BG    BG BG 
 
BG 1   BG  КОМИСИЯ  НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ  ОБЩНОСТИ  
Брюксел , 8.4.2009 
SEC(2009) 454 
  
РАБОТЕН  ДОКУМЕНТ  НА СЛУЖБИТЕ  НА КОМИСИЯТА  
Придружителен  документ  към 
 
СЪОБЩЕНИЕ  НА КОМИСИЯТА  ДО СЪВЕТА  И ДО ЕВРОПЕЙСКИЯ  
ПАРЛАМЕНТ  
 
Изграждане  на устойчиво  бъдеще  за аквакултурата  
 
Нов импулс  за стратегията  за устойчиво   
развитие  на европейската  аквакултура  
 
ОБОБЩЕНИЕ  НА ОЦЕНКАТА  НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО   
  
{COM(2009) 162 ОКОНЧАТЕЛЕН } 
{SEC(2009) 453} 
 
 
BG 2   BG ОБОБЩЕНИЕ  
През  2002 г. Европейската  комисия  представи  Съобщение  относно  стратегия  за 
устойчиво  развитие  на европейската  аквакултура1, което  бе първото , което  постави  
сектора  на аквакултурата  на преден  план  на европейско  равнище . През  2007 г. ГД 
„Морско  дело  и рибарство “ (преди  ГД „Рибарство  и морско  дело “) оцени  извършения  
дотогава  напредък . Въз основа  на тази оценка  и с оглед  на факта , че една  от основните  
цели  от 2002 г. по отношение  на растежа  на работните  места  и на производството  не бе 
постигната , Комисията  започна  широка  консултация  и обсъждания  с всички  
заинтересовани  страни  за възможностите  и предизвикателствата  пред  европейската  
аквакултура . 
По време  на тази консултация  и през периода  на оценката  се откроиха  определен  брой  
въпроси , които  са изложени  в настоящия  документ . Целите  от 2002 г. за осигуряване  на 
безопасни  храни  от водни  организми  от аквакултурата , гарантирайки  в същото  време  
здравето  на животните  и хуманното  отношение  към тях и за осигуряване  на регулиране  
на аквакултурата  като цяло  бяха  постигнати . Все пак идентифицираният  общ проблем  е 
цялостният  застой  на аквакултурата  на ЕС по отношение  на производството  от 
началото  на хилядолетието  в сравнение  с продължаващия  растеж  на сектора  на 
глобално  равнище . Секторът  на аквакултурата  на ЕС разполага  с много  предимства  и 
има водеща  позиция  в технологичните  иновации  и научните  изследвания , но е изправен  
и пред  редица  проблеми . Основните  посочени  фактори  включват  общите  икономически  
перспективи  на аквакултурата  на ЕС, по-специално  конкуренцията  с вноса , структурата  
и промишлените  характеристики  на сектора  на аквакултурата  на ЕС, съчетани  с 
предизвикателствата  пред  аквакултурата  на ЕС, свързани  с изискванията  за защита  на 
околната  среда , нуждата  да се преодолеят  ограниченията  в пространството  и 
конкуренцията  за достъп  до вода  и предизвикателствата  за осигуряване  на високо  ниво  
на здраве  и хуманно  отношение  към животните . Настоящата  консултация  показа  
важността  на ориентираните  към нуждите  на сектора  научни  изследвания  в рамките  на 
тази нова  област  на отглеждане  на животни , но и подчерта  допълнителни  проблеми  
като липсата  на достатъчна  осведоменост  за аквакултурата  и произтичащото  от това 
въздействие  върху  нейния  имидж , нуждата  от по-добро  управление  чрез комуникация  и 
участие  на заинтересованите  страни , а и нуждата  от равни  условия  на конкуренция  и 
намаляване  на административната  тежест . 
За решаването  на откроилите  се по време  на консултацията  въпроси  в този документ  
бяха  разгледани  три общи  варианта . 
Първият  идентифициран  вариант  бе сценарий  за запазване  на статуквото , тоест  да не се 
предприемат  специфични  инициативи  и действията  да се запазят  в рамките  на 
стратегията , разработена  през 2002 г. Този  вариант  би означавал  също  приемане  на 
подход  за „запазване  на обичайната  практика “ при разработването  на различните  
области  на политиката , които  биха  могли  да окажат  въздействие  върху  аквакултурата  и 
продължаване  с целта , определена  през 2002 г. по отношение  на създаването  на 
работни  места , която  не беше  постигната .  
                                                 
1 СОМ (2002) 511 окончателен . 
 
BG 3   BG Вторият  вариант  бе да се обмисли  повтаряне  на същия  вид инициатива  като 
предприетата  през 2002 г. и предлагане  на обновена  стратегия  за устойчиво  развитие  на 
аквакултурата  на ЕС. Това  би означавало  да се изработи  съобщение  относно  
политическите  насоки , като се определят  стратегическите  цели  и се идентифицират  
предложенията  за възможно  по-нататъшно  действие  в рамките  на различните  съответни  
области  на политиката . По този вариант  бяха  разгледани  допълнително  няколко  
възможности , а именно  оценяване  на изгодата  от запазване  или преразглеждане  на 
някои  стратегически  цели , определени  през 2002 г., и от идентифициране  на действия  
за всички  заинтересовани  страни  или само  на действия , които  биха  попаднали  в 
сферата  на отговорности  на публичните  власти . Възможността  за придружаване  на това 
политическо  съобщение  с възможните  предложения  за специфични , ориентирани  към 
аквакултурата  изменения  на инструмента  на Общността  за финансова  подкрепа  
(Европейския  фонд  за рибарство  – ЕФР ), които  да се използват  като лост  за укрепване  
на някои  аспекти  на стратегията , бе разгледана  по време  на оценяването . Този  
подвариант  не бе подкрепен  поради  съображения  за пропорционалност  и проблеми  с 
времето  и защото  скоро  се очакват  други  оценки  (ex post  оценката  на Финансовия  
инструмент  за ориентиране  на риболова , която  започва  през 2009 г.).2 
Последният  разгледан  вариант  бе да се промени  изцяло  подходът  по пътя  на създаване  
на основа  за всеобхватна  „обща  политика  на ЕС за аквакултурата “ чрез многостранна  
законодателна  рамка  някъде  между  общата  политика  в областта  на рибарството  (което  
би обхванало  само  въпроси  от областта  на рибарството ) и общата  селскостопанска  
политика , което  би означавало  да се определят  производствени  цели  на равнище  на ЕС. 
Този  последен  вариант  бе отхвърлен  доста  бързо , тъй като щеше  да влезе  в 
многобройни  противоречия  с принципа  на субсидиарност . 
Текущото  развитие  на сектора  не може  просто  да бъде  определяно  от публичните  
власти , но те ще имат  важна  роля  при установяването  на условията  и на рамката , в 
която  секторът  може  или не може  да се развива . Настоящият  анализ  заключава , че на 
тези предизвикателства  следва  да се отговаря  от гледна  точка  на ролята  на публичните  
власти  в ЕС, включително  на национално  и на регионално  равнище , тъй като те носят  
отговорност  за много  фактори , които  влияят  значително  върху  развитието  на 
аквакултурата  (например  лицензирането  и пространственото  планиране ). Предвид  
многобройните  политики  на ЕС, които  оказват  влияние  върху  развитието  на 
аквакултурата , най-подходящ  изглежда  координиран  подход  съгласно  обща  визия . Над 
всичко  обаче  настоящата  оценка  подчертава  значението  на нов импулс  за 
аквакултурата  на ЕС чрез политическо  съобщение  от Комисията  относно  актуализиране  
на стратегията  от 2002 г. и нейното  адаптиране  към новите  условия , пренасочване  на 
някои  от нейните  стратегически  цели  (с по-голямо  ударение  върху  
конкурентоспособността  и подобреното  управление ) и осигуряване  на водеща  роля  за 
ЕС при подкрепата  на този сектор . 
Целта  следователно  е да се предостави  нов импулс  за стратегията  за устойчиво  
развитие  на европейската  аквакултура  чрез определяне  на ролята  на публичните  власти  
при установяването  на подходяща  рамка  за устойчиво  развитие  на аквакултурата  в 
Европа  и помагане  за отстраняването  на редица  пречки , за да се позволи  на този сектор  
                                                 
2 Все пак това не засяга  по-нататъшните  решения  за преразглеждане  на финансовата  подкрепа  за 
този сектор  на ЕС при сегашната  финансова  криза  и в светлината  на дебата  на европейската  
среща  на върха  през декември  2008 г. 
 
BG 4   BG да постигне  пълния  си потенциал . Той обаче  ще постигне  пълен  ефект  само  ако 
държавите -членки  го приемат  и също  го трансформират  в конкретно  действие  на 
регионално  и на местно  равнище .