[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 18.6.2009

COM(2009) 281 окончателен

СЪОБЩЕНИЕ НА КОМИСИЯТА ДО СЪВЕТА

Доклад относно функционирането на Регламент № 139/2004

{SEC(2009)808}

СЪОБЩЕНИЕ НА КОМИСИЯТА ДО СЪВЕТА

Доклад относно функционирането на Регламент № 139/2004

1. История на досието

1. Регламент (ЕИО) № 4064/89 на Съвета, „Регламентът за сливанията на ЕО“, влезе в сила на 21 септември 1990 г. Регламентът за сливанията на ЕО се прилага към концентрации, за които се счита, че имат общностно измерение, т.е. когато оборотът на заинтересованите страни отговаря на праговете, посочени в член 1 на регламента за сливанията на ЕО.

2. Един от главните принципи на Регламента за сливанията на ЕО е изключителната компетентност на Комисията по отношение на концентрациите с общностно измерение. Концепцията, че Комисията следва да има изключителна компетентност за работа в областта на сливанията с общностно измерение произлиза от принципа на субсидиарността. От гледна точка на европейските делови среди изключителната компетентност на Комисията предоставя също така улеснение „на едно гише”, което е широко признато като съществена част от поддържането на едно приемливо ниво на регулаторните разходи, свързани с трансгранични операции. Освен това изключителната компетентност на Комисията да проверява такива сливания е важен елемент при осигуряването на "еднакви условия на конкуренция" за концентрации, които несъмнено са произлезли като резултат от изграждането на вътрешния пазар. Този принцип е широко приет като най-ефикасният начин за гарантиране, че всички сливания със значително трансгранично въздействие са предмет на единен набор от правила.

3. След внимателен преглед на придобития опит през 1998 г. Регламентът за сливанията на ЕО бе изменен с Регламент № 1310/97 на Съвета. Във връзка с член 1 бе въведена нова алинея - член 1, параграф 3, предвиждаща алтернативен праг на оборота. Целта на тази разпоредба бе да се обърне внимание на проблема, че значителен брой дела не са успели да отговорят на изискванията за оборота според член 1, параграф 2, и за които е следвало да се изпрати уведомление в няколко държави-членки. Много такива концентрации имаха значително трансгранично въздействие, но не се възползваха от принципа „на едно гише”. Регламентът за сливанията на ЕО следователно не успя напълно да създаде еднакви условия за конкуренция и набор от съгласувани правила за тази категория случаи.

4. Приемането на преработеният Регламент за сливанията на ЕО на 20 януари 2004 г.[1] (наричан още „Регламент за сливанията на ЕО“) бе следващата стъпка към по-нататъшно подобряване на разпределянето на делата за сливания между Комисията и държавите-членки. Това беше резултатът от задълбочен преглед и широк дебат с всички заинтересовани страни, който започна през 2001 г. със Зелената книга на Комисията[2].

5. С преработеният Регламент за сливанията на ЕО се въведоха няколко съществени и процедурни изменения. Прегледът установи, че независимо от въвеждането на праг съгласно член 1, параграф 3, все още има допълнителна възможност за по-добро разпределение на делата между Комисията и националните органи за защита на конкуренцията (НОЗК). Следователно, докато праговете на оборота, определени в член 1, параграфи 2 и 3 бяха оставени непроменени, бе въведен набор от доброволни механизми за препращане преди уведомяването, с оглед „по-нататъшното повишаване на ефикасността на системата за контрол на концентрациите в Общността.“ [3] Ръководните за системата принципи бяха тези, според които решенията, взети с оглед на препращането на случаи, следва да вземат предвид „ по-конкретно кой е по-компетентният орган за провеждане на разследването, предимствата, присъщи на системата „на едно гише”, важността на правната сигурност с оглед на компетентността.“[4]

2. Обхват и цел на настоящия доклад

6. С настоящият доклад се извършва преглед на сегашното състояние, като целта е да се разбере и оцени действието на праговете за компетентност и техните коригиращи механизми след влизането в сила на преработеният Регламент за сливанията на ЕО на 1 май 2004 г., предвидени в член 1, параграф 4 и в член 4, параграф 6. Той следва да се чете заедно с придружаващия работен документ на службите на Комисията, който съдържа по-подробен преглед.

7. В редица области с настоящия доклад се открояват аспекти, които заслужават допълнително обсъждане, но се оставя открит въпроса за целесъобразността от изменения в съществуващите правила или практика. В по-късен етап той ще послужи за основа на Комисията при преценката на целесъобразността от предприемане на допълнителни инициативи в тази област.

3. Система на прагове на компетентност и коригиращи механизми

8. Разделението на компетентността между Комисията и НОЗК се основава на прилагането на праговете на оборота, определени в член 1[5], и включва три коригиращи механизма. Първият коригиращ механизъм е така нареченото „правило за две трети“. Целта на това правило е да изключи някои дела от компетентността на Комисията, които са ясно свързани с една държава-членка[6].

9. Вторият коригиращ механизъм е системата за препращане преди уведомяване, въведена през 2004 г. Този механизъм позволява преразпределяне на компетентност към държавите-членки съгласно член 4, параграф 4 или към Комисията съгласно член 4, параграф 5, ако са изпълнени някои условия[7]. Инициативата принадлежи на страните преди уведомяването. Въпреки това, препращането подлежи на одобрение от държавите-членки и Комисията съгласно член 4, параграф 4 и от държавите-членки съгласно член 4, параграф 5.

10. Третият коригиращ механизъм е системата за препращане след уведомяването, при която една или повече държави-членки може да изиска Комисията да оцени сливанията, които попадат под праговете на Регламента за сливанията на ЕО при определени условия (член 22)[8]. Обратно, по делата, за които е изпратено уведомление съгласно Регламента за сливанията на ЕО, при някои условия държава-членка може да поиска прехвърляне на компетентност към своя национален орган.(член 9)[9].

4. Прагове за компетентност

11. Оказва се, че критериите за праговете в член 1, параграф 2 и параграф 3, разглеждани съвместно с наличните коригиращи механизми, функционират задоволително при разпределянето на компетентност.

12. Въпреки това, анализът на Комисията относно делата, докладвани от НОЗК показва, че все още съществуват значителен брой операции,за които трябва да се изпрати уведомление в повече от една държава-членка. С оглед на това, налични данни за 2007 г. показват, че са извършени поне 100 операции,за които е можело да се изпрати уведомление в три или повече държави-членки[10]. За тези концентрации, взети заедно, са били необходими повече от 360 паралелни разследвания от НОЗК.

13. Преобладаващата част от делата с изисквания за подаване на уведомление в три или повече държави-членки включва по-обширни пазари от националните или е свързана с няколко национални или по-малки пазари. Следователно, съществуват редица операции със значителни трансгранични последствия, които биха останали извън обсега на Регламента за сливанията на ЕО. В този контекст може да се направи заключение, че има допълнителна възможност за преглед на принципа „на едно гише“.

14. Наличните данни показват също, че около 6 % от делата, за които е подадено уведомление, в поне три държави-членки, са създали проблеми за конкуренцията. Това показва, че определен брой допълнителни концентрации могат да бъдат подходящи кандидати за преглед от страна на Комисията, дори когато се взема предвид принципа за „по-компетентният орган“. Всъщност отрицателните последствия от паралелните производства и потенциалният риск от противоречиви резултати са особено важни за делата, които повдигат съществени въпроси, свързани с конкуренцията.

15. Извън рамките на приложението на съществуващите прагове за компетентност и техните коригиращи механизми, за да се постигне изцяло целта за еднакви условия на конкуренция на общия пазар, общественото допитване предложи да се предвидят усилия за по-нататъшно сближаване на различни национални правила за контрол на сливанията и тяхната връзка с правилата на Общността, с цел да се посрещнат възникналите трудностите в контекста на няколко уведомления.

5. Правилото за две трети

16. Имало е поне 126 дела, които са попаднали в обсега на правилото за двете трети през разглеждания период[11]. Следователно е имало няколко дела, които са отговаряли на този праг, в сравнение с всички дела на равнище държава-членка[12]. Освен това, правилото е прилагано най-вече във връзка с концентрации в рамките на големи държави-членки. Правилото за двете трети в повечето случаи прави съответното разграничение между концентрации, които са от значение за Общността, и тези, които не са, по отношение на трансграничните последствия на тези концентрации. Въпреки това съществуват някои случаи с потенциални трансгранични последствия в Общността, които въпреки това попадат в компетенциите на НОЗК в резултат на това правило. По същество, съображения от обществен интерес, различни от политиката за конкуренцията, са приложени в редица попадащи под този праг дела, за разрешаване на сливания, които биха могли да предизвикат опасения относно конкуренцията. В по-общ план е желателно контролът върху сливанията в рамките на ЕС да гарантира защита на лоялната конкуренция, независимо от това кой орган изпълнява ролята на агенция, извършваща прегледа. В този контекст настоящият модел на правилото за двете трети заслужава допълнително разглеждане.

6. Механизъм за препращане преди уведомяване

17. Опитът на Комисията, както и получените от НОЗК и заинтересованите страни коментари недвусмислено подкрепят мнението, че механизмите за препращане преди уведомяване, въведени през 2004 г., значително са засилили гъвкавостта за прехвърляне на компетентност и ефикасността на контрола върху сливанията в ЕС. Те значително са подобрили разпределението на делата между Комисията и държавите-членки, вземайки предвид принципите „на едно гише“ и „по-компетентен орган“.

18. Всъщност наличната информация ясно подкрепя мнението, че тези механизми са позволили компетентният орган да работи по случаите, като в същото време избягва ненужни паралелни производства и несъвместими усилия за правоприлагане. Оценява се, че тези механизми са позволили намаляване на броя на производствата приблизително до 150 от почти хиляда потенциални паралелни производства за периода между 2004 г. и 2008 г. Освен това, те са позволили преразпределение на 40 дела от Комисията към държавите-членки за същия период. Препращания са били отхвърлени само в четири случая съгласно член 4, параграф 5 и в един случай съгласно член 4, параграф 4.

19. Въпреки това, откроили са се някои проблеми, по-специално в процедурно отношение. Заинтересованите страни са изразили загриженост, по-специално по отношение на общата продължителност и тромавост на процеса на препращане към друга инстанция. Тези фактори са били отбелязани като основната причина да не се отправи иск за препращане от заинтересованите страни в много от случаите.

20. В тази връзка, въз основа на наличните данни относно броя на многократните регистрации, и като се вземат предвид коментарите на заинтересованите страни, очевидно съществува допълнителна възможност за използване на механизма за препращане съгласно член 4, параграф 5 в повече случаи, като по този начин се подобри системата „на едно гише[13]. От друга страна, може да съществува възможност за повече препращания в посока на държавите-членки в изпълнение на член 4, параграф 4.

7. механизъм за препращане след уведомяване

21. Механизмите за препращане след уведомяване, предвидени в член 9 и член 22 от Регламента за сливанията на ЕО, са доказали, че продължават да бъдат полезни коригиращи инструменти и след въвеждането на механизмите за препращане преди уведомяване. Това отразява различната функция на механизмите за препращане след уведомяване, което позволява гъвкаво преразпределение на делата по инициатива на държавите-членки или на Комисията, когато това е целесъобразно. Въпреки това, загрижеността на деловите среди по отношение на продължителността и тромавостта на процедурите за препращане, описани по-горе, се отнася и до тези механизми.

8. Заключение

22. Настоящият доклад представя информация на Съвета относно функционирането на праговете за уведомяване съгласно член 1 от Регламента за сливанията на ЕО при разпределяне на делата за сливания между общностно равнище и национално равнище и на механизмите за препращане, предвидени в членове 4, 9 и 22. Заключенията от настоящия доклад се ограничават до оценяването на ситуацията без да предлагат някакви мерки. След настоящия доклад и като отчита по-специално реакциите от страна на Съвета, Комисията може да представи предложения за преразглеждане на праговете за уведомяване или на механизмите за препращане, съгласно член 1, параграф 5 и член 4, параграф 6 от Регламента за сливанията на ЕО.

23. Комисията стига до заключението, че като цяло праговете на компетентност и наборът от коригиращи механизми, предвидени в Регламента за сливанията на ЕО, са предоставили съответната правна рамка за разпределяне на делата между общностно равнище и равнище държави-членки. Тази рамка в повечето случаи е била ефективна при разграничаване на делата, които са от значение за Общността, от тези, които са свързани главно с държавите-членки, с оглед на целите на принципа „на едно гише“ и принципа за „по-компетентен орган“. Независимо от този успех, има възможност за допълнително подобряване на сегашната система за разпределение на делата в много отношения, както се посочва в настоящия доклад.

24. Комисията приканва Съвета да разгледа информацията, посочена в настоящия доклад. Комисията също така представя настоящия доклад за инфорамация на Европейския парламент и на Икономическия и социален комитет.

[1] Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 г. относно контрола върху концентрациите между предприятия, Официален вестник L 24, 29.1.2004 г., стр. 1-22.

[2] COM(2001) 745/6 – 11.12.2001 г.

[3] Съображение 16 от Регламента за сливанията на ЕО. Други инструменти, които също следва да бъдат споменати са: известието на Комисията относно препращането на делата, свързани с концентрациите (Известие на Комисията относно сезирането на делата, свързани с концентрациите, Официален вестник C 56, 5.3.2005 г., стр.2-23), които определя ръководните принципи на системата за препращане. На 10 юли 2007 г. Комисията прие консолидирано юрисдикционно известие съгласно Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета относно контрола върху концентрациите между предприятия (коригираните версии на френски и немски език на консолидираното юрисдикционно известие на Комисията, както и версиите на бележката на останалите езици бяха приети от Комисията на 17 май 2008 г.). Консолидираното юрисдикционно известие отменя предишните четири юрисдикционни известия, приети от Комисията през 1998 г. съгласно предишния регламент за сливанията на ЕО. Консолидираното юрисдикционно известие разглежда цялостно всички юридически въпроси, свързани с установяването на компетентността на Комисията съгласно Регламента за сливанията на ЕО, като включва по-специално концепцията за концентрация, понятието за контрол, концепцията за пълнофункционални съвместни предприятия и изчисляването на оборота.

[4] Известие на Комисията относно препращане на дела във връзка с концентрации, Oфициален вестник C 56, 5.3.2005 г., стр. 2—23, параграф 8.

[5] Член 1, параграф 2 от Регламента за сливанията на ЕО постановява следното: „Концентрацията е с общностно измерение, когато: а) общият световен оборот на всички засегнати предприятия е повече от 5 милиарда EUR; и б) общият оборот на територията на Общността на всяко от най-малко две от засегнатите предприятия е повече от 250 милиона ECU, освен ако всяко от засегнатите предприятия не постига повече от две трети от неговия общ оборот за територията на Общността в рамките на една и съща държава-членка.“ Член 1, параграф 3, постановява: „Концентрация, която не отговаря на установените в параграф 2 прагове, е с общностно измерение, когато: а) общият световен оборот на всички засегнати предприятия е повече от 5 милиарда EUR; б) във всяка от най-малко три държави-членки общият оборот на всички засегнати предприятия е повече от 100 милиона EUR; в) във всяка от най-малко три държави-членки, включени за целите на буква б), общият оборот на всяко от най-малко две от засегнатите предприятия е повече от 25 милиона EUR; и г) общият оборот на територията на Общността на всяко от най-малко две от засегнатите предприятия е повече от 100 милиона EUR; освен ако всяко от засегнатите предприятия не реализира повече от две трети от общия си оборот на територята на Общността в рамките на една и съща държава-членка.“

[6] Прагът е формулиран по начин, по който дори ако общите прагове съгласно член 1, параграфи 2 и 3 са достигнати, не се изисква уведомление съгласно регламента за сливанията на ЕО, ако всяка от засегнатите страни реализира повече от две трети от оборота си на територията на ЕС в рамките на една и съща държава-членка, вж. бележката под линия по-горе.

[7] Съгласно член 4, параграф 4, освен ако държавата-членка възрази, когато Комисията счита, че конкуренцията на този пазар може да бъде съществено засегната от концентрацията, тя може да реши да отнесе целия случай или част от него до компетентните органи на държавата-членка с цел прилагане на вътрешното законодателство в областта на конкуренцията на тази държава. Съгласно член 4, параграф 5 концентрации, които нямат общностно измерение и които могат да бъдат разглеждани по вътрешното законодателство в областта на конкуренцията на най-малко три държави-членки, могат да бъдат препратени към Комисията, освен ако държава-членка, компетентна да разгледа концентрацията според вътрешното си законодателство в областта на конкуренцията не изрази своето несъгласие.

[8] За да бъде възможно препращане до Комисията съгласно член 22 концентрацията трябва: (i) да засяга търговията между държавите-членки; и (ii) заплашва да застраши сериозно конкуренцията на територията на държавата(ите)-членка(и), които са отправили искането.

[9] Съгласно член 9, държава-членка може да изиска дадено дело да бъде отнесено до нея при всяко едно от следните обстоятелства: (i) концентрацията трябва да „заплашва да засегне съществено конкуренцията на пазар“ и въпросният пазар трябва да бъде в държавата-членка, предявяваща иска, и да има всички характеристики на обособен пазар или (ii) концентрацията трябва да засяга конкуренцията на обособен пазар и въпросният пазар трябва да бъде в държавата-членка, предявяваща иска, и да има всички характеристики на обособен пазар, който не представлява съществена част от общия пазар.

[10] Най-малко 240 дела са можели да бъдат разгледани в две или повече държави-членки през 2007 г.

[11] Разглежданият период между 2001 и 2008 г.

[12] За същия разглеждан период повече от 26 000 дела са били докладвани на равнище държава-членка.

[13] Освен това, трябва да се припомни, че правото на отказ на държава-членка съгласно член 4, параграф 5, рядко е било използвано. Много от заинтересованите страни следователно считат, като вземат предвид придобития през последните години опит, че следва да се преразгледат възможностите за преминаването към система на автоматично уведомление съгласно регламента за сливанията на ЕО, когато е спазен критерия за трите държави-членки (или други преходни решения), както бе предложено първоначално по време на процеса, който доведе до сегашната система. Това според тях би засилило значително прозрачността, като в същото намали разходите и времето за преглед.