BG Официален вестник на Европейския съюз C 303/64

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „По-устойчиви продоволствени системи“

(проучвателно становище)

(2016/C 303/08)

Докладчик: Mindaugas MACIULEVIČIUS

На 16 декември 2015 г. предстоящото нидерландско председателство на Европейския съюз реши, в съответствие с член 304 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да се консултира с Европейския икономически и социален комитет относно

„По-устойчиви продоволствени системи“

(проучвателно становище).

Секцията „Земеделие, развитие на селските райони, околна среда“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 11 май 2016 г.

На 517-ата си пленарна сесия, проведена на 25 и 26 май 2016 г. (заседание от 26 май), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище със 152 гласа „за“, 1 глас „против“ и 1 глас „въздържал се“.

1. Заключения и препоръки

1.1 Отчитайки неотложната необходимост от разглеждане на множеството икономически, екологични и социални последици от производството и потреблението на храни, ЕИСК призовава Европейската комисия и държавите членки да разработят ясна политика на ЕС и план за изпълнение с цел изграждане на устойчива, надеждна, здравословна, справедлива и щадяща климата продоволствена система, която да насърчава сътрудничеството и взаимното разбирателство между всички заинтересовани страни по веригата на доставка на храни. Необходимо е да се осигури по-добра съгласуваност и интеграция на свързаните с храните цели и инструменти на политиката (например в областта на селското стопанство, околната среда, здравето, климата, заетостта и др.), като се вземат под внимание трите стълба на устойчивостта.

1.2 Преходът към по-устойчиви продоволствени системи, които да обхващат всички етапи — от производството до потреблението, е наистина наложителен. Необходимо е производителите да произвеждат повече храни, като в същото време ограничават въздействието върху околната среда, а потребителите да се насърчават да преминат към питателно и здравословно хранене с по-нисък въглероден отпечатък. ЕС следва да увеличи усилията за изпълнение на целите на ООН за устойчиво развитие, тъй като те осигуряват рамка, която е от решаващо значение за съвместни действия за устойчиво изхранване на света до 2030 г.

1.3 ЕИСК отчита факта, че няма система за производство на храни, която може самостоятелно да осигури по безопасен начин изхранването на световното население, но комбинация от различни конвенционални, иновативни и агроекологични практики би могла да спомогне за по-добро справяне с екологичните и климатичните последици от настоящите системи за производство на храни. По-специално комбинацията от прецизно земеделие, включваща допълнително развитие на ИКТ и сателитни системи, както и агроекология, би могла да допълни конвенционалното земеделие, като осигури набор от принципи и практики, които имат за цел подобряване на устойчивостта на земеделските системи, като например по-доброто оползотворяване, съхранение и събиране на биомасата, осигуряването на благоприятни почвени условия, насърчаването на диверсификацията на културите и свеждането до минимум на употребата на пестициди. По-нататъшното насърчаване на затворените селскостопански модели би могло да доведе до земеделие, при което не се използват изкопаеми горива. Реформата на ОСП въведе комбинация от мерки (екологизиране, агроекологични схеми, схеми в областта на климата и др.), която може да се счита за стъпка в правилната посока.

1.4 Необходими са стабилни и разумни доходи за всички оператори по веригата на доставка на храни, за да се осигурят устойчиви и надеждни по-нататъшни инвестиции в агроекологични технологии и щадящи климата техники.

1.5 Предотвратяването и намаляването на разхищението на храни е споделена отговорност за всички участници по хранителната верига. ЕИСК приветства плана на Комисията в рамките на пакета за кръговата икономика за създаване на платформа на заинтересованите страни, за да се подпомогне набелязването на необходимите мерки и за споделяне на най-добри практики за предотвратяване и намаляване на разхищението на храни. ЕИСК призовава Комисията да проучи как се прилага йерархията в използването на храните на практика в държавите членки, включително по отношение на икономическите стимули, което може да доведе до изпращане на смесени сигнали към предприятията. ЕИСК подкрепя ефективното прилагане на йерархията на отпадъците, като същевременно призовава за преразглеждане на Регламент (ЕО) № 1069/2009, така че храните, които не са годни за консумация от човека, да могат да се използват като храна за животни, когато това е безопасно.

1.6 Трябва да се насърчава изборът на устойчиви храни чрез увеличаване на тяхното наличие и достъпност за потребителите. Потреблението на устойчиви хранителни продукти следва да се стимулира чрез създаването на по-голямо търсене, чрез екологосъобразни обществени поръчки или други подходи. ЕИСК призовава държавите членки да преразгледат националните насоки относно хранителните режими, така че те да отразяват устойчивостта и да подкрепят възпитанието по отношение на културата на храненето в училищните програми. ЕС следва да насърчава и етикетирането на произхода, разработването на етикети, които ясно да представят аспекта на устойчивостта на хранителните продукти, както и на визуални кампании за рекламиране на по-здравословни храни и хранене в целия ЕС.

1.7 Политиките на ЕС, заедно със специфични програми за научни изследвания и иновации в комбинация с финансови стимули за производителите на храни, следва: — да насърчават постепенното преминаване към селскостопански модели, при които не се използват изкопаеми горива; — да подкрепят по-ефективното използване на ресурсите, включително на земята, водите и хранителните вещества, в цялата производствена система.

1.8 Преходът към устойчиви продоволствени системи изисква всеобхватна продоволствена политика, интегрирана с широко прилагана стратегия за биоикономика, а не само селскостопанска политика. Вместо да се навлиза в поляризиращ дебат, е необходимо интердисциплинарно мислене, обединяващо генералните дирекции на Комисията, широк набор от министерства и институции в държавите членки, наред с органите на местното и регионалното самоуправление и заинтересованите страни по цялото протежение на продоволствените системи, с цел справяне с взаимосвързаните предизвикателства, изтъкнати в настоящото становище. ЕИСК изразява надежда, че взаимозависимостта между производството и потреблението на храни ще бъде взета под внимание, както и че ще бъде разработен подходящ европейски политически подход, включващ различни частни инициативи, който да определи курс към постигане на устойчивост, здраве и надеждност. Общата селскостопанска политика и Общата политика в областта на рибарството обаче ще играят важна роля за ЕС и в бъдеще.

2. Въведение

2.1 Сезиран от нидерландското председателство на ЕС, ЕИСК изготви настоящото становище, за да подчертае нарастващата загриженост на гражданското общество относно екологичните, здравните, икономическите и социалните последици от производството и потреблението на храни и предизвикателствата, свързани с изхранването на увеличаващото се население на Земята в един свят с ограничени ресурси. Храната заема централно място във всяко общество. Тя е едновременно зависима от и засягаща природните ресурси, оказва въздействие върху общественото здраве и има първостепенна роля в европейската икономика като най-големия сектор в Съюза по отношение на заетостта и приноса за БВП.

2.2 Според Групата от експерти на високо равнище (ГЕВР) в областта на продоволствената сигурност и изхранването към Комитета по световна продоволствена сигурност, устойчива продоволствена система (УПС) се определя като „продоволствена система, която предоставя продоволствена сигурност и изхранване за всички по начин, който не застрашава икономическите, социалните и екологичните основи за генериране на продоволствена сигурност и хранене за бъдещите поколения“ (1). Поради това преходът към по-надеждни и устойчиви продоволствени системи засяга всички взаимосвързани и имащи отношения помежду си дейности, включени в производството, преработването, транспортирането, съхраняването, пускането на пазара и потреблението на храни. Отчита се и ролята на тенденциите в глобалното потребление като движеща сила на начина, по който се произвеждат храни, и на видовете произвеждани храни.

2.3 ЕИСК ще разгледа цялостно въпроса за устойчивите продоволствени системи и ще се съсредоточи основно върху контекста на ЕС, като ще бъдат разгледани и последиците във външен план, тъй като ЕС е най-големият износител и вносител на селскостопански и хранителни продукти на световния пазар.

2.4 През 2014 г. се очакваше съобщение относно устойчивите храни, но по-късно то беше оттеглено от работната програма на Комисията. Планът за действие на ЕС за кръговата икономика от декември 2015 г. разгледа някои от тези въпроси и включи намаляването на разхищението на храни като ключов приоритет, което отразява поетия от ЕС и държавите членки ангажимент в контекста на целите на ООН за устойчиво развитие до 2030 г. (ЦУР) за намаляване наполовина на разхищението на храни на глава от населението на равнище продажби на дребно и потребление, както и за намаляване на загубите на храни по веригите на производство и доставка (ЦУР 12.3).

3. Основни предизвикателства пред настоящите продоволствени системи

3.1 Международната комисия за ресурсите към ООН определя производството на храни като сектора, оказващ най-силно въздействие върху околната среда по отношение на използването на ресурси на световно равнище (2) — в ЕС обаче това въздействие е много по-ниско. Продоволствените системи използват много природни ресурси, включително земя, почва, вода и фосфор, както и енергия, за производството на азотни торове, преработването, опаковането, транспортирането и охлаждането. Поради това не е изненадващо, че това оказва и глобално въздействие върху околната среда, включително върху загубата на биологично разнообразие, обезлесяването, деградацията на почвите, замърсяването на водите и въздуха, както и по отношение на емисиите на парникови газове. Непрекъснатата загуба на биологично разнообразие в селското стопанство на равнище земеделски стопанства продължава да буди сериозно безпокойство (3). В световен мащаб голяма част от рибните ресурси са изцяло или прекомерно експлоатирани. Поради това ефективното и устойчивото управление на тези ресурси е необходимо, за да се гарантира непрекъснатото снабдяване със здравословна храна на достъпни цени.

3.2 В световен мащаб една трета от произведената за консумация от човека храна се губи или изхвърля, което представлява до 1,6 млрд. тона храни и генерира 8 % от глобалните емисии на парникови газове (4). Производството на храни, която няма да бъдат консумирани, допринася за над 20 % от световния натиск върху биологичното разнообразие и е свързано с използването на близо 30 % от цялата земеделска земя в света.

3.3 Годишно в ЕС се изхвърлят около 100 млн. тона храни (5), като се прогнозира увеличение с 20 % до 2020 г., ако не се предприемат превантивни действия. Разхищението на храни в Европа се генерира в рамките на цялата верига на доставки, като концентрацията на ниво домакинство се оценява на 46 % (6). Следва да се отбележи, че през последните години секторът за търговия на дребно и преработвателният сектор положиха значителни усилия за по-ефективно предотвратяване и намаляване на разхищението на храни. Усилията за укрепване на устойчивостта на производството и на веригата на доставки са почти безсмислени без категорични действия за намаляване на разхищението.

3.4 Понастоящем се знае много малко за загубите на храни и генерирането на разхищение на храни на равнище земеделски стопанства (7). Загубата и разхищението на храни, например, може да се дължат на липсата на модернизация в някои стопанства, на анулирането на поръчки и на нестабилността на цените на основните продукти, което води до извършване на оран при несъбрана реколта, когато събирането ѝ не е икономически изгодно (но това поне оказва положително въздействие върху околната среда, тъй като допринася за подобряване на съдържанието на органични вещества в почвите), или до изхвърляне и компостиране на храни, които не могат да бъдат препродадени. Друго сериозно предизвикателство, което ще се проявява във все по-голяма степен, са значителните въздействия на изменението на климата върху метеорологичните условия и огнищата на възможни заболявания. Ако се вземат предвид тези въздействия, то всяка година големи количества храни могат да се считат за разхитени. В сравнение с останалата част от света ЕС проявява голяма активност за разрешаването на този проблем и затова би трябвало да подкрепя разпространението на добри практики и ноу-хау в тази област.

3.5 Продоволствените системи са една от причините за изменението на климата; смята се, че и те са засегнати в значителна степен от него (8). Изменението на климата ще има последствия за наличността на основни природни ресурси (вода, почва), което ще доведе до значителни промени в условията за производство на храни и промишлено производство в някои зони (9). Екстремните климатични условия, като например наводнения, суши, пожари и силни ветрове, както и по-нататъшното свързано с климата разпространение на болести по растенията и животните, вече засягат производството на храни и ефектът им ще се засилва в бъдеще.

3.6 Понастоящем в света недохранването съществува паралелно с последиците от прекаленото изобилие на храна в определени части на света. Около 795 млн. души гладуват, докато броят на хората с наднормено тегло/затлъстяване достига над 1,4 млрд. души в целия свят, което представлява около 30 % от цялото възрастно население. В същото време свързаните със затлъстяването здравни състояния се увеличават бързо както в развиващите се, така и в развитите държави (10). Тези числа показват значителни дисбаланси в производството, разпределянето и потреблението на храните. Нарастването на населението и прогнозата за 82-процентно увеличение на консумацията на месо в световен план до 2050 г. ще изострят и двата проблема (11). През последните 20 години вследствие на урбанизацията и икономическия растеж на държавите в света се наблюдава и преход в областта на храненето, който промени облика на производството и потреблението на храни. Хранителните навици в световен план търпят промяна към повече съставни продукти, повече месо и млечни продукти, повече захар и съдържащи захар напитки (12). В същото време повече хора водят заседнал начин на живот, което допринася за липсата на физическа активност.

3.7 Селскостопанските животни са важна и незаменима част от продоволствените системи като източник на висококачествени протеини и други хранителни вещества като витамини и минерали. Селскостопанските животни имат значителна роля и в хранителните цикли на равнище земеделско стопанство и на регионално ниво, както и при опазването на откритите и разнообразни ландшафти, трайните пасища, полуестествените местообитания и биологичното разнообразие. Също така те осигуряват доходи, активи и препитание за хората. Същевременно ЕС разполага с много земеделска земя, която на практика е подходяща само за паша на добитък. В последните 50 години обаче сме свидетели на над четирикратно увеличение на световното производство на месо и яйца, а производството на мляко се увеличило повече от два пъти. За същия период световното население се е увеличило само два пъти (13). Следва да се отбележи, че структурата на търсенето също се е променила и че увеличеното производство на месо, мляко и яйца е свързано с повишаването на доходите, докато цените остават ниски.

3.8 Като се отчита растителната храна, отглеждана за хора, растителните храни, отглеждани за фуражи, и растителните хранителни култури, използвани за семена и промишлени цели като биогорива, понастоящем светът произвежда един и половина пъти повече от храната, необходима за изхранването на днешното население, което вероятно ще е достатъчно за изхранването на населението през 2050 г. Настоящите нива на разхищаване на храни в световен мащаб и производството на фуражи за поддържането на нарастващата консумация на месо обаче пораждат необходимост от значително увеличение на производството на храни. За да може населението на света да се изхранва устойчиво през 2050 г. и след това, е необходимо съчетаване на повишаването и оптимизирането на производителността при съществуващите земеделски земи и сектор на рибарството, което да е съвместимо със стабилността и качеството на околната среда, със здравословните и безопасни условия на труд и със социалната справедливост, както и с преминаване към устойчиви хранителни режими и устойчиво намаляване на загубите и разхищаването на храни.

3.9 Повишаващите се цени на земеделските продукти и селскостопанските суровини и нестабилността на техните цени през последното десетилетие затрудниха продоволствената сигурност и надеждността на продоволствената система, като в същото време породиха сериозни опасения както за потребителите, така и за производителите. От една страна, високите крайни цени не доведоха до по-високи доходи за производителите на храни, дори напротив — намаляването или стагнацията на доходите им оказва натиск за намаляване на труда, което застрашава стабилността на всички оператори. От друга страна, икономическата криза подкопа покупателната способност на потребителите. Необходими са стабилни и разумни доходи за всички оператори по веригата на доставка на храни, за да се осигурят устойчиви и надеждни по-нататъшни инвестиции в агроекологични технологии и щадящи климата техники.

3.10 Последните развития на селскостопанските пазари, особено в сектора на млечните продукти, предоставят ясни доказателства за такива потенциални дисбаланси, като причината е не само свръхпредлагането на пазара, но и политически мотивираните забрани на предишни пазари за износ. Бъдещата стабилност ще зависи до голяма степен от устойчивостта на базата на доставките спрямо кризи, най-очевидната от които е изменението на климата. Политиките на ЕС следва да насърчават активно диверсифицирането на селските стопанства, иновативното финансиране, механизмите за застраховане на доходите и други иновативни инструменти за управление на пазара, които предлагат защита от сътресения в областта на климата или на пазара.

3.11 Социалният ефект и ефектът от преразпределението на цените на храните трябва да се разглеждат от гледна точка както на производителите, така и на потребителите. Днес много потребители не могат да си позволят да плащат за храна с най-високо качество. През последните години настъпи промяна в съотношението на силите във веригата на хранителните доставки, което доведе до постепенна концентрация на производители и търговци на дребно на храни на пазара и, вследствие на това, до промяна във възможностите за договаряне, най-вече в полза на сектора на търговията на дребно и в ущърб на първичните производители. Този въпрос ще бъде разгледан в отделно становище на ЕИСК относно „По-справедлива верига на хранителните доставки“.

3.12 Тъй като поради липсата на споразумение на СТО в рамките на кръга от Доха акцентът в световната търговия все повече се поставя върху двустранните и мегарегионалните преговори, от съществено значение е да се отчитат в пълна степен екологичните и климатичните последици, качеството на храните и здравните стандарти, по-широките санитарни и фитосанитарни стандарти, както и производственият процес („промишлената екосистема“, в която се осъществява производството, условията на труд, културния контекст на производството и трудовите правоотношения). За ЕС е наложително да се избягва всяко преместване на производството на храни в трети държави единствено или предимно поради факта, че законовата им база за производство на храни не е толкова строга колкото в ЕС. Политиките на ЕС имат ключова роля в световен план за насърчаването на безопасно и здравословно производство на храни и за забраната на внос на хранителни продукти, които не отговарят на международните санитарни и фитосанитарни стандарти или на стандартите за безопасност на храните.

3.13 Вече 140 години кооперативите на производители ясно показват, че са по-устойчиви на сътресенията на селскостопанските пазари и работят срещу делокализацията на селскостопанското производство. Поради това е жизненоважно допълнителното и дори още по-активно насочено към секторите и регионите насърчаване на сътрудничеството между производителите и кооперативите, особено малките. По-конкретно следва да се обърне специално внимание на секторите и регионите, където се наблюдава слабо сътрудничество.

4. Ключови области на действие за преход към по-устойчиви продоволствени системи

Насърчаване на производството на храни с по-ефективно използване на ресурсите и устойчиво на измененията на климата

4.1 Намаляването на въздействието върху околната среда на селското стопанство, аквакултурите и рибарството, включително емисиите на парникови газове, налага промени в начина на производство на храни. Необходимо е да се възприемат по-устойчиви практики, за да се спре изчерпването на природните ресурси, както и за приспособяване към и ограничаване на въздействието на изменението на климата. Редица мерки биха могли да допринесат за производителността, като същевременно повишават екологичната устойчивост и устойчивостта на изменението на климата, като например увеличаването на разнообразието от растителни сортове и животински видове, селекционно-подобрителната работа в животновъдството и растениевъдството, подобряването на функционалността на агроекосистемите и управлението на водите, насърчаването на научните изследвания и иновациите и прилагането им, оптимизирането на почвените функции, улесняването на трансфера на знания и на обучението и насърчаването на технологични промени чрез инвестиционна помощ. Следва да се насърчава допълнителното развитие на сателитни системи на ЕС и големи центрове за данни с цел улесняване на ранното откриване и превенция или подготвеността за екстремни метеорологични условия и различни болести. Следва да се насърчава и прецизното земеделие.

4.2 Поддържането на семейния модел на земеделско стопанство в Европа също е от основно значение и ще изисква насърчаване на смяната на поколенията в стопанството с оглед справяне със застаряването на населението. Това ще има положително въздействие върху създаването на работни места в селските райони. Освен това е важно селскостопанското производство да се запази разнообразно във всички региони на ЕС. Трябва да се обърне специално внимание на земеделските райони в необлагодетелствано положение. Следва да бъдат признати различните видове стопанства и за тази цел да бъдат въведени конкретни целеви инструменти.

4.3 През последните години се наблюдава реорганизация на веригите за доставка на храни, която има за цел да възстанови връзката между производители и потребители, както и преместване на мястото на земеделското производство и производството на храни. Тази реорганизация включва подкрепяна от общността селскостопанска дейност, къси вериги за доставка, алтернативни хранителни мрежи, местни земеделски системи и преки продажби. Въпреки че секторът е сравнително малък, той следва да се насърчава допълнително, тъй като оказва много положително въздействие, свързано с продажбата на прясна, качествена, здравословна, традиционна храна с положителни социални и икономически въздействия. МСП също имат важен принос в тази област. Следва да се изтъкне специфичната роля на градовете и общините, тъй като в градските райони следва да се изгради необходимата инфраструктура и да се направят подходящи инвестиции с цел улесняване на преките продажби от производителите. Следва да се насърчават и добрите практики в частния сектор, например когато такава инфраструктура се създава по частна инициатива на местните търговски центрове.

4.4 С оглед стимулиране на производство на храни с по-ефективно използване на ресурсите, реформата на общата селскостопанска политика (ОСП) въведе комбинация от мерки, включително задължително екологизиране, агроекологични схеми и широка подкрепа от системата за съвети в селското стопанство и приложните научни изследвания, за справяне с предизвикателствата, свързани с продоволствената сигурност, изменението на климата и устойчивото управление на природните ресурси, като същевременно се полагат грижи за природната среда и се поддържа жизнеспособността на икономиката в селските райони. Това може да се счита за важна стъпка в правилната посока; нейното прилагане обаче, както по отношение на бюрокрацията, така и на произтичащите от него ползи, би могло да се усъвършенства.

4.5 По отношение на риболовната верига е важно да се осигури правилният баланс между здраве и устойчивост, тъй като консумацията на риба е здравословна, но прекомерният натиск върху рибните ресурси често е диаметрално противоположен на екологичната устойчивост. Осъществената през 2013 г. реформа на общата политика в областта на рибарството следва да допринесе за по-ефективно използване на рибните ресурси, по-специално чрез задължителната цел за максимален устойчив улов, определена за всички европейски рибни запаси. От съществено значение е и устойчивото развитие на модели за морски и континентални аквакултури.

Насърчаване на предотвратяването и намаляването на разхищението на храни по веригата за доставки на храни

4.6 В пакета за кръговата икономика е заявен ангажиментът на ЕС и неговите държави членки за постигане на цел 12.3 на ООН за устойчиво развитие за намаляване наполовина на разхищението на храни до 2030 г. За подпомагане на постигането на тази цел водещ принцип в управлението на хранителните ресурси следва да бъде йерархията на използването на храни, като това следва да бъде подкрепено чрез икономически стимули във всички съответни политики на ЕС. Така би се избегнало настоящото положение, при което често е по-евтино да се депонират годни за консумация храни вместо храните да се подготвят и доставят в продоволствени банки.

4.7 Устойчивото управление на ресурсите изисква и увеличаване на усилията за повторно използване на остатъчните потоци до най-високата възможна стойност. Ново изследване в рамките на ЕС-28 за съпоставяне на разходите за подготовката на храни за преразпределение, за фураж, за анаеробно разграждане и за депониране би спомогнало да се идентифицира ролята на икономическите стимули за правилното прилагане на йерархията на ЕС за отпадъците. Даряването на храни от хотелиерския и ресторантьорския сектор продължава да поставя предизвикателства, а законодателството в тази област — да не се разбира достатъчно. Това е основна област, в която би било особено полезно да има европейски насоки, които да бъдат широко разпространени в хотелиерския сектор.

4.8 В пакета за кръговата икономика е определена и необходимостта от разясняване на настоящите насоки, свързани с използването на храни, които не са годни за консумация от човека, например храни за животни. Наличието на солидно законодателство за регламентиране на нови технологии за стерилизиране на хранителни отпадъци на централизирано промишлено равнище би гарантирало микробиологичната безопасност на фуражите, като в същото време се създадат нови работни места и възможности за инвестиции и се извличат екологичните ползи от по-ефективното прилагане на йерархията на отпадъците.

4.9 Тъй като осведомеността на потребителите и приемането от тяхна страна е от решаващо значение, е необходимо да се осигурят учебни материали относно храните, устойчивостта на храните и разхищението на храни с цел изтъкване на стойността на хранителните продукти и подкрепа на системните промени в поведението. Вече съществуват модули за основните и средните училища, университетите и специализирани програми в селското стопанство, преработвателната промишленост и хотелиерския сектор, които се основават на широк набор от добри практики.

4.10 Вече редица години ЕС насърчава активно дейности за намаляване на разхищението на храни. Водещият пример на ЕС в постигането на цел 12.3 ще има ключова роля за успеха на целта в световен мащаб, например чрез разпространение на добри европейски практики и ноу-хау.

Заздравяване на връзката между продоволствените системи и стратегиите във връзка с изменението на климата

4.11 Въздействието на изменението на климата намира отражение във всички измерения на продоволствената сигурност — по отношение не само на добивите и културите, но и на здравето на земеделските производители, разпространението на вредители и болести, загубата на биологично разнообразие, нестабилността на доходите, качеството на водата и т.н. Потенциални опасения поражда и загубата на обработваема земя поради деградацията на почвите и урбанизацията на земеделски земи. Затова от съществено значение е да се запази приоритетът за използването на земята за производство на храни. Институциите и частният сектор имат решаваща роля за гарантирането на устойчивостта на продоволствените системи, напр. чрез подобряване на системите за социална закрила с цел ограничаване на кризите за домакинствата и гарантиране на продължаването на инвестициите в нисковъглеродни технологии в селскостопанския сектор и в сектора на храните; подобряване на диверсификацията на културите и развитието на генетичните ресурси; инвестиране в гъвкаво селскостопанско развитие във и извън земеделските стопанства; както и прилагане на системи за по-добро управление на рисковете, свързани с изменението на климата.

4.12 Като имат предвид икономическия стълб на устойчивостта, Комисията и държавите трябва да отчитат потенциала както за смекчаване на изменението на климата, така и за улавяне на въглерод, като в същото време осигурят всички средства за финансова подкрепа за изпълнение и насърчат механизмите за сътрудничество за новаторско публично-частно партньорство. Допълнителни показатели за ползите от повишаването на селскостопанската производителност, съществуващите земи, хранителните режими и загубата и разхищението на храни биха допълнили картината на въздействието на продоволствените системи върху изменението на климата.

Насърчаване на по-здравословни и устойчиви хранителни режими

4.13 Изборът на здравословна храна често е устойчив избор (14), особено при балансиран хранителен режим. Например консумацията на повече сезонни, местни и разнообразни растителни храни е полезно както за здравето, така и за околната среда. По-здравословните хранителни навици намаляват и риска от хронични заболявания, разходите за здравеопазване и загубата на производителност на труда в икономиката. Необходими са принципи за разработване на здравословни и устойчиви насоки за хранене, което може да се обмисли от държавите членки. Насоките за здравословно хранене и насоките за възлагане на обществени поръчки оказват пряко въздействие върху потреблението, когато са приемани от публични институции като училища и болници. Следва също така да се отчете хранителният преход, който протича в световен мащаб, както и ролята на ЕС за осигуряването на положителен модел в областта на устойчивите хранителни режими. В това отношение като добър пример може да се разглежда подходът за „гъвкаво вегетарианство“ (flexitarian) към намаляването на консумацията на месо, най-малко веднъж седмично, насърчаван например в Нидерландия.

4.14 Инициативи като схемата на ЕС за хранене в учебните заведения, която включва съвети в областта на храненето, както и разпределянето на хранителни продукти, допринасят за по-балансирано хранене. Комисията следва да прикани държавите членки да насърчават здравословното и устойчиво потребление. Следва да се насърчават визуални рекламни кампании за здравословните храни в целия ЕС. Това би могло да бъде и добър начин за увеличаване на местното потребление при сътресения на световните пазари.

4.15 Тъй като потребителите свикват все повече да купуват евтини хранителни продукти, следва отново да се подчертае действителната стойност на храните. При продуктите с ниски цени не се отчитат външните въздействия, като например разходите, свързани с пречистването на водата. Както беше посочено по-горе, в училищата е необходимо да се въведе възпитание по отношение на културата на хранене, наред с разбирането на здравословните хранителни модели и усвояването на основни готварски умения, които могат да поддържат доброто здраве чрез домашно приготвени ястия, съответстващи на препоръките за хранене и за намаляване на разхищението на храни.

4.16 Следва да се отбележи, че нидерландското Министерство на здравеопазването, социалните грижи и спорта е подело инициатива за споразумение за подобряване на състава на храните с асоциации от сектора на производителите, търговията на дребно, ресторантьорството и хотелиерството с цел производство и предлагане на по-здравословни продукти, както и за да се даде възможност за това здравословният избор да бъде и най-лесният. Това споразумение включва амбициозни цели за постепенно намаляване на съдържанието на сол, наситени мазнини и калории в хранителните продукти до 2020 г., като се сведат до минимум забележимите промени във вкусовите профили (15). Настоящото становище призовава за прилагането на рамката на ЕС за национални инициативи относно избрани хранителни вещества, по-специално на одобреното наскоро приложение за добавените захари.

4.17 Разработването на продукти, развитието на пазара и изграждането на ключови партньорства могат да спомогнат по-здравословният и устойчив избор да стане както лесен, така и привлекателен. Промишлеността и гражданското общество следва да проучат и да се възползват от възможностите за увеличаване на потреблението на сезонни и местни плодове и зеленчуци, както и на други естествено богати на влакнини продукти като пълнозърнести храни или варива. Определянето на настоящата година като Международна година на ООН, посветена на варивата, се отбелязва като отправна точка.

4.18 Прилагането на ясна система за етикетиране относно произхода, начина на производство и хранителната стойност на храните би улеснило избора на потребителите. Проследимостта също е много важна както за производителите на храни, така и за потребителите, с оглед гарантиране на безопасността на храните. Комисията би трябвало да обмисли въвеждането на единен, лесно разбираем етикет „устойчива храна“ и да направи оценка на неговата осъществимост. Следва да се насърчава обръщането на по-голямо внимание на технологии като мобилните приложения, както и на информационните табла за потребителите в сектора на търговията на дребно, които следва да предоставят цялата необходима информация и пълна проследяемост.

Развиване на базата от знания и мобилизиране на научните изследвания и иновациите

4.19 Много от предизвикателствата във връзка със световната продоволствена и хранителна сигурност налагат участието на научноизследователската общност с цел генериране на знания, насърчаване на иновациите, ангажиране на обществеността и спомагане за оформяне на по-устойчива продоволствена система. За тази цел е осигурено значително финансиране по програмата на ЕС за изследвания и иновации „Хоризонт 2020“ и бившата Седма рамкова програма. Не е обърнато достатъчно внимание обаче на научните изследвания във връзка с храненето, загубите и разхищението на храни и за тези области са необходими по-големи усилия. ЕИСК категорично подкрепя инициативата на Комисията за дългосрочна стратегия за научни изследвания и иновации в европейското селско стопанство както и неотдавнашното амбициозно решение на ГД „Научни изследвания и иновации“ за разработване на всеобхватна стратегия на ЕС за научни изследвания в областта на храните. Европа може да насърчава и преминаването към устойчиво хранене и намаляването на загубите и разхищението на храна в други глобални региони чрез своята програма SWITCH (16).

4.20 Научният ръководен комитет на ЕС за „ЕКСПО 2015“ в Милано определи научноизследователски предизвикателства в седем широки области и подчерта значението на подходите за насърчаване на системите и инвестирането в интердисциплинарни и трансдисциплинарни научни изследвания. Също така беше препоръчано създаването на международна група за продоволствена и хранителна сигурност, което би било конкретна стъпка за насърчаване на интердисциплинарен и междусекторен подход.

4.21 Научноизследователските и развойни дейности и иновациите са основните двигатели на прехода към устойчива продоволствена система в съответствие с целите на политиката в областта на климата. ЕИСК призовава институциите на ЕС и държавите членки да увеличат финансирането на дейности в тази област и ратува за съвместни усилия в случаите, когато резултатите от изследванията се споделят между научноизследователските общности, специалистите и други заинтересовани страни. Европейското партньорство за иновации за селскостопанска производителност и устойчивост (EIP-AGRI), подкрепяно от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), има решаваща роля за укрепването на сътрудничеството и съвместната работа между различните заинтересовани страни и за осигуряването на по-силна връзка между работещите на терена и научните работници. Освен това подход с участието на множество заинтересовани страни в рамките на „Хоризонт 2020“ е важен инструмент, за да се гарантира, че земеделските стопани са ключови участници в процеса. Ключът към успешното внедряване на иновациите е активното им популяризиране чрез консултативни и образователни органи пред крайните потребители в продоволствената система, както и чрез активно включване на крайните потребители в научноизследователските дейности и иновациите.

4.22 ЕИСК подчертава, че използването на нови информационни и комуникационни технологии (ИКТ) и съществуващи програми на Комисията като „Галилео“ и „Коперник“ в селскостопанския сектор спомага за подобряване на техниките за устойчиво производство на суровини в ЕС. ЕИСК призовава за допълнителни научни изследвания и разработки в прилагането на ИКТ във всички сектори на производство на храни. Тези техники са от решаващо значение за по-нататъшното развиване на прецизни техники за производство на храни с по-ефективно използване на ресурсите, ранно откриване на болести и смущения в климата, както и екстремни метеорологични условия. Това от своя страна може да ограничи загубите на храни при първичното производство. Освен това повече научни изследвания следва да се насочат към оценка на потенциала на новаторските видове земеделие (като например градско земеделие), както и към подобряване на фуражите.

Борба с болестите по растенията и животните с оглед повишаване на устойчивостта на продоволствената система

4.23 Разпространението на вредители и болести по растенията и животните, утежнено от глобализираната търговия и изменението на климата, оказва неблагоприятно въздействие върху продоволствените системи. Скорошните огнища на африканска чума по свинете или на Xylella fastidiosa, която засяга маслиновите насаждения в Южна Италия, са само част от примерите как болестите по растенията и животните могат да нарушат функционирането на продоволствената система и да генерират загуби на храни. Въпреки че ЕС разполага с една от най-добрите системи за ранно откриване и предотвратяване в света, неговата политика и законодателна рамка относно здравето на растенията и животните могат да се развият и укрепят още повече чрез по-силен акцент върху предотвратяването на кризи, по-добро наблюдение и ранно откриване, подготвеност и управление, както и върху набелязването и оценката на нови и нововъзникващи рискове както в ЕС, така и извън него. Вече има създадена мрежа от референтни лаборатории за болестите по животните, но не и за тези по растенията. Знанията и научните изследвания са най-важните стълбове на превенцията. ЕИСК призовава Комисията и държавите членки да проявят още по-голяма амбиция по отношение на незабавното финансиране на центрове за изследвания на болестите по животните и създаването на референтни лаборатории за болестите по растенията. Следва да бъдат укрепени и системите за ранно откриване и предотвратяване на болести, като същевременно се гарантира, че производителите на храни и другите оператори (напр. селскостопанските работници) са надлежно компенсирани за всякакви загуби, включително за икономическите загуби, понасяни от селскостопанските производители, когато при поява на огнища на болести, се ограничава търговията в името на обществения интерес. Освен това трябва да се постави ударение върху установяването на по-разнообразни земеделски системи, които са по- издръжливи на биотичен стрес.

4.24 Инвестициите в научните изследвания следва да се съсредоточат върху предотвратяването и ранното откриване на болести, тъй като лечението и ликвидирането на съществуващи болести може да е свързано с големи щети и разходи. Изграждането на капацитет и повишаването на осведомеността са от съществено значение, както и трансферът на знания от научните изследователи към земеделските стопани и други оператори. Трансферът на знания и сътрудничеството с трети страни са от съществено значение. ЕС следва да осигури актове с незадължителен характер, насоки и инструменти за по-добро наблюдение, но по-строгият контрол на вноса също е от решаващо значение. Преодоляването на резистентността към антибиотици също е от съществено значение и следва да се възприеме интегриран подход, който да съчетава опазването на здравето на хората и на животните (подход „Едно здраве“).

Брюксел, 26 май 2016 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Georges DASSIS

(1) Група от експерти на високо равнище (ГЕВР), Food losses and waste in the context of sustainable food systems („Загубите на храни и разхищението на храни в контекста на устойчивите продоволствени системи“), доклад на ГЕВР, Рим, 2014 г.

(2) http://www.unep.org/resourcepanel/Portals/24102/PDFs/PriorityProductsAndMaterials_Summary_EN.pdf

(3) COM(2013) 838 final, http://ec.europa.eu/agriculture/genetic-resources/pdf/com-2013-838_bg.pdf

(4) ФАО, „Загуби и разхищение на храни в световен мащаб“, 2011 г.

(5) Определението на ООН за загуба и разхищение на храни може да се намери на адрес: http://thinkeatsave.org/index.php/be-informed/definition-of-food-loss-and-waste

(6) Проект EU FUSIONS (Използване на храните за социални иновации чрез оптимизиране на стратегиите за предотвратяването на отпадъците), 2016 г., Estimates of European food waste levels (Оценка на равнищата на разхищение на храни в Европа). http://eu-fusions.org/phocadownload/Publications/Estimates%20of%20European%20food%20waste%20levels.pdf

(7) Проект EU FUSIONS, съвкупност от данни за 2015 г.; EC Preparatory Study on Food Waste (Подготвително проучване на ЕК относно разхищението на храни), 2011 г., http://eu-fusions.org/index.php/publications http://ec.europa.eu/environment/eussd/pdf/bio_foodwaste_report.pdf

(8) Европейска агенция за околната среда (EEA), 2015 г., http://www.eea.europa.eu/signals/signals-2015/articles/agriculture-and-climate-change

(9) Вж. „Стратегия на ЕС за адаптация към изменението на климата“ (COM(2013) 216 final).

(10) СЗО, Данни на Глобалната обсерватория за здравеопазване (GHO), 2015 г. Достъпни на: http://www.who.int/gho/ncd/risk_factors/obesity_text/en/

(11) Нидерландски научен съвет за правителствена политика, Towards a food policy (Към политика в областта на храните), 2015 г.

(12) Правителство на Нидерландия, Food agenda: for safe, healthy and sustainable food (Програма за храните: за безопасни, здравословни и устойчиви храни), 2015 г.

(13) FAOSTAT, 2015 г.

(14) Нидерландски съвет по здравеопазване (Gezondheidsraad), Guidelines for a healthy diet: the ecological perspective („Насоки за здравословно хранене: екологичната перспектива“), публикация № 2011/08, Хага.

(15) Долна камара на нидерландския парламент 2014–2015 г., 32793, № 162.

(16) http://www.switch-asia.eu