Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Стратегия за бъдещето на Европа относно работната сила в областта на здравеопазването и полагането на грижи“

(становище по собствена инициатива)

(2022/C 486/06)

Докладчик: Danko RELIĆ Докладчик: Zoe TZOTZE-LANARA

Решение на Пленарната асамблея 20.1.2022 г. Правно основание член 52, параграф 2 от Правилника за дейността становище по собствена инициатива Компетентна секция „Заетост, социални въпроси и гражданство“ Приемане от секцията 6.9.2022 г. Приемане на пленарна сесия 21.9.2022 г. Пленарна сесия № 572 Резултат от гласуването („за“/„против“/„въздържал се“) 194/4/3

1. Заключения и препоръки

1.1. ЕИСК твърдо стои зад принципа, според който в основата на силните и устойчиви здравни системи и тяхното развитие може да бъде само образована, квалифицирана и мотивирана работна сила в областта на здравеопазването, като това е от основно значение за постигането на успешна здравна политика и следователно е от съществено значение за постигането на здравно осигуряване, насочено към всички хора, и „право на здраве“, както се препоръчва от Конференцията за бъдещето на Европа, като се гарантира на всички европейци равен и устойчив достъп до финансово достъпно, превантивно, лечебно и качествено здравеопазване.

1.2. ЕИСК приветства инициативата за действие на равнището на ЕС за укрепване на дългосрочните грижи и образованието и грижите в ранна детска възраст, както е предвидено в Европейския стълб на социалните права, което ще допринесе за висококачествени, достъпни, справедливи и финансово достъпни услуги за полагане на грижи и ще спомогне за утвърждаване на равенството между половете и социалната справедливост.

1.3. ЕИСК призовава за трансформиращ подход към грижите, насочен към хората, техните права и потребности, включително участието им във всички съответни дискусии, консултации и решения. Комитетът настоятелно призовава Комисията да прояви амбиция при определянето на стратегия за полагане на грижи, която да допринесе за сближаването и конвергенцията във възходяща посока в областта на здравеопазването и дългосрочните грижи между и в рамките на държавите членки.

1.4. Чрез Европейска гаранция за предоставяне на грижи може да се гарантира, че всеки, който живее в ЕС, има достъп през целия си живот до качествени здравеопазване и услуги за полагане на грижи на достъпни цени, както и че се преодолява недостигът на грижи и се насърчават достойни условия на труд, като се предоставят възможности за обучение. Подкрепата и по-доброто признаване на лицата, полагащи неформални грижи, и политиките, насочени към справяне с проблемите при платените и неплатените неформални грижи, са от ключово значение за ефективното използване на ресурсите.

1.5. Като се има предвид, че ефикасните, отговорни и добре финансирани обществени услуги продължават да бъдат от решаващо значение за гарантиране на равен достъп до качествени грижи, ЕИСК призовава Европейския съюз да гарантира допълване между всички доставчици на услуги за полагане на грижи въз основа на принципа на солидарност, да насърчава инвестициите в обществените услуги, социалната икономика и да подкрепя участниците от социалната икономика в сектора за полагане на грижи.

1.6. При планирането на работната сила следва да се вземе под внимание развитието на цифровите технологии, тъй като иновациите в тези области разкриват възможности за създаването на нова работна среда и условия, в които се предоставят грижи, и изискват нови умения. Подкрепата за цифровизацията на услугите в областта на дългосрочните грижи е от ключово значение за преодоляване на цифровото разделение и цифровата бедност.

1.7. ЕИСК предлага актуализиране на Плана за действие за работната сила в областта на здравеопазването и грижите в Европейския съюз ( 1 ) . Разработването на интегрирано планиране и прогнозиране на работната сила в здравния сектор и адаптирането на уменията на работната сила в областта на здравеопазването и дългосрочните грижи са от съществено значение за подобряване на достъпа до тези услуги и тяхното качество. Един актуализиран план би могъл да осигури по-добро събиране на данни, като използва потенциала на цифровизацията в целия ЕС, и да разработи методи за по-добро прогнозиране на нуждите от работна сила и умения.

1.8. ЕИСК подчертава, че правото на мобилност трябва да се зачита в рамките на ЕС. Трансграничната мобилност добавя още едно измерение към планирането на работната сила — създаването на Европейска служба за наблюдение на работната сила в здравния сектор, която да подпомага държавите членки при създаването и поддържането на структури за планиране и координирането на трансграничните аспекти на планирането, би било полезен дългосрочен елемент на инфраструктурата.

1.9. Социалният диалог с участието на правителствата, работодателите и работниците и техните представителни организации е от ключово значение за трансформираща стратегия за полагане на грижи и устойчиви системи за здравеопазване и грижи в ЕС; лицата, полагащи и получаващи грижи, трябва да бъдат включени в определянето на приобщаваща, устойчива и съобразена с равенството между половете екосистема за полагане на грижи и здравеопазване.

2. Общи бележки относно полагането на грижи

2.1. Дългосрочните грижи, които са от жизненоважно значение за социалната закрила и благосъстоянието на гражданите на ЕС, включват набор от услуги и помощ за хора, които за продължителни периоди от време изпитват психическа и/или физическа нестабилност и/или имат увреждания, зависят от помощ, за да се справят с ежедневието си, и/или изискват някои постоянни медицински грижи от професионални или непрофесионални платени/неплатени доставчици на услуги в домашни условия или в заведения за здравни грижи и настаняване ( 2 )

2.2. Пандемията от COVID-19 подложи на сериозно изпитание устойчивостта и адекватността на системите за полагане на грижи в целия ЕС, като посочи структурни проблеми, като недостатъчно финансиране и недостиг на персонал в много държави, които могат да се влошат, тъй като все още остават икономически/политически предизвикателства, инфлацията, несигурността и енергийната криза.

2.3. В Европейския стълб на социалните права е залегнало правото на грижи и правото на всеки да има достъп до качествени услуги за предоставяне на формални грижи въз основа на нуждите. Обявената от председателя на Европейската комисия Фон дер Лайен в речта ѝ за състоянието на Съюза през 2021 г. нова европейска стратегия за грижите включва две препоръки на Съвета относно грижите за децата (преразглеждане на целите от Барселона) и относно дългосрочните грижи. Европейският парламент препоръча подобряване на предоставянето на грижи през целия живот въз основа на нуждите на получателите и доставчиците на грижи, като настоятелно призова Комисията да подкрепи държавите членки в разработването на качествени услуги за полагане на грижи ( 3 )

2.4. ЕИСК прие няколко становища относно предоставянето на грижи в ЕС ( 4 ) , в които се подчертава необходимостта от инвестиции във висококачествени, устойчиви и достъпни грижи за всички, както и от преодоляване на дефицитите в грижите за деца и дългосрочните грижи. ЕИСК установи недостатъци в предоставянето на грижи за всички, „диверсификацията и фрагментацията на предлаганите услуги, недостатъчното им регулиране, трудностите при координирането на равнищата на управление, проблемите, свързани със съчетаването на социалните и здравните услуги, нарастващата комерсиализация на услугите и необходимостта от политики и мерки за превенция“; като се противопостави на стереотипите и други форми на дискриминация срещу възрастните хора, ЕИСК призова за ориентирани към хората грижи, подкрепяни от цифровизацията. Във връзка с това ЕИСК препоръчва пълно внедряване на цифровизацията, за да се намали ненужната административна работа за лицата, полагащи грижи, и да се приложат най-добрите постижения на интелигентното регулиране.

3. Трансформиращ подход към грижите

3.1. За ефективна европейска стратегия за полагане на грижи се изисква ангажираност за трансформиращ и амбициозен подход, в чиято основа се поставят хората и техните основни права и потребности, като се гарантира участието им в консултации и решения, с потенциала да допринесе за сближаването и конвергенцията във възходяща посока между държавите членки и вътре в тях.

3.2. Европейската гаранция за предоставяне на грижи представлява тази трансформация и ще гарантира, че всеки, който живее в ЕС, има достъп до качествени грижи на достъпни цени през целия си живот, ще осигури съгласувана рамка, в която държавите членки да предоставят висококачествени услуги и стратегии за предоставяне на грижи през целия живот, както и ще подобри условията на труд и възможностите за обучение на полагащите грижи лица и подкрепа за лицата, полагащи неформални грижи.

3.3. Необходими са мащабни инвестиции в икономиката на грижите и инфраструктурата за предоставяне на грижи, за да се приложи трансформиращ подход, чрез който да се преодолеят постоянните пропуски при грижите, като потенциално това ще създаде почти 300 милиона работни места до 2035 г., и чрез който да се подкрепи равенството между половете и достъпа на жените до пазарите на труда ( 5 )

3.4. Въпреки че в държавите членки съществуват различни модели, ефективните, подлежащи на отчетност и добре финансирани обществени услуги продължават да бъдат от ключово значение за осигуряването на равен достъп до качествени грижи и за подкрепата на неплатените доставчици на грижи, особено на жените. ЕИСК подчертава необходимостта от максимално допълване и взаимодействие между всички доставчици на здравни грижи и здравни услуги както в публичния, така и в частния сектор (със и без стопанска цел), за да се постигне здравно осигуряване за всички ( 6 ) , като се вземат предвид най-добрите практики и положителните примери в държавите членки и същевременно се зачитат националните особености и различия.

3.5. Тенденциите в приватизацията и обусловените от пазара практики, като подбор на риска и максимизиране на печалбата спрямо грижите и здравеопазването, могат да изострят неравенствата, като засегнат най-уязвимите с неудовлетворени потребности от грижи. Съгласно принципите на солидарност, зачитане на националните правомощия и субсидиарност, дългосрочните грижи и грижите за деца на равнището на ЕС и на държавите членки се нуждаят от силни системи за социална закрила и обществени услуги, социални инвестиции и участници в социалната икономика — например взаимоспомагателни дружества, за да се предоставят оптимални грижи в общността и домашни грижи от подходящо обучени лица, полагащи грижи ( 7 )

3.6. Структурните и инвестиционните фондове на ЕС могат да се използват за подкрепа на инвестициите в областта на грижите. По отношение на здравеопазването и дългосрочните грижи Комисията следва да насочва по-добре своите специфични за всяка държава препоръки в рамките на европейския семестър и, когато е необходимо, да помага на държавите членки да отдават приоритет на адекватното финансиране като продуктивна инвестиция, а не като икономическа тежест.

4. Условия на труд, предизвикателства и потенциал за заетост

4.1. Около 6,3 милиона души работят в сектора на дългосрочните грижи в ЕС, докато 44 милиона души често предоставят дългосрочни грижи неформално на свои роднини или приятели в един от най-бързо развиващите се сектори в целия свят ( 8 ) . Очаква се до 2030 г. да бъдат създадени до 7 милиона работни места за приложни здравни специалисти и полагащи грижи работници ( 9 )

4.2. Сред големите предизвикателства, пред които е изправен секторът на грижите и които се проявяват в различна степен във всички държави членки, са недостигът на персонал, непривлекателните и тежки условия на труд, застаряването на работната сила и недостатъчно финансиране поради съкращения на социалните и здравните бюджети в отговор на икономическата криза от 2008 г. ( 10 ) . В почти всички държави от ЕС ръстът на работните места продължава да изостава поради психически и физически трудните условия, които карат здравните работници да напускат сектора — тенденция, изострена от пандемията, която има тежки последици за здравето и безопасността както на лицата, получаващи грижи, така и на здравните работници.

4.3. Трансформиращият подход следва да насърчава равенството между половете, като се има предвид, че жените представляват над 80 % от работната сила в сектора на грижите, са основни лица, полагащи и получаващи грижи, във формална и неформална среда ( 11 ) и средно са по-възрастни от общата работна сила в ЕС. Тъй като жените поемат по-голямата част от отговорностите за полагане на грижи в семейството, достъпните услуги на приемливи цени за образование и грижи в ранна детска възраст (ОГРДВ) и за дългосрочни грижи биха дали възможност на повече жени да се присъединят към пазара на труда. Правото на годишен отпуск за лица, полагащи грижи, в размер на най-малко пет работни дни, въведено с Директивата относно равновесието между професионалния и личния живот, ще осигури известна подкрепа за лицата, полагащи неформални грижи, които се опитват да балансират работата и отговорностите за полагане на грижи. Липсата на подходящ платен отпуск обаче възпрепятства пълноценното упражняване на това право, предвидено в директивата, и може да изостри неравенството между половете.

4.4. Заплатите в сектора са под средните в много държави от ЕС въпреки тежките условия на труд, специфичните изисквания по отношение на уменията/компетентностите и квалификациите, както и високите рискове за здравето и безопасността на работното място ( 12 ) . В няколко държави членки участието в профсъюзи, обхватът на колективното договаряне, удовлетвореността от работата и съотношението между персонала и ползвателите са на ниско равнище; наред с другото, пандемията разкри недостатъчното предоставяне на лични предпазни средства.

4.5. В Европа неплатените неформални грижи или семейните грижи са крайъгълен камък на предоставянето на дългосрочни грижи, но грижите в домашни условия и грижите в общността в много държави продължават да бъдат недостатъчно развити и трудно достъпни ( 13 ) . Като се има предвид въздействието, което предоставянето на неформални грижи оказва върху основните резултати по отношение на качеството на живота, ЕИСК настоятелно препоръчва политики, които насърчават „формализирането“ на неформалните грижи, подкрепят полагащите неформални грижи и допринасят за ефективното използване на ресурсите.

4.6. ЕИСК изразява загриженост относно широкото разпространение на несигурни работни места за полагане на грижи сред недекларираните работници, най-вече жени, предоставящи грижи в домашни условия, като настанени в дома на работодателя, предимно идващи от мигрантски общности или от различни категории мобилни граждани. За този сив сектор, чието положение е влошено от липсата на достъп до формални грижи и от икономическата необходимост, е необходим съгласуван подход на политиката и обръщане на надлежно внимание на процедурите за сертифициране на уменията, узаконяване и/или издаване на разрешения за пребиваване.

4.7. С нарастването на търсенето на дългосрочни грижи секторът ще се възползва от по-високи и стимулиращи заплати, ефективно колективно представителство и колективно договаряне, както и от повече обучения. Публичното финансиране, привлечено за подобряване на условията на труд (например чрез изисквания в областта на обществените поръчки), може да спомогне за преодоляване на недостига на персонал и за гарантиране на висококачествени дългосрочни грижи. Професионализацията, определянето на качеството и разработването на стандарти за оценка/измерване на качеството, както и хармонизацията на стандартите в държавите членки са от съществено значение за обновяването на сектора ( 14 )

5. Други бележки

5.1. Пандемията разкри разпокъсаността и разпръснатостта, особено по отношение на отговорностите за предоставяне и финансиране на услугите в много държави членки, което показва необходимостта от по-добра интеграция между системите за здравеопазване и националните системи за полагане на грижи ( 15 ) , които са в най-добра позиция да постигнат резултати по отношение на осигуряването на достъп за всички и ефективност.

5.2. Едно от новите големи предизвикателства, което изисква съгласувани мерки в новата стратегия за полагане на грижи, е превенцията и решаването на проблемите, свързани с психичното здраве, които са резултат от пандемията и зачестилите случаи на проблеми с психичното здраве (напр. деменция) поради застаряването на населението.

5.3. Както показва неотдавнашният опит, свързан с превенцията и контрола на COVID-19 в заведенията за дългосрочни грижи ( 16 ) , ефективната оценка, ефикасният и рационализиран външен надзор и инспекция както в публичните, така и в частните заведения за предоставяне на грижи, са от ключово значение за предотвратяването на злоупотреби и гарантирането на безопасността и качеството, особено за уязвимите групи от населението, възрастните хора и децата, като се използват съществуващите добри практики в държавите членки.

5.4. Разработването на стандартизирано за целия ЕС събиране на данни и на показатели за дългосрочни грижи е от жизненоважно значение за успешната стратегия за полагане на грижи на равнището на държавите членки, включително изисквания за докладване и редовно преразглеждане, които да се извършват с помощта на ефикасни и рационализирани процедури. По-специално адекватното предоставяне на грижи за децата изисква количествени и качествени цели за измерване на напредъка и за постигане и надхвърляне на целите от Барселона.

5.5. Подкрепата за цифровизацията на услугите в областта на дългосрочните грижи е от ключово значение за преодоляване на цифровото разделение. Специално внимание трябва да се обърне на достъпността, помощните системи, подобряването на цифровата грамотност и цифровизацията за качество на работните места, повишаване на квалификацията и нови методи за диагностика, мониторинг и лечение.

5.6. ЕИСК осъжда военните престъпления, извършени от Руската федерация в Украйна, насочени срещу здравни работници, пациенти, деца, болници и други заведения; наред със смъртните случаи и нараняванията тази агресия засяга сериозно системата на здравеопазване и грижи в Украйна, което налага целенасочени мерки за помощ и подкрепа — като се има предвид също така, че кризата в Украйна се разпростира навсякъде и засяга много аспекти от социалната и икономическата среда.

5.7. Социалният диалог с участието на правителствата, работодателите и работниците и техните представителни организации е от ключово значение за трансформираща стратегия за полагане на грижи и устойчиви здравни системи в ЕС; важно е да се отбележи, че тези, които получават и предоставят грижи, трябва да бъдат включени в определянето на по-приобщаваща, устойчива и съобразена с равенството между половете екосистема за полагане на грижи и здравеопазване, в която участват гражданското общество и други заинтересовани страни, например църквата и благотворителни организации.

6. Общи бележки относно работната сила в здравния сектор

6.1. Доброто здравеопазване е един от стълбовете на всяко стабилно, сигурно и проспериращо общество, а организирането му е отговорност на съответното правителство. Обичайна практика в много държави е да се разчита на ниските разходи и бързото наемане на здравни работници от други европейски държави. Това просто се признава като житейски факт, който за съжаление остава без алтернатива.

6.2. ЕИСК твърдо стои зад принципа, според който силните и устойчиви здравни системи могат да се основават и развиват само от образовани, квалифицирани и мотивирани здравни работници, които са от основно значение за осъществяването на успешна здравна политика и следователно са от съществено значение за постигането на здравно осигуряване за всички и за правото на здраве. Самите препоръки на Конференцията за бъдещето на Европа имат за цел да се създаде „право на здраве“, което да гарантира на всички европейци равен достъп до финансово достъпни, превантивни, лечебни и качествени здравни грижи за всички.

6.3. Европейският здравен съюз следва да подобри защитата, превенцията, готовността и реакцията на равнището на ЕС срещу заплахите за човешкото здраве. В този контекст успехът на всички ключови инициативи в рамките на Европейския здравен съюз зависи в голяма степен от висококачествената работна сила в здравния сектор.

6.4. В редица становища ( 17 ) ЕИСК разгледа въпроса за работната сила в здравния сектор от гледна точка на много други аспекти и дейности. Особено по време на пандемия, здравните работници са на първа линия, като показват изключително ниво на солидарност дори и в най-трудните времена.

6.5. ЕИСК подкрепя мерките, които следва да се предприемат, за да се повиши привлекателността на работните места в сектора на здравеопазването за младите хора. Това е една от най-важните предпоставки за създаването на достатъчен капацитет от човешки ресурси в системите на здравеопазването за задоволяване на нуждите от здравни грижи, насърчаване на здравеопазването и профилактика на заболяванията.

6.6. Данните за броя, миграцията, уменията и други специфични особености, свързани с работната сила в здравния сектор, следва да бъдат стандартизирани и непрекъснато споделяни между държавите членки. Многобройни събития (пандемията от COVID-19, земетресенията, наводненията, руското нахлуване в Украйна и др.) показват колко е важно да се реагира бързо, особено в кризисни ситуации.

6.7. Между 2000 г. и 2017 г. в държавите от ОИСР заетостта в сектора на здравните и социалните услуги се е увеличила с 48 % ( 18 ) . Със застаряването на населението и промените, които настъпват в него, търсенето на здравни услуги също ще се увеличи и промени: очаква се търсенето на здравни работници в световен мащаб да се увеличи почти двойно до 2030 г. ( 19 )

6.8. Още преди пандемията от COVID-19 капацитетът за предоставяне на основни здравни услуги беше ограничен в много държави поради постоянния недостиг на работна сила в здравеопазването и прогнозирания глобален недостиг от 18 милиона здравни специалисти до 2030 г. ( 20 )

6.9. Важно е ясно да се определят принципите на възможния трансфер или микс от умения и задачи (смяна на задачите/микса от умения). Необходимо е да се координират институциите, които обучават работната сила в здравния сектор, за да се отговори по подходящ начин на нуждите на националната система на здравеопазване чрез своевременни корекции в приема на обучаващи се и учебните програми.

6.10. Развитието на човешките ресурси в здравеопазването и социалните грижи следва да се придържа към принципа на координация, междусекторно сътрудничество и интегриране на грижите, както и да е подчинено на общата цел за постигане на непрекъснатост на грижите за гражданите в рамките на модела 24/7/365.

6.11. Специално внимание следва да се обърне на наличието на лечение в местните общности, особено в слабо населените райони, отдалечените или изолираните селски райони и островите, където по-активно трябва да се използват съвременни транспортни средства и телемедицински решения.

7. Планиране на работната сила в здравния сектор

7.1. ЕИСК счита, че планирането на работната сила в здравния сектор трябва да има за цел създаването на условия за професионална практика, която да подобри качеството на грижите и безопасността на пациентите. В същото време трябва да се осигури капацитет за висококачествено обучение на всички равнища.

7.2. Управлението на работната сила в здравния сектор трябва да се разглежда като стратегически важна дейност на равнището на цялата държавна администрация и чрез ключовата роля на правителството на държавата членка, и трябва да се осъществява по многосекторен начин при отчитане на различните перспективи и приоритети.

7.3. Управлението на работната сила в здравния сектор трябва да обхваща всички фази на „жизнения цикъл на специалистите“ — от привличането на бъдещи студенти до наемането на пенсионирали се. Процесът на подбор на кандидати за обучение, работа и повишение следва да бъде прозрачен и справедлив, без каквато и да е форма на дискриминация.

7.4. При планирането на работната сила в здравния сектор е важно да се вземат предвид и ясно да се представят нуждите на гражданите и здравните работници. При процесите на планиране и управление трябва да се определят методите, чрез които е възможно да се установят всички потребности на специалистите — от условията на труд, материалните права, възможностите за развитие, наличието на достатъчно време и ресурси за обучение и научни изследвания, до установяването на устойчив баланс между личния и професионалния живот.

7.5. Планирането на работната сила в здравния сектор трябва да отразява планирането на структурата, но и действията и процесите за постигане на поставените цели — да се определи какво трябва да се постигне и по какъв конкретен начин.

7.6. ЕИСК предлага актуализиране на Плана за действие за работната сила в областта на здравеопазването и грижите в Европейския съюз ( 21 ) . Разработването на интегрирано планиране и прогнозиране на работната сила в здравния сектор и адаптирането на уменията на работната сила в областта на здравеопазването и дългосрочните грижи са от съществено значение за подобряване на достъпа до тези услуги и тяхното качество.

7.7. Социалните партньори и всички заинтересовани организации на гражданското общество трябва да играят активна роля в процеса на планиране на работната сила в здравния сектор. Необходимо е да се определят взаимоотношенията между различните професионални групи, специфичните нужди на населението и системата за определени компетентности.

7.8. Определянето на непривлекателни географски райони или области на дейност, в които има недостиг на човешки ресурси, е необходимо за гарантиране на правата и за осигуряване на подходящи стимули за здравните специалисти. ЕИСК предлага Европейската комисия да издаде препоръки относно минималните съотношения на ресурсите на единица население за базово всеобщо здравно осигуряване и спешни ситуации, като се вземе предвид географското разпределение и възрастовия профил ( 22 )

7.9. Като основа за тези препоръки е важно да се подобри събирането на данни в международен план, за да се хармонизират категориите данни, когато е възможно, с цел да се установят различията и да се избегне погрешното тълкуване на данните. Важно е да се отразят националните отклонения от хармонизираните категории в Европа, за да може данните да се поставят в контекст ( 23 )

7.10. Въпросът за финансовите ресурси ще бъде разгледан по различен начин в зависимост от икономическите обстоятелства във всяка държава членка. Данните сочат, че държавите членки трябва да гарантират, че при планирането на системите като цяло, и по-специално планирането на работната сила в здравния сектор, се вземат под внимание както по-широката среда, така и относителната способност на правителството да оказва влияние върху нея ( 24 )

7.11. При планирането на работната сила следва да се вземе под внимание развитието на цифровите технологии, тъй като иновациите в тези области разкриват възможности за създаването на нова работна среда и условия, в които се предоставят грижи, и изискват нови умения.

8. Условия на труд

8.1. Важността на условията на труд като фактор при вземането на решения от страна на специалистите за започване, продължаване или напускане на медицинската кариера подсилва значението на съгласуваните политики в области като образованието, заетостта, семейния живот, финансите и миграцията. Въпреки че голяма част от обсъжданията на планирането на работната сила в здравния сектор са насочени към професионалното възнаграждение като ключов фактор за привличането и задържането на персонала, достъпът до образование и обучение, включително професионалното развитие и способността за поддържане на уменията, условията за практикуване като наличието на грижи, официалното работно време, достатъчното кадрово обезпечаване, значимите възможности за професионално развитие, както и равновесието между професионалния и личния живот са също фактори, които допринасят за създаването на здравословна работна среда, в която медицината е привлекателен и устойчив избор на кариера ( 25 )

8.2. Европейските и международните медицински организации отбелязват, че лекарите, работещи в болници, общи и частни практики все по-често се сблъскват със ситуации на насилие, понякога и крайно, в ежедневната си практика, извън наличието на някакъв конфликт ( 26 ) . ЕИСК призовава Европейската комисия и всички заинтересовани страни да проявят политическа ангажираност и осъзнаят неотложната необходимост здравните работници да бъдат защитени при изпълнението на своите задължения.

8.3. На работното място здравните работници са изложени на риск от заразяване с инфекциозни болести. Предаването на болести води до отсъствия, заболеваемост и в някои случаи смъртност сред здравните работници. Това, в крайна сметка, води до намаляване на работната сила и следователно засяга качеството на грижите за пациентите и тяхната безопасност.

8.4. Освен това здравните работници може да страдат от психологически стрес и потенциални психични разстройства, които се отразяват както на тяхната работа, така и на личния им живот. През последните години се отчитат все повече случаи на здравни работници, които ограничават професионалната си практика или се пенсионират по-рано поради физическо и емоционално изтощение („прегаряне“), депресия или други психични заболявания ( 27 ) . ЕИСК призовава за инвестиции в публични услуги в областта на психичното здраве, за да се гарантира пълен и свободен достъп до тези услуги за всички здравни специалисти.

9. Мобилност

9.1. ЕИСК подчертава, че правото на мобилност трябва да се зачита както в рамките на ЕС, така и извън него. Трансграничната мобилност следва да бъде улеснена в полза на отделния работник и професията като цяло, тъй като тя предоставя възможност за трансфер на знания и взаимно обучение, което е от полза за грижите за пациентите и в крайна сметка за цялата система на здравеопазване. В случай на миграция поради икономическа необходимост или неблагоприятни условия на труд, от решаващо значение е да се установят и отстранят основните причини за тази динамика и да се работи за подобряване на положението на работната сила в здравния сектор ( 28 )

9.2. Трансграничната мобилност добавя още едно измерение към планирането на работната сила — създаването на Европейска служба за наблюдение на работната сила в здравния сектор, която да подпомага държавите членки при създаването и поддържането на структури за планиране и координирането на трансграничните аспекти на планирането, би било полезен дългосрочен елемент на инфраструктурата. Тя следва да бъде свързана с процесите в ЕС, по-специално с европейския семестър и пандемичното планиране, предвидено в рамките на бъдещ регламент на ЕС относно сериозните трансгранични заплахи за здравето ( 29 )

9.3. Държавите членки трябва да прилагат етични политики за набиране на персонал в съответствие с Глобалния кодекс на СЗО за практиката при набирането на здравни работници от международния пазар на труда ( 30 ) . Наемането на специалисти от чужбина не бива да се разглежда като лесно средство за справяне с недостига на здравни работници на вътрешния пазар. Когато има асиметрични потоци на мобилност, следва да се положат усилия за създаване на механизми за балансиране, които да осигуряват изгодни за всички решения.

10. Други бележки

10.1. Ефективното лидерство е от решаващо значение за управлението на здравните специалисти на всички равнища; то е сложен и високо ценен компонент на здравното образование, който все по-често се признава като съществен фактор за постигането на високи стандарти на образование, научни изследвания и клинична практика.

10.2. Следователно висококачественото и достатъчно образование и развитие на лидерски умения следва да са част от учебните програми на всички професии в сектора на здравеопазването ( 31 )

Брюксел, 22 септември 2022 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Christa SCHWENG

(1) През 2012 г. Европейската комисия публикува своя План за действие за работната сила в сектора на здравеопазването в ЕС.

(2) Европейска комисия, ГД „Трудова заетост, социални въпроси и приобщаване“ (2014 г.). „Adequate social protection for long-term care needs in an ageing society: report jointly prepared by the Social Protection Committee and the European Commission“ („Подходяща социална закрила за нуждите от дългосрочни грижи в едно застаряващо общество: доклад, изготвен съвместно от Комитета за социална закрила и Европейската комисия“), Служба за публикации, https://data.europa.eu/doi/10.2767/32352, стр. 14.

(3) Резолюция на Европейския парламент от 15 ноември 2018 г. относно услугите за полагане на грижи в ЕС за подобряване на равенството между половете, https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2018-0464_BG.html.

(4) ОВ C 129, 11.4.2018 г., стр. 44; ОВ C 487, 28.12.2016 г., стр. 7; ОВ C 204, 9.8.2008 г., стр. 103; Брошура и становище на ЕИСК относно „Икономическа, технологична и социална промяна в авангардните здравни услуги за възрастните хора“ (ОВ C 240, 16.7.2019 г., стр. 10); становище на ЕИСК относно „Към нов модел на грижи и подкрепа за възрастните хора: поуки от пандемията, породена от COVID-19“ (ОВ C 194, 12.5.2022 г., стр. 19).

(5) Addati, L., Cattaneo, U., и E. Pozzan. 2022 Report on „Care at Work: Investing in Care Leave and Services for a More Gender Equal World of Work“ (Доклад за 2022 г. относно „Грижи на работното място: инвестиране в отпуск и услуги за полагане на грижи за свят с по-голяма степен на равенство между половете на работното място“). МОТ, Женева https://www.ilo.org/global/topics/care-economy/WCMS_838653/lang--en/index.htm.

(6) https://www.who.int/publications/i/item/WHO-HIS-SDS-2018.53.

(7) Вж. становище на ЕИСК относно „Въздействието на социалните инвестиции върху заетостта и публичните бюджети“ (OB C 226, 16.7.2014 г., стр. 21).

(8) Eurofound (2020 г.), „Long-term care workforce: Employment and working conditions“ („Работещи в сектора на дългосрочните грижи: заетост и условия на труд“), Служба за публикации на Европейския съюз, Люксембург. https://www.eurofound.europa.eu/nb/publications/customised-report/2020/long-term-care-workforce-employment-and-working-conditions.

(9) Barslund, Mikkel et. al (2021). Study: Policies for long-term Carers („Проучване: Политики за лицата, полагащи дългосрочни грижи“) (2021 г.) Брюксел, Европейски парламент, https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2021/695476/IPOL_STU(2021)695476_EN.pdf.

(10) https://www.euro.who.int/__data/assets/pdf_file/0011/186932/12-Summary-Economic-crisis,-health-systems-and-health-in-Europe.pdf.

(11) Европейска комисия, генерална дирекция „Трудова заетост, социални въпроси и приобщаване“, „Long-term care report: trends, challenges and opportunities in an ageing society“ („Доклад за дългосрочните грижи: тенденции, предизвикателства и възможности в едно застаряващо общество“) (2021 г.) т. I, гл. 3. Служба за публикации, стр. 12, 28 https://data.europa.eu/doi/10.2767/677726.

(12) Вж. бележка под линия 11, стр. 68—70.

(13) Европейска комисия, ГД „Трудова заетост, социални въпроси и приобщаване“, (2018 г.) Zigante, V., „Informal care in Europe: exploring formalisation, availability and quality“ („Неформалните грижи в Европа: проучване на формализацията, наличността и качеството“), Служба за публикации, https://data.europa.eu/doi/10.2767/78836.

Spasova, S., et al (2018). Challenges in long-term care in Europe. A study of national policies, European Social Policy Network (ESPN) („Предизвикателства в дългосрочните грижи в Европа“. Проучване на националните политики, Европейската мрежа по социална политика (ESPN), Брюксел, Европейска комисия. https://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8128&furtherPubs=yes.

(14) Вж. бележка под линия 11, глава 3.

(15) Европейска комисия, ГД „Трудова заетост, социални въпроси и приобщаване“ (2014 г.), „Adequate social protection for long-term care needs in an ageing society: report jointly prepared by the Social Protection Committee and the European Commission“ („Подходяща социална закрила за нуждите от дългосрочни грижи в едно застаряващо общество: доклад, изготвен съвместно от Комитета за социална закрила и Европейската комисия“), Служба за публикации, стр. 36 https://data.europa.eu/doi/10.2767/32352 и Паневропейска комисия по здравеопазване и устойчиво развитие (2021), „Drawing light from the pandemic: a new strategy for health and sustainable development. A review of the evidence“ („Пандемията като просветление — нова стратегия за здравеопазване и устойчиво развитие. Преглед на данните“) https://www.euro.who.int/__data/assets/pdf_file/0015/511701/Pan-European-Commission-health-sustainable-development-eng.pdf.

(16) Danis, K., Fonteneau, L., et al., (2020). High impact of COVID-19 in long-term care facilities: suggestion for monitoring in the EU/EEA, Euro Surveillance : European Communicable Disease Bulletin, 25(22) („Значително въздействие на COVID-19 в заведенията за дългосрочни грижи: предложение за мониторинг в ЕС/ЕИП“, Euro Surveillance : европейски бюлетин за заразни болести, т. 25, бр. 22). https://doi.org/10.2807/1560-7917.ES.2020.25.22.2000956.

(17) ОВ C 286, 16.7.2021 г., стр. 109; ОВ C 429, 11.12.2020 г., стр. 251; ОВ C 242, 23.7.2015 г., стр. 48; ОВ C 143, 22.5.2012 г.; ОВ C 18, 19.1.2011 г., стр. 74; ОВ C 77, 31.3.2009 г., стр. 96.

(18) https://one.oecd.org/document/ECO/WKP(2021)43/en/pdf.

(19) Liu JX, Goryakin Y, Maeda A, Bruckner T, Scheffler R., Global health workforce labor market projections for 2030 (Глобален пазар на труда в здравния сектор — прогнози за 2030 г.), Human Resources for Health 2017 г.; 15:11 (https://human-resources-health.biomedcentral.com/articles/10.1186/s12960-017-0187-2).

(20) https://www.who.int/health-topics/health-workforce#tab=tab_1.

(21) През 2012 г. Европейската комисия публикува своя План за действие за работната сила в здравния сектор в ЕС.

(22) CPME Policy on Health Workforce (Политика на CPME относно работната сила в сектора на здравеопазването) (https://www.cpme.eu/policies-and-projects/professional-practice-and-patients-rights/health-systems-and-health-workforce).

(23) Вж. бележка под линия 2.

(24) Russo G, Pavignani E, Guerreiro CS, Neves C., Can we halt health workforce deterioration in failed states? Insights from Guinea Bissau on the nature, persistence and evolution of its HRH crisis, Human Resources for Health 2017; 15(1):12 („Можем ли да спрем влошаването на работната сила в здравеопазването в провалените държави? Прозрения от Гвинея-Бисау за естеството, постоянството и еволюцията на кризата с човешките ресурси в здравеопазването“, Човешки ресурси в здравеопазването 2017 г.; 15(1):12).

(25) Вж. бележка под линия 2.

(26) https://www.cpme.eu/api/documents/adopted/2020/3/EMOs.Joint_.Statement.on_.Violence.FINAL_.12.3.2020.pdf.

(27) Dyrbye, L. N., T. D. Shanafelt, C. A. Sinsky, P. F. Cipriano, J. Bhatt, A. Ommaya, C. P. West, and D. Meyers. 2017, Burnout among health care professionals: A call to explore and address this underrecognised threat to safe, high-quality care. („Синдромът на професионалното изчерпване сред здравните специалисти: призив за проучване и справяне с тази подценявана заплаха за предоставянето на безопасни и висококачествени грижи“. Гледни точки на Национална академия по медицина. Документ за обсъждане, Национална академия по медицина, Вашингтон, окръг Колумбия).

(28) Европейска комисия, ГД „Трудова заетост, социални въпроси и приобщаване“ (2014 г.), „Adequate social protection for long-term care needs in an ageing society: report jointly prepared by the Social Protection Committee and the European Commission“, Служба за публикации, https://op.europa.eu/en/publication-detail/-/publication/71532344-ddf1-4d34-a7aa-f65c701a22a2/language-enq, стр. 14.

(29) Европейска комисия, ГД „Трудова заетост, социални въпроси и приобщаване“ (2014 г.), „Adequate social protection for long-term care needs in an ageing society: report jointly prepared by the Social Protection Committee and the European Commission“, Служба за публикации, https://op.europa.eu/en/publication-detail/-/publication/71532344-ddf1-4d34-a7aa-f65c701a22a2/language-enq, стр. 14.

(30) https://www.who.int/publications/m/item/migration-code

(31) Van Diggele, C., Burgess, A., Roberts, C., & Mellis, C. (2020 г.), „Leadership in healthcare education“ („Лидерство в здравното образование“). BMC Medical Education, 20 (Suppl. 2), 456 https://doi.org/10.1186/s12909-020-02288-x