като взеха предвид предложението на Европейската комисия,

след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,

като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет,

като взеха предвид становището на Комитета на регионите,

в съответствие с обикновената законодателна процедура,

като имат предвид, че:

(1)В съответствие с член 192, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз с общите програми за действие за околната среда от 1973 г. насам се предоставя рамка за действието на Съюза в областта на околната среда и климата.

(2)С Решение № 1386/2013/EС на Европейския парламент и на Съвета беше създадена Седмата програма за действие за околната среда (7-ата ПДОС), в която се очертават екологичната програма на Съюза до 31 декември 2020 г., както и дългосрочна визия за 2050 г.

(3)В оценката си на 7-ата ПДОС Комисията стигна до заключение, че визията за 2050 г. и приоритетните цели на програмата все още са валидни: програмата е допринесла за осигуряването на по-предвидими, по-бързи и по-добре координирани действия в политиката в областта на околната среда; нейната структура и благоприятстваща уредба са спомогнали да се изградят взаимодействия, като по този начин политиката в областта на околната среда е станала по-ефективна и по-ефикасна. Освен това в заключенията на оценката се посочва, че 7-ата ПДОС е предвидила Програмата на ООН до 2030 г., наблягайки на факта, че икономическият растеж и социалното благосъстояние зависят от здрави природни ресурси, и че е улеснила осъществяването на целите за устойчиво развитие. Освен това чрез нея Съюзът можа да говори с един глас на световната сцена по въпросите на климата и околната среда. В оценката си на 7-ата ПДОС Комисията също така заключи, че постигнатият напредък в областта на опазването на природата, здравето и интегрирането на политиките не е достатъчен.

(4)Съгласно доклада на ЕАОС „The European environment – state and outlook 2020, Knowledge for transition to a sustainable Europe“ (Европейската околна среда — състояние и перспективи (2020 г.), знания за прехода към устойчива Европа) („SOER 2020“) Съюзът разполага с уникалната възможност да заеме водещи позиции по отношение на устойчивостта и да посрещне свързаните с устойчивостта неотложни предизвикателства, които изискват системни решения. Както е посочено в SOER 2020, наблюдаваните от 1950-те години насам изменения на световния климат и на екосистемите нямат прецедент от десетилетия и хилядолетия. От 1950 г. световното население се е утроило, а броят на живеещите в градовете се е увеличил четири пъти. С настоящия модел на растеж се очаква натискът върху околната среда да се увеличи още, което ще доведе до преки и косвени вредни последици за здравето и благосъстоянието на хората. Това важи по-специално за секторите с най-голямо въздействие върху околната среда – храните, мобилността, енергетиката, както и инфраструктурата и сградите.

(5)Европейската комисия реагира на установените в SOER 2020 предизвикателства, като прие Европейския зелен пакт: нова стратегия за растеж за двоен екологосъобразен и цифров преход, която има за цел да превърне Съюза в справедливо и благоденстващо общество с конкурентоспособна и неутрална по отношение на климата икономика с ефективно използване на ресурсите. В Регламент (EС) xxx на Европейския парламент и на Съвета е заложена целта на Съюза за постигане на неутралност по отношение на климата до 2050 г.

(6)Европейският зелен пакт е в основата на Плана за възстановяване на ЕС от следващо поколение, с който се насърчават инвестициите в ключови „зелени“ сектори, необходими за изграждане на устойчивост и създаване на растеж и работни места в справедливо и приобщаващо общество. Върху установените в Европейския зелен пакт приоритетни цели се основава и Механизмът за възстановяване и устойчивост, който заедно с бюджета на Съюза за периода 2021—2027 г. ще помогне за икономическото възстановяване на Съюза след извънредното положение във връзка с COVID-19. Освен това всички инициативи в рамките на Плана за възстановяване на ЕС от следващо поколение следва да зачитат клетвата на Европейския зелен пакт да не се нанасят вреди.

(7)От началото на 70-те години на миналия век развитието на политиката на ЕС в областта на околната среда се определя от програми за действие в тази област. Срокът на действие на 7-ата ПДОС ще изтече на 31 декември 2020 г., като в член 4, параграф 3 от нея от Комисията се изисква да представи, когато е целесъобразно, своевременно предложение за Осма програма за действие за околната среда (8-ата ПДОС), за да се избегне прекъсване между двете програми. Приемането на нова програма за действие за околната среда вече беше обявено в Европейския зелен пакт.

(8)8-ата ПДОС следва да подкрепя целите на Европейския зелен пакт в областта на околната среда и действията за климата в съответствие с дългосрочната цел за 2050 г. „Да живеем добре в пределите на нашата планета“, вече установена в 7-ата ПДОС. Тя следва да допринесе за осъществяването на Програмата на ООН до 2030 г. и нейните цели за устойчиво развитие.

(9)8-ата ПДОС следва да ускори прехода към регенеративна икономика, чрез която на планетата се връща обратно повече, отколкото се взема. Моделът на растеж с възстановяване признава, че благоденствието и просперитетът на нашите общества зависят от стабилен климат, здрава околна среда и динамични екосистеми, които осигуряват на нашите икономики т. нар. „безопасен марж“. Тъй като световното население и нуждата от природни ресурси продължават да растат, стопанската дейност следва да се развива по начин, който не само не нанася вреди, но и противодейства на изменението на климата и влошаването на околната среда, намалява замърсяването, поддържа и обогатява природния капитал и съответно осигурява изобилие от възобновяеми и невъзобновяеми ресурси. Чрез непрекъснати иновации, адаптиране към новите предизвикателства и съвместно създаване на блага регенеративната икономика укрепва устойчивостта и опазва благоденствието на сегашните и бъдещите поколения.

(10)В 8-ата ПДОС следва да се определят тематични приоритетни цели в областите неутралност по отношение на климата, приспособяване към изменението на климата, опазване и възстановяване на биологичното разнообразие, кръгова икономика, амбиция за нулево замърсяване и намаляване на натиска върху околната среда от производството и потреблението. Допълнително следва да се определят благоприятстващите условия за постигането на дългосрочните и тематичните приоритетни цели за всички участници.

(11)Тъй като политиката в областта на околната среда е силно децентрализирана, мерките за изпълнение на приоритетните цели на 8-ата ПДОС следва да се предприемат на различни равнища на управление, т.е. На европейско, национално, регионално и местно равнище, с подход на сътрудничество за многостепенно управление. Следва да се укрепи интегрираният подход към разработването и изпълнението на политики, за да се увеличат максимално синергичните ефекти между икономическите, екологичните и социалните цели и същевременно да се обръща специално внимание на потенциалните компромиси и нуждите на уязвимите групи. Освен това прозрачното участие на неправителствени участници е от важно значение, за да се осигури успехът на 8-ата ПДОС и да се постигнат нейните приоритетни цели.

(12)Засиленото сътрудничество с партньорските държави, доброто международно управление в областта на околната среда, както и полезните взаимодействия между вътрешните и външните политики на Съюза са от ключово значение за постигане на целите на Съюза в областта на околната среда и климата.

(13)Европейската комисия следва да оцени напредъка при осъществяването на приоритетните цели на 8-ата ПДОС от страна на Съюза и държавите членки в контекста на прехода към повече устойчивост, благоденствие и издръжливост. Това е в съответствие с призивите на Съвета и на Европейския икономически и социален комитет за измерване на икономическите резултати и обществения напредък „отвъд БВП“ и за преминаване към благоденствието като ориентир за политиката, което се подкрепя и от ОИСР.

(14)При оценката на напредъка по отношение на приоритетните цели на 8-ата ПДОС следва да се отчетат последните промени в наличността и значимостта на данните и показателите. Оценката следва да е съвместима и да не засяга инструментите за мониторинг или управление, обхващащи по-специфични аспекти на политиката в областта на околната среда и климата, като например Регламент (ЕО) № 1999/2018 на Европейския парламент и на Съвета, с Прегледа на изпълнението на политиките на ЕС в областта на околната среда и с инструментите за мониторинг, свързани с кръговата икономика, нулевото замърсяване, биологичното разнообразие, въздуха, водата, почвите, отпадъците и други политики в областта на околната среда. Заедно с други инструменти, които се използват в рамките на европейския семестър, мониторинга на ЦУР от страна на Евростат и доклада на Комисията за стратегическото прогнозиране, тя ще бъде част от съгласуван набор от взаимосвързани инструменти за мониторинг и управление.