурираност и фокус в рамките на предприятието. В мрежата на WBCSD личната ангажираност е настояща практика. Този пример се следва от предприятията в отделните държави. Връзката между бизнеса и устойчивостта става все по-явна и осезаема.

4.5 Европейските предприятия предприемат много инициативи за свързване на екологичните цели с икономическата устойчивост. Процесът, започнал в Северна Европа, се засилва и постепенно се разпространява в целия континент. Целите на отделните предприятия се изразяват в определяне на мисията, проекти и сътрудничество с академичните среди, НПО, социални партньори и други. Някои национални организации са: — Unternehmensnetzwerk: der Ulmer Initiativkreis Nachhaltige Wirtschaftsentwicklung в Германия, създадена през 1992 г.; — Entreprises pour l’Environnement във Франция, френският партньор в Световния бизнес съвет за устойчиво развитие (WBCSD), състоящ се от 40 големи предприятия; в друга инициатива, в рамките на движението Mouvement des Entreprises de France (MEDEF), участват 250 предприятия, които са поели ангажименти във връзка с „Рио+20“; — група от британски предприятия работи в същата насока като част от проекта на принца на Уелс „Accounting for sustainability“; — Dutch Sustainable Growth Coalition, сформирана през 2012 г., обхваща седем водещи предприятия в различни промишлени сектори в рамките на асоциацията на работодателите VNO-NCW. Коалицията разработва цели, практики и методи за работа върху дългосрочния устойчив растеж, включително надолу и нагоре по веригата; — UK Sustainable Investment and Finance Association стартира скорошна инициатива, която призовава за дългосрочни инвестиции от предприятията и държателите на активи. Banking Environment Initiative Forum 2012 - първата ежегодна конференция за световни банки и корпорации, работещи в областта на устойчивите инвестиции, проведена в Лондон през ноември 2012 г.

4.6 Все още са налице значителни разлики в подходите, които се дължат на етапа на икономическо развитие и степента, в която националните икономики и НИРД са свързани с тенденциите извън националния и европейския контекст. В предвидимото бъдеще обаче предприятията в Европа ще осъществяват дейността си в една и съща световна рамка, което ще изисква сходни нагласи и реакции. Управлението, а също и образованието и обучението, ще трябва да се подготвят за тази реалност.

4.7 Могат да бъдат установени някои общи характеристики: — Конкретните резултати при международните политически преговори са все още малобройни поради различните политически възгледи, практики и оказвания социално-икономически натиск. От друга страна, в бизнес средите се налагат нови подходи, особено в западния свят. — Налице е нова тенденция за поемане на отговорност на високите нива в предприятията и ангажирано ръководство, което води до по-добре фокусирано управление. Във вътрешните обсъждания и процедури в предприятията се дава все по-голям приоритет на устойчивите решения. Това бележи нов етап, който предполага корекции в бизнес моделите, обучението и планирането на кариерното развитие, и в начина на мислене на служителите в предприятията. — Налице е преход към по-дългосрочни подходи, без да се изоставят ефективните краткосрочни подходи. — Доставчиците и клиентите често са част от процесите. — Освен традиционните заинтересовани лица, като служителите и социалните партньори, все по-чести са обсъжданията с НПО, а ролята на потребителите като решаващ фактор се засилва. — Все по-голямо внимание се обръща на професионалното обучение и ученето през целия живот, както и на обучението в университетите и бизнес училищата. Младите служители са привлечени от тази нова перспектива, която също така улеснява достъпа до пазара на труда. — Тези тенденции трябва да се разглеждат в светлината на определените публични цели за устойчивост и европейска конкурентоспособност.

5. Устойчиви стратегии за ниски нива на въглеродни емисии

5.1 Стратегиите за ниски нива на въглеродните емисии ще играят централна роля в насърчаването на устойчивия растеж. Те са свързани с индустриалната политика на ЕС.

5.2 Европейската промишленост понастоящем трябва да отговоря на широка и сложна комбинация от политически цели и инструменти на европейско, национално и дори на местно равнище, съсредоточени върху намаляване на емисиите на CO2, енергията от възобновяеми източници и енергийната ефективност. Целите и инструментите понякога са противоречиви, припокриват се и не са правилно интегрирани. За да бъде рентабилна и икономически ефективна, промишлеността се нуждае от опростени, предсказуеми и интегрирани политики.

5.3 Преходът към устойчива нисковъглеродна икономика отбелязва напредък преди всичко благодарение на усилията за намаляване на разходите след повишаването на цените на нефта и енергията, което се случи преди появата на културата за опазване на околната среда, което се обуславя от последиците (действителни или очаквани) от изменението на климата, предизвикано от емисиите на парникови газове.

5.4 По мнение на ЕИСК една съгласувана и последователна рамка за по-сигурни, конкурентни и нисковъглеродни енергийни доставки, която се прилага последователно в държавите членки, следва да се състои от четири основни стълба: — съгласувана политика в областта на енергетиката и климата за секторите, обхванати от схемата за търговия с емисии (СТЕ), която се основава на научно доказани резултати; — възползване от потенциалния принос на секторите извън обхвата на СТЕ; — по-тясна връзка между НИРД и иновациите, от една страна, и политиката за енергетиката и климата, от друга; и — енергийна инфраструктура и правила, които позволяват ефикасен пренос на енергия и интелигентно използване на енергийните мрежи, заедно със съвременни мощности за съхранение и гъвкав контрол на търсенето.

5.5 СТЕ на ЕС ще бъде основният политически инструмент на ЕС за постигане на целите за намаляване на емисиите на парникови газове по хармонизиран и икономически ефективен начин. Той трябва да бъде приложен по начин, съобразен с пазара. ЕИСК изтъква, че са налице три въпроса с решаващо значение, на които тепърва предстои да бъде намерено решение: — схемата за търговия с емисии следва да осигури дългосрочна инвестиционна стабилност за предприятията, което не съответства на ситуацията в момента; — скъпото и вредно свръхрегулиране в Европа трябва да се избягва, за да се благоприятства прецизното координиране между публичните и частните участници; и — СТЕ следва да отчита различията в конкурентните позиции на предприятията и секторите. Този въпрос ще придобие още по-решаващо значение след поставянето на по-предизвикателни цели и ако други световни участници докажат, че не желаят или не са в състояние да разработят или изпълнят устойчиви цели за ниски нива на въглеродните емисии. Трябва да се избягват изолираните европейски подходи, които са контрапродуктивни по отношение на инвестициите и заетостта в световните сектори.

5.6 Освен това е налице широко съгласие, че са необходими съществени предварителни инвестиции в публична инфраструктура, т.е. в европейската енергийна мрежа. Ангажиментът на публичните участници за осигуряване на първоначалните инвестиции и за засилване на доверието сред частните инвеститори ще бъде решаващ. Това следва да се обсъди в Съвета и да бъде част от инициативата за растеж на ЕС.

5.7 Това също така следва да смекчи явната тенденция на преместване на определени европейски промишлени дейности в други региони на света, въпреки факта, че в стратегията „Европа 2020“ и при нейното изпълнение се отчита рискът от изместване на въглеродните емисии.

5.8 Всяко предложение за структурно подобрение на СТЕ следва да разглежда въпросите, упоменати в параграфи 5.4 и 5.5. Настоящият дебат относно коригирането на СТЕ не е достатъчно фокусиран върху разрешаването на тези въпроси или върху внасянето на промени в модела на СТЕ. От 2020 г. нататък коригираните ориентации следва да доведат до стабилна цена на CO2, въз основа на която участниците на пазара следва да имат възможност да планират дългосрочни инвестиции за решения за ниски нива на въглеродни емисии. С подобряването на модела би отпаднала нуждата от краткосрочна политическа намеса.

5.9 Подобряването на модела на СТЕ е необходимо също за засилване на добрия му прием сред обществеността и работниците. Очаква се някои „традиционни“ работни места да изчезнат бързо, същевременно новите зелени работни места в нисковъглеродната икономика все още не са достатъчно разпространени. Твърде резките промени означават, че преходът към нисковъглеродна икономика често се възприема като заплаха в традиционните области на производство. Необходим е социален диалог на различни равнища, за да се насърчат прозрачността и добрият прием от заинтересованите лица, и разкриването на програми за обучение и преквалификация за всички работници, за да се приведат техните умения в съответствие с променящите се изисквания на пазара на труда.

5.10 Най-важна е нуждата от нова политика за НИРД и иновации, съсредоточена върху създаването на стойност в сложни (международни) вериги за създаване на стойност, които са насочени към нисковъглеродна икономика. Настоящата технологическа ориентация трябва да се разшири. Изменението на климата, възникващият недостиг на стратегически ресурси и произтичащите увеличения на цените налагат промяна в начина на мислене в сектора на енергетиката и суровините. Трябва да се отчитат и догонващите процеси във възникващите икономики и развиващите се държави, включително трансфера на технологии. Търсенето на ресурси расте, същевременно преструктурирането на енергийните системи и засилването на ефективното използване на ресурсите крият рискове и са много скъпи. Успехът ще зависи и от тясното взаимно свързване на различни индустрии и области на компетентност. Всички тези фактори спешно изискват съгласувана технологична посока в ЕС (6), подкрепена от последователни политически решения.

5.11 Интегрираните подходи излизат извън обхвата на производствената фаза и имат за цел подобряване на екологичните показатели на всеки етап от жизнения цикъл, т.е. проект, суровини, монтаж, разпространение и изхвърляне. Интегрираните продуктови политики трябва да се обсъждат между обществените и частните участници. Те трябва да бъдат прецизно определени, за да се избегне свръхрегулиране. Сред наличните инструменти, когато това е уместно, са договореностите между производителите и правителствата или ЕС относно екоетикетите, енергийното етикетиране, екодизайна, забранените вещества и етикетите за екологичен отпечатък. За да бъдат ефективни, етикетите следва да съдържат подходяща и надеждна информация, предназначена за потребителите, включително съгласно директивата относно нелоялните търговски практики, която следва да бъде правилно приложена.

5.12 Значителните разходи за основни и приложни НИРД също са необходима предпоставка за постигане на целта за сигурни, конкурентни в световен план, ефективни енергийни доставки на разумни цени за Европа, които са гарантирани от ефикасна енергийна инфраструктура и съответни правила (7).

5.13 Системите за иновации, които преминават границите на секторите, и интегрираните вериги за създаване на стойност оказват въздействие върху предприятията, с оглед на факта, че световните енергийни системи, основани на изкопаеми горива, трябва в дългосрочен план да станат беземисионни и недостигът на суровини ще изисква икономика, пестяща ресурсите. Стъпка по стъпка устойчивостта се утвърждава на всички пазари — тенденция, която размива традиционните граници между отраслите и способства за възникване на нови вериги за създаване на стойност.

5.14 Настоящият дебат също насърчава увеличаване на броя на инициативите „отдолу нагоре“ в предприятията. Големи предприятия, както и МСП разработват нисковъглеродни бизнес стратегии и модели за цялата верига за създаване на стойност. Предвиждането на бъдещите изисквания по отношение на енергетиката също ще доведе до конкурентни предимства. Това налага изготвяне на подходящо законодателство. Вътрешното генериране на иновативни идеи и новаторски процеси за производство и организация, от най-високото до най-ниското ниво, се превръщат в стандартна практика в много предприятия.

5.15 Могат да бъдат посочени следните примери:

5.15.1 Като се има предвид, че застроената среда съставлява значителен процентен дял от крайното енергопотребление, потреблението на изкопаеми енергийни източници може значително да се ограничи по икономически ефективен начин, като се подобри енергийната ефективност на съществуващи и нови сгради, включително чрез изолация и усъвършенствани техники за отопление. Други примери са проекти на предприятията и общините за изграждане на преносна инфраструктура и пренос на произвежданата на място устойчива енергия. Тези аспекти и специфичният им контекст ще бъдат разгледани в отделно становище на ЕИСК (8).

5.15.2 Асоциацията Euracoal предлага стратегия в три стъпки за чиста енергия, в която са отразени констатациите от Енергийната пътна карта за периода до 2050 г. и която включва: въвеждане на авангардни технологии в сектора на енергопроизводството чрез изгаряне на въглища, като по този начин се намаляват емисиите; разработването на високо ефективни, гъвкави технологии от ново поколение; и демонстриране и внедряване на улавянето, преноса и съхранението на CO2, придружено с улавяне и съхранение на въглероден диоксид при други горива и сектори. Има потенциал за подобряване на възможностите за износ от ЕС на чисти технологии в сектора на въглищата.

5.15.3 Отраслите, основани върху горското стопанство, върху възобновяеми суровини и при които по дефиниция се използва енергия от възобновяеми източници, са много проактивни. За постигане на успех е жизнено необходим пакет от политики за отделните сектори, включително НИРД, за да се въведат на пазара авангардни технологии и нови продукти. Трябва да се намери правилният баланс между суровините и използването им за производството на енергия. Политиките трябва да бъдат съгласувани със световните тенденции, с други области на политиката и с инвестиционните цикли в индустрията.

5.15.4 Предприети са междутематични инициативи. Публично-частните партньорства (ПЧП), две от които са „Ресурсна и енергийна ефективност в устойчивата преработвателна промишленост“ (SPIRE) и „Инициативата за промишлени изследвания в областта на енергийните материали“ (EMIRI), следва да се ползват с висок приоритет и подходящо финансиране по „Хоризонт 2020“.

5.16 В настоящия момент на равнище ЕС редица други сектори разработват дългосрочни пътни карти за нисковъглеродна икономика.

5.17 За Европа преходът към биоикономика също ще бъде част от решението и ще представлява важна тенденция в изграждането на нисковъглеродна икономика. Предприятията излизат с нови биологични продукти и решения, които отговарят на растящите очаквания и спецификации.

6. ЕС, правителства, заинтересовани страни

6.1 Описаните по-горе процеси трябва реално да бъдат съпроводени от технологични, икономически и социални условия и рамки, в които да залегнат. Те включват целенасочени програми за научни изследвания и инвестиции в предприятията и прецизиране на диалога с публичните органи — на ЕС и национални — на секторно равнище и на равнище предприятия, както и на диалога с редица заинтересовани страни.

6.2 За да подкрепят инициативата за растеж, ЕС и държавите членки следва да проучат неизползваните и напълно новите възможности за финансиране като ресурс за финансиране на спешни мерки. Седмата и осмата рамкова програма следва да насърчат революционните технологии и иновативните проекти. ЕИБ следва също да играе подкрепяща роля. Освен това ЕИСК препоръчва обсъждането на данъчни облекчения като възможен инструмент в това отношение.

6.3 Технологичните платформи на ЕС, които в основната си част са по инициатива на предприятията, обединяват предприятия, научноизследователски институти и академични среди, както и гледните точки на обществеността по перспективите за развитие (9). Те играят решаваща роля при анализиране на световните тенденции и очаквания и при съвместното определяне на целите и времевите рамки.

6.4 Определянето на пазарните цели предполага обсъждания и изпитвания съвместно с доставчиците и клиентите, както и със заинтересовани страни, като социални партньори, НПО, регионални органи и потребители. ЕС и правителствата носят отговорност за законодателството и регулирането, но това никога не трябва да бъде еднопосочен процес, а трябва да се придържа към практически осъществими пътни карти и протичащите процеси, както и към планирането сред водещите предприятия (10). Това налага постоянен обмен на анализи и изследване на гледните точки между публичния и частния сектор.

6.5 Често политическата дискусия се съсредоточава предимно върху инициативите на ЕС (или на правителствата) „отгоре надолу“, които са свързани с изменението на климата, демографските тенденции, здравеопазването, храните, водата и др., без да се признава настоящата ситуация в предприятията. ЕИСК призовава за включване на анализи и решения от частните предприятия, които споделят същите интереси. Частните инвестиции, с подкрепата на квалифицирана работна сила, ще бъдат от особено решаващо значение за справяне с основните проблеми.

6.6 Социалните цели в рамките на предприятията и необходимостта да се запази ангажираността на служителите трябва да се интегрират в процесите на модернизация. ЕС и държавите членки следва да насърчават и изпълняват мерки за подкрепа на социално приемливото управление на прехода към нисковъглеродна икономика чрез секторни и междусекторни комисии за социален диалог. Освен акцента върху уменията, необходими на работниците и служителите (11), трябва да се отчитат и количествените аспекти и времевите рамки.

6.7 Актуализираните учебни програми, програмите за образование и обучение и чиракуването могат да отразяват в този контекст споделените ангажименти на правителствата/администрациите, предприятията, служителите и представителите на работниците, с цел да се преодолеят безпрецедентно високите равнища на безработица.

6.8 Важен, ако не и решаващ аспект, са равните условия в световен мащаб, например посредством световни стандарти и сертифициране, прозрачно законодателство, симетричен достъп до пазари, защита на интелектуалната собственост и близки нива на защита на потребителите. Основните трудови права трябва също да се зачитат. Тези аспекти следва да са неразделна част от европейската търговска политика (12).

6.9 ЕИСК счита, че всички участници следва да отчитат процеса, с помощта на който предприятията и обединенията на предприятия въвеждат вътрешно наложени изисквания и процедури, тъй като постигането на желаните цели в кратък срок може да представлява голяма тежест.

Брюксел, 13 февруари 2013 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Staffan NILSSON

(1) Вж. докладите на Междуправителствения комитет по изменение на климата (МКИК) на ООН, http://www.ipcc.ch/publications_and_data/publications_and_data_reports.shtml

(2) „Промяна на темпото. Варианти на публични политики за увеличаване на мащаба и ускоряване на действията на бизнеса за достигане на „Визия 2050“ (Changing Pace, Public policy options to scale and accelerate business action towards Vision 2050), 2012 г. http://www.wbcsd.org/changingpace.aspx

(3) Пак там, бележка под линия 2.

(4) Вж. бележки под линия 1, 2 и 3. WBCSD има 200 членове, от които приблизително 100 са европейски предприятия.

(5) Вж. брошурата на Комисията „Sustainable Industry: Going for Growth & Resource Efficiency“, юли 2011 г. Вж. също „Study on the Competitiveness of European Companies and Resource Efficiency“, юли 2011 г., и „Study on the Competitiveness of the EU eco-industry“, септември 2009 г.

(6) На първо и най-важно място, това е Осмата рамкова програма.

(7) Вж. по-горе, параграф 5.4, четвърто тире.

(8) CCMI/106 относно Съобщение на Комисията за устойчива конкурентоспособност на строителния сектор.

(9) Вж., наред с другото, становището на ЕИСК относно „Европейските технологични платформи и индустриалните промени“, ОВ С 299/12 от 4.10.2012 г.

(10) Вж., наред с другото, становището на ЕИСК относно Индустриалните промени за изграждане на устойчиви енергоемки промишлени отрасли (ЕПО), необходими за постигане на целта за ефективно използване на ресурсите, определена в стратегията „Европа 2020“, ОВ С 43 от 15.2.2012 г.; становището на ЕИСК относно „Насърчаване на устойчиви зелени работни места с оглед на пакета от мерки на ЕС в областта на енергетиката и изменението на климата“, ОВ С 44 от 11.2.2011 г.; становището на ЕИСК относно „План за енергийна ефективност, 2011 г.“, ОВ C 318 от 29.10.2011 г., стр. 155.

(11) Становище на ЕИСК относно водещата инициатива на Комисията „Програма за нови умения и работни места: европейският принос за постигане на пълна заетост“, COM(2010) 682 final, ОВ C 318 от 29.10.2011 г., стр. 142.

(12) Становище на ЕИСК относно „Външен аспект на европейската индустриална политика – Търговската политика на ЕС отчита ли правилно интересите на европейската промишленост?“, ОВ C 218 от 23.7.2011 г., стр. 25.