ИЗВЕСТИЕ НА КОМИСИЯТА

Оценка на планове и проекти във връзка със защитени зони по „Натура 2000“ — методическо ръководство за прилагане на член 6, параграфи 3 и 4 от Директива 92/43/ЕИО за местообитанията

(2021/C 437/01)

СЪДЪРЖАНИЕ

1. ВЪВЕДЕНИЕ 3

1.1. Цел и естество на документа 3

1.2. Структура 3

2. ОБЩ ПОДХОД И ПРИНЦИПИ 4

2.1. Етапи на процедурата по член 6, параграфи 3 и 4 4

2.2. Подход за вземане на решения 5

3. МЕТОДИКАТА ПО ЧЛЕН 6, ПАРАГРАФИ 3 И 4 7

3.1. Етап 1: Скрининг: 7

3.1.1. Стъпка 1: Установяване дали проектът или планът е непосредствено свързан с управлението на защитена зона по „Натура 2000“, или е необходим за него 8

3.1.2. Стъпка 2: Описание на плана или проекта и на факторите, на които се дължи неговото въздействие 9

3.1.3. Стъпка 3: Определяне на защитените зони по „Натура 2000“, които могат да бъдат засегнати от плана или проекта 10

3.1.4. Стъпка 4: Преценяване дали могат да бъдат изключени вероятни значителни влияния с оглед на целите на опазването на зоната 13

3.1.5. Заключения: решение въз основа на резултата от скрининга 15

3.2. Етап 2: Подходяща оценка 17

3.2.1. Стъпка 1: събиране на информация за проекта и за съответната защитена зона по „Натура 2000“ 18

3.2.2. Стъпка 2: оценяване на последиците от плана или проекта по отношение на целите на опазването на зоната, поотделно или във взаимодействие с други планове или проекти 23

3.2.3. Стъпка 3: Установяване на влиянието на плана или проекта върху целостта на защитената зона по „Натура 2000“ 34

3.2.4. Стъпка 4: Смекчаващи мерки 36

3.2.5. Заключения от подходящата оценка 40

3.2.6. Допълнителни съображения: консултации, качество на подходящата оценка, достъп до правосъдие 42

3.3. Етап 3: Процедура по член 6, параграф 4 46

3.3.1. Стъпка 1: Проучване на алтернативни решения 47

3.3.2. Стъпка 2: Проучване на наложителни причини от приоритетен обществен интерес (НППОИ) 53

3.3.3. Стъпка 3: Определяне, оценяване и приемане на компенсаторни мерки . 55

a) Основни видове компенсаторни мерки 55

б) Ръководни принципи за определяне на компенсаторни мерки и цели 57

в) График за компенсирането 59

г) Оценка и мониторинг на компенсаторните мерки съгласно член 6, параграф 4 59

д) Определяне на компенсаторни мерки за плановете 61

4. СТРАТЕГИЧЕСКО ПЛАНИРАНЕ И ПОДХОДЯЩА ОЦЕНКА НА ПЛАНОВЕ 64

4.1. Стратегическо планиране 64

4.2. Подходяща оценка на планове 64

4.3. Картографиране на чувствителни области 66

4.4. Консултации и диалог при стратегическото планиране …… 70

5. ВРЪЗКИ С ДРУГИ ПРОЦЕДУРИ ЗА ОЦЕНКА НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО ВЪРХУ ОКОЛНАТА СРЕДА: Директива за ОВОС, Директива за СЕО и Рамкова директива за водите 71

5.1. Рационализиране на оценките на въздействието върху околната среда 71

5.2. Оценка на въздействието върху околната среда, стратегическа екологична оценка и подходяща оценка 71

5.2.1. Възможности и ползи от рационализиране на ОВОС/СЕО и подходящата оценка 72

5.2.2. Специфични особености на подходящата оценка и разлики с процедурите за ОВОС/СЕО 73

5.2.3 Връзка между СЕО/ОВОС/подходящата оценка и строгите разпоредби относно опазването на видовете, предвидени в директивите за опазване на природата 74

5.3. Оценки съгласно член 4, параграф 7 от Рамковата директива за водите, координирани или интегрирани с процедурата по член 6, параграф 3 съгласно Директивата за местообитанията 75

6. Основни препратки 77

ПРИЛОЖЕНИЕ

1. ВЪВЕДЕНИЕ

1.1. Цел и естество на документа

Целта на настоящия документ е да се предоставят методически насоки за прилагане на член 6, параграфи 3 и 4 от Директивата за местообитанията (1). Настоящото ръководство е предназначено да бъде от помощ за органите и националните агенции на държавите членки и държавите кандидатки, както и за възложителите на проекти, консултантите, лицата, отговарящи за защитената зона, практикуващите специалисти и други заинтересовани страни при изпълнението на задълженията, произтичащи от посочените разпоредби. В настоящия документ са представени становищата на Европейската комисия и той не е правно обвързващ; единствено Съдът на Европейския съюз (наричан по-нататък „Съдът на ЕС“) е компетентен да тълкува авторитетно правото на Съюза.

Настоящото ръководство трябва да се разглежда във връзка с директивите и с националното законодателство, както и с препоръките, представени в известието на Комисията „Управление на защитените зони по „Натура 2000“: разпоредбите на член 6 от Директива 92/43/ЕИО за местообитанията“ (2) (наричано по-нататък в настоящия документ „ръководството по член 6“), което е отправната точка за тълкуване на основните понятия и концепции, съдържащи се в Директивата за местообитанията. За удобство на читателя в настоящото ръководство са цитирани съответните части от ръководството по член 6.

Комисията е приела също така няколко специфични за съответните сектори ръководства в различни области на политиката, като например енергетиката, в т.ч. възобновяемите енергийни източници, минното дело, превозите по вътрешните водни пътища, строителството в пристанища и естуари, селското и горското стопанство (3). В тези документи често са анализирани по-подробно специфичните особености на оценките на планове или проекти в посочените конкретни сектори. Поради това те могат да се използват за допълване на настоящото общо ръководство с практическа специфична за сектора информация.

Съгласно принципа на процесуална автономия отделните държави членки преценяват как да приведат в действие процесуалните изисквания, произтичащи от директивата. Отговорност на компетентния орган във всяка държава членка е да вземе основните решения, съдържащи се в оценките по член 6, параграфи 3 и 4. В настоящото ръководство с понятието „оценка“ се описва целият процес, чрез който информацията се събира от възложителя на плана или проекта, от органите, от агенциите за околна среда и от други агенции, от неправителствени организации (НПО), както и от обществеността, и се предоставя на компетентния орган за разглеждане и оценяване.

След това компетентният орган определя резултатите от оценката и решава дали да одобри плана или проекта и, ако това е така, при какви условия. В този процес се отчита, че оценките, изисквани съгласно член 6, параграфи 3 и 4, зависят от събирането на надеждна информация и данни от множество заинтересовани страни, както и от консултациите с тях и между тях.

Настоящият документ е актуализирана версия на предходното методическо ръководство относно прилагането на член 6, параграфи 3 и 4 от Директивата за местообитанията (4) , (5). В него е използван натрупаният опит от прилагането на Директивата за местообитанията и съответната съдебна практика на Съда на ЕС, както и прегледът на ръководства и публикации на ЕС, материали от проучвания на казуси, отзиви и предложения вследствие на консултации с органи и заинтересовани страни от държавите — членки на ЕС. Подготовката на настоящото ръководство беше подпомогната от ATECMA S.L. и Adelphi Consult GmbH по поръчка, възложена от Европейската комисия (6).

1.2. Структура

Настоящият документ се състои от три основни части и приложение.

— В първия раздел са обяснени цялостният подход и принципите, на които се основава ръководството. Той включва диаграмата от ръководството по член 6, за да се илюстрира как следва да бъдат структурирани оценките по член 6, параграфи 3 и 4 и как различните етапи на оценките са свързани с изискванията на член 6, параграфи 3 и 4.

— В следващия раздел се съдържа основното методическо ръководство стъпка по стъпка. За всеки етап са представени методи и инструменти, примери и предложения за начина на извършване на оценките. Това е подкрепено от използването на контролни списъци, матрици и инструкции стъпка по стъпка за всеки етап от оценката. Следва да се отбележи обаче, че те са само с цел онагледяване и в тях не могат да бъдат обхванати всички ситуации.

— В третия раздел е включена глава относно стратегическото планиране и по-специално относно процедурата за оценка на плановете. В този раздел са проучени и връзките с други екологични оценки, изисквани съгласно законодателството на ЕС.

— В приложението са дадени примери за методи и допълнителни насоки и инструменти, които могат да бъдат използвани за прилагане на процедурите по член 6, параграфи 3 и 4 (например контролни списъци или формати).

2. ОБЩ ПОДХОД И ПРИНЦИПИ

2.1. Етапи на процедурата по член 6, параграфи 3 и 4

Член 6, параграфи 3 и 4, гласи следното:

„3. Планове или проекти, които не са непосредствено свързани с управлението на територията или не са необходими за него, но които поотделно или във взаимодействие с други планове и проекти могат да окажат значително влияние, се подлагат на проверка, за да се оцени въздействието им върху територията от гледна точка на целите на съхраняването на тази територия. При съблюдаване на резултатите от изпитанието за въздействието върху територията и при спазване на разпоредбите на параграф 4 компетентните национални органи одобряват плана или проекта само след като установят, че той няма да има отрицателно влияние върху съответната територията и ако е подходящо, след като са получили мнението на обществеността. 4. Ако даден план или проект трябва да бъде осъществен въпреки негативната оценка на въздействието върху територията поради наложителни причини от по-важен обществен интерес, включително и такива от социален или икономически характер, и поради липсата на алтернативно решение, държавата членка предприема всички необходими компенсаторни мерки, за да осигури цялостната кохерентност на „Натура 2000“. Държавата членка информира Комисията за приетите от нея компенсаторни мерки. Ако в съответната област има приоритетен природен тип местообитание и/или приоритетен вид, единствените съображения, които могат да бъдат посочени, са свързаните със здравето на човека или обществената безопасност, с благоприятни въздействия върху околната среда от първостепенно значение или други наложителни причини от приоритетен обществен интерес съгласно становището на Комисията. “

В член 6, параграфи 3 и 4 е предвидена поетапна процедура за оценяване на планове или проекти, които биха могли да засегнат защитени зони по „Натура 2000“. Тя включва три основни етапа:

— Етап 1: скрининг. Първата част от процедурата се състои от етап на предварителна оценка („скрининг“), за да се установи дали планът или проектът е непосредствено свързан с управлението на защитена зона по „Натура 2000“, или е необходим за него и, ако това не е така, дали е вероятно той да окаже значително влияние върху защитената зона (7) (поотделно или във взаимодействие с други планове или проекти) от гледна точка на целите на опазването на защитената зона. Етап 1 е уреден в първата част от първото изречение на член 6, параграф 3.

— Етап 2: подходяща оценка. Ако не могат да бъдат изключени значителни влияния, следващата стъпка от процедурата включва да се оцени въздействието на плана или проекта (поотделно или във взаимодействие с други планове или проекти) спрямо целите на опазването на зоната и да се установи дали те ще засегнат целостта на защитената зона по „Натура 2000“, като се вземат предвид всички смекчаващи мерки. Отговорност на компетентните органи е да преценят дали да одобрят плана или проекта в контекста на заключенията от подходящата оценка. Етап 2 е уреден във втората част от първото изречение и във второто изречение на член 6, параграф 3.

— Етап 3: дерогация от член 6, параграф 3 при определени условия. Етап 3 от процедурата е уреден в член 6, параграф 4. До него се прибягва само когато въпреки отрицателната оценка възложителят на плана или проекта счита, че той все пак следва да бъде осъществен поради наложителни причини от приоритетен обществен интерес. Това е възможно единствено при липсата на алтернативни решения и ако наложителните причини от приоритетен обществен интерес са надлежно обосновани, а също и ако бъдат взети подходящи компенсаторни мерки, за да се гарантира защитата на цялостната кохерентност на мрежата „Натура 2000“.

Всеки етап от процедурата оказва влияние върху следващия. Поради това редът на осъществяване на етапите е от огромно значение за правилното прилагане на член 6, параграфи 3 и 4. На фигура 1 е представена схема на тази процедура.

2.2. Подход за вземане на решения

Подобно на цялото законодателство на ЕС в областта на околната среда, Директивата за местообитанията се основава на принципа на предпазните мерки (8), т.е. че липсата на научни доказателства за значителното отрицателно влияние на дадено действие не може да се използва като мотив за одобряване на това действие. Когато се прилага по отношение на процедурата по член 6, параграф 3, принципът на предпазните мерки предполага, че липсата на отрицателно влияние върху защитени зони по „Натура 2000“ трябва да се докаже, преди даден план или проект да може да бъде разрешен. С други думи, ако не е налице сигурност относно това дали ще има някакви отрицателни влияния, планът или проектът не може да бъде одобрен.

От практическа гледна точка това означава, че възложителят на плана или проекта носи доказателствената тежест, а компетентният орган — да потвърди без основателни съмнения, че:

— на етап 1 (скрининг) може да се изключи наличието на вероятни значителни влияния; или

— на етап 2 (подходяща оценка) може да се изключи наличието на неблагоприятни влияния върху целостта на защитена зона по „Натура 2000“.

Когато наличието на неблагоприятни влияния върху защитена зона е сигурно или не може да бъде изключено, планът или проектът все пак може да бъде разрешен въз основа на изключението по член 6, параграф 4, при условие че няма алтернативни решения и че това е оправдано по наложителни причини от приоритетен обществен интерес, както и че са въведени достатъчни компенсаторни мерки за защита на цялостната кохерентност на мрежата „Натура 2000“. Принципът на предпазните мерки също може да има някакво приложение в такива случаи, особено по отношение на обхвата на компенсаторните мерки, които трябва да бъдат приложени (вж. раздел 3.3.3).

В Директивата за местообитанията като основание за прилагане на член 6, параграф 3 изрично се посочват „целите на съхраняването на тази територия“. В решението си по дело C-849/19, Комисия/Гърция, Съдът на ЕС е потвърдил, че целите на опазването трябва да бъдат официално установени и да са специфични за конкретната защитена зона, да се отнасят до конкретните природни богатства, налични в защитената зона, и да бъдат точно разписани (9).

Освен това Съдът многократно е постановявал, че обхватът на задължението за извършване на подходяща оценка на влиянието на даден план или проект върху защитената зона следва да се определя с оглед на целите на опазването (10). С други думи, решението дали планът или проектът може да окаже значително въздействие върху защитена зона по „Натура 2000“ следва да се вземе с оглед на целите на опазването на въпросната зона (вж. раздел 3.1 „Скрининг“). Поради това е жизненоважно за всички защитени зони по „Натура 2000“ незабавно да бъдат определени специфични за тях цели на опазването и те да бъдат направени обществено достояние.

Както е обяснено в раздел 3.2.2 по-долу, трябва да се определят специфични за защитената зона цели на опазването за всички защитени местообитания и видове, чието наличие в зоната е значително (т.е. местообитания и видове, чиято оценка на зоната в стандартния формуляр за данни е A, B или C, но не и D (11)). В целите на опазването трябва да се заложат целеви стойности, които трябва да бъдат постигнати за всеки от елементите или параметрите, определящи природозащитния статус на защитените характеристики.

Оценките трябва да бъдат преразгледани — както на етапа на скрининг, така и на етапа на подходяща оценка — ако планът или проектът бъде изменен или доразвит по време на процеса на подготовка. Например ако по време на етапа на скрининг не може да се изключи вероятността от значителни влияния, възложителят на плана или проекта може да реши да преразгледа структурата му, за да се изключи рискът от възможни значителни влияния. В такива случаи измененият план или проект следва отново да бъде подложен на скрининг, за да се определи дали все още има вероятност да настъпят значителни влияния върху защитената зона.

Каре 1 Вземане на решение въз основа на подходяща оценка Решението за одобряването на плана или проекта е отговорност на компетентните органи, като се вземат предвид заключенията от подходящата оценка на въздействията на плана или проекта върху съответната защитена зона по „Натура 2000“. Одобрение може да бъде дадено само ако компетентните органи са се уверили, че предложеният план или проект няма да засегне неблагоприятно целостта на защитената зона по „Натура 2000“. Това може да стане едва когато бъдат разсеяни всички основателни научни съмнения за наличието на такива влияния (12). Следователно тежестта пада върху това да се докаже липсата на неблагоприятни влияния, а не тяхното наличие, което съответства на принципа на предпазните мерки (13). Следователно подходящата оценка трябва да бъде достатъчно подробна и мотивирана, за да се докаже отсъствието на неблагоприятни влияния в контекста на най-добрите научни достижения, съществуващи в тази област (14). Същата степен на сигурност се изисква, ако решението се взема по време на етапа на скрининг; на този етап също следва да бъдат разсеяни всички основателни съмнения за липсата на вероятни значителни влияния.

3. МЕТОДИКАТА ПО ЧЛЕН 6, ПАРАГРАФИ 3 И 4

3.1. Етап 1: Скрининг

На този първи етап се разглежда вероятността даден план или проект, поотделно или във взаимодействие с други планове или проекти, да окаже значително влияние върху защитена зона по „Натура 2000“. Ако не може да се изключат всички основателни съмнения за наличието на вероятни значителни влияния, планът или проектът ще трябва да премине пълна подходяща оценка съгласно член 6, параграф 3.

Понятията „план“ и „проект“ следва да се разбират в широк смисъл. Проектът може да включва строителни работи, инсталации и други видове намеса в естествената околна среда, включително регулярно извършвани дейности, насочени към използването на природни ресурси. По смисъла на член 6, параграф 3 понятието план също има потенциално широко значение, включително устройствени или териториални планове и секторни планове (например за транспорт, енергетика, управление на отпадъците, управление на водите, управление на горите и др.). В директивата обхватът на понятията план или проект не е ограничен до конкретни категории. Основният решаващ фактор е дали те могат да окажат значително влияние върху защитена зона по „Натура 2000“. За повече подробности вж. ръководството по член 6 — раздели 4.4.1 и 4.4.2.

Като етап на предварителна оценка скринингът обикновено може да се основава на вече съществуваща информация, включително на експертни становища (например на компетентните органи по опазване на околната среда) или на публикувани материали (например карти на местообитания или описи на видовете), вместо да се изисква събиране на подробни нови доказателства. Когато обаче няма достатъчна информация, например относно наличието на защитени местообитания и видове в зоната, потенциално засегната от даден план или проект, или наличната информация е остаряла, може да се наложи да бъдат събрани и анализирани допълнителни данни, за да се определи дали е вероятно да съществуват значителни влияния. Ако няма налична информация, трябва да се допусне, че съществува вероятност от значителни влияния и че е необходима подходяща оценка.

Скринингът трябва да бъде извършен на ранен етап, обикновено преди да бъдат определени всички подробности на плана или проекта, например когато са известни местоположението и общият характер на проекта, но процесът на проектиране все още не е започнал. Ползите от скрининга на ранен етап са няколко:

— той може да допринесе за намаляване на риска от забавяне и допълнителни разходи на по-късен етап, когато планът или проектът се подава за издаване на разрешение за осъществяване;

— той дава възможност за консултация и обмен на информация на ранен етап между организаторите на планове или проекти, компетентните органи и други заинтересовани страни, които разполагат със съответни данни и опит;

— той дава възможност на възложителя на плана или проекта да прецени по-добре какви следващи стъпки може да са необходими, без да инвестира значително време и пари;

— той дава възможност да се установят и предвидят потенциални рискове както за защитените зони по „Натура 2000“, така и за самия план или проект, например като се открои необходимостта от алтернативен терен или структура на плана или проекта с цел да се избегнат рискове или увреждания или като се съберат допълнителни данни, за да се улесни своевременното извършване на оценка. Въпреки че ключовите аспекти на първоначалното планиране следва да са ясни, следва да има и възможност за коригиране на плана или проекта.

Когато скринингът на даден план или проект се извършва на ранен етап, може да се наложи той да бъде преразгледан на по-късен етап, когато станат известни повече подробности за плана или проекта. Обхватът на анализа в рамките на скрининга може да се различава за отделните планове и проекти в зависимост от мащаба на работите и вероятните влияния.

Анализът включва четири стъпки:

1. установяване дали планът или проектът е непосредствено свързан с управлението на защитена зона по „Натура 2000“, или е необходим за него;

2. определяне на съответните елементи на плана или проекта и на техните вероятни въздействия;

3. определяне на защитените зони по „Натура 2000“ (ако има такива), които могат да бъдат засегнати, като се има предвид потенциалното влияние на плана или проекта, поотделно или във взаимодействие с други планове или проекти;

4. преценяване дали могат да бъдат изключени вероятни значителни влияния върху защитената зона по „Натура 2000“ с оглед на целите на опазването на тази зона.

В следващите раздели е представена по-подробно всяка от четирите стъпки, заедно с резултата от скрининга и свързаната с него документация.

В таблица 1 по-долу са описани основните разлики между етапите на скрининг и на подходяща оценка съгласно член 6, параграф 3 от Директивата за местообитанията.

Таблица 1

Разлики между етапа на скрининг и подходящата оценка

Скрининг Подходяща оценка Установява се дали съществува вероятност от значителни отрицателни влияния върху дадена защитена зона по „Натура 2000“ вследствие на изпълнението на плана или проекта с оглед на целите на опазването на зоната. Оценяват се вероятните влияния върху защитената зона по „Натура 2000“ от гледна точка на целите на опазването на тази зона, както и дали ще настъпят или дали могат да настъпят неблагоприятни влияния върху целостта на зоната. Ако вероятността от значително влияние не може да бъде изключена със сигурност, планът или проектът трябва да бъдат подложени на подходяща оценка. Планът или проектът могат да бъдат разрешени само ако могат да бъдат изключени неблагоприятни влияния върху целостта на защитената зона по „Натура 2000“. Обикновено се основава на съществуващи данни, налични знания и опит и експертни становища. Необходими са подробен преглед, често проучвания на терен, експертни съвети и експертна оценка на конкретния случай. Не могат да бъдат взети предвид смекчаващи мерки (15). Оценяват се смекчаващи мерки за премахване или намаляване на неблагоприятните влияния.

3.1.1. Стъпка 1: Установяване дали проектът или планът е непосредствено свързан с управлението на защитена зона по „Натура 2000“, или е необходим за него

В тази стъпка се установява дали планът или проектът е свързан с управлението на дадена зона или е необходим за него, т.е. дали допринася за постигане на целите на опазването на въпросната зона.

Понятието „управление“ се отнася до управлението на опазването на дадена зона, т.е. то трябва да се разбира в смисъла, в който е използвано в член 6, параграф 1. Следователно, ако дадена дейност е непосредствено свързана с изпълнението на целите на опазването и е необходима за тяхното изпълнение, тя се освобождава от изискването за оценка. Плановете или проектите, непосредствено свързани с управлението на опазването на защитени зони по „Натура 2000“ или необходими за него, като цяло следва да бъдат изключени от разпоредбите на член 6, параграф 3, но все пак може да се изисква оценка на онези компоненти от тях, които не са свързани с опазването. За повече подробности вж. ръководството по член 6 — раздел 4.4.3.

Все пак може да се изисква подходяща оценка на несвързаните с опазването компоненти на план или проект, чиито цели включват управление на опазването. Например това може да се отнася за добив на дървен материал, който е част от план за управление на опазването на гори, определени като защитени зони по „Натура 2000“. Частта от дейността, която не е необходима за управлението на опазването на защитената зона, следва да бъде подложена на подходяща оценка (16).

Освен това при определени обстоятелства е възможно даден план или проект, непосредствено свързан с управлението на една защитена зона (целевата зона) или необходим за него, да оказва неблагоприятно влияние върху друга зона. Например, за да се подобри управлението на наводненията в целевата зона, в плана може да се предложи изграждането на бариера в друга зона, което може да окаже значително неблагоприятно влияние върху нея. Следователно планът или проектът следва да бъде подложен на оценка на потенциалните значителни влияния върху другата зона.

Следователно плановете или проектите, които ще бъдат непосредствено свързани с управлението на защитените зони по „Натура 2000“ съгласно Директивата за птиците и Директивата за местообитанията или необходими за него, следва да бъдат планове или проекти, които имат за цел и ще допринесат за опазването или, когато е уместно, за възстановяването на благоприятния природозащитен статус на защитените местообитания и видове в тези зони.

Каре 2 Примери за критерии за установяване дали даден план или проект е непосредствено свързан с управлението на защитена зона по „Натура 2000“, или е необходим за него — мерките, предвидени в плана или проекта, са включени в плана за управление на съответната защитена зона по „Натура 2000“ или са предложени като част от други законови, административни или договорни мерки, необходими за поддържане и възстановяване (ако е необходимо) на добрия природозащитен статус на зоната, на типовете местообитания и на биологичните видове в нея; — има обоснована декларация от законоустановения орган, отговорен за управлението на защитената зона по „Натура 2000“, че дейността е непосредствено свързана с управлението на целевата зона или е необходима за него и че тя е ясно свързана с поддържане или подобряване на природозащитния статус на типовете местообитания или на биологичните видове в зоната.

3.1.2. Стъпка 2: Описание на плана или проекта и на факторите, на които се дължи неговото въздействие

Когато се описва планът или проектът, ще е необходимо да се посочат всички аспекти, които биха могли да окажат влияние на защитената зона по „Натура 2000“, поотделно или във взаимодействие с други планове или проекти.

Трябва да бъдат взети под внимание всички етапи на проекта, включително изграждането, експлоатацията и извеждането от експлоатация.

За плановете трябва да бъдат събрани и анализирани подходящи сведения относно дейностите, извършвани в рамките на плана, за да се прецени дали поотделно или взети заедно те могат да окажат значително въздействие върху защитените зони по „Натура 2000“, включително във взаимодействие с други планове или проекти.

В каре 3 са изброени ключовите параметри на плана или проекта, които трябва да бъдат посочени. Тези елементи са само ориентировъчни, за да бъдат адаптирани или допълвани така, че да отговарят на всеки отделен случай. За някои проекти или планове може да е необходимо параметрите за етапите на изграждане, експлоатация и извеждане от експлоатация да бъдат определени отделно.

Каре 3 Примери за елементи на плана или проекта, които да бъдат взети предвид по време на скрининга — размер (например по отношение на прякото усвояване на земя); — обща засегната площ, включително площта, засегната от косвени въздействия (например шум, мътност, вибрации); — физически промени в околната среда (например изменение на речните корита или на морфологията на други водни обекти, промени в плътността на горското покритие); — промени в интензивността на съществуващия натиск (например увеличаване на шума, замърсяването или движението); — изисквания във връзка с ресурсите (например водочерпене, добив на полезни изкопаеми); — емисии (например азотни отлагания) и отпадъци (и дали те се изхвърлят на сушата, във водата или във въздуха); — изисквания във връзка с транспорта (например пътища за достъп); — времетраене на етапите на изграждане, експлоатация, извеждане от експлоатация и др.; — аспекти, свързани с времето (график на различните етапи на плана или проекта); — разстояние от защитени зони по „Натура 2000“ и по-специално от техните определящи характеристики; — кумулативни въздействия с други проекти и планове.

3.1.3. Стъпка 3: Определяне на защитените зони по „Натура 2000“, които могат да бъдат засегнати от плана или проекта

За да се определи кои зони по „Натура 2000“ могат да бъдат засегнати, следва да се вземат предвид всички аспекти на проекта или плана, които биха могли да окажат потенциално влияние върху някоя защитена зона по „Натура 2000“ в района на влияние на плана или проекта. При това следва да се вземат под внимание всички определящи характеристики (биологични видове, типове местообитания), чието наличие в защитените зони е значително, и свързаните с тях цели на опазването.

По-специално следва да се определят:

— всички защитени зони по „Натура 2000“, които се припокриват географски с някое от действията или аспектите на плана или проекта на който и да е от неговите етапи или са в съседство с такива действия или аспекти;

— всички защитени зони по „Натура 2000“, попадащи във вероятната зона на влияние на плана или проекта. Защитените зони по „Натура 2000“, разположени в околностите на плана или проекта (или на известно разстояние), които все пак биха могли да бъдат косвено засегнати от аспектите на проекта, включително по отношение на използването на природни ресурси (например вода) и различни видове отпадъци, зауствания или емисии на вещества или енергия;

— защитените зони по „Натура 2000“ в околностите на площадката на плана или проекта (или на известно разстояние), обитавани от животински видове, които могат да се придвижат до района на проекта и в резултат на това да понесат пагубни въздействия като увеличаване на смъртността или други (например загуба на райони за хранене или ограничаване на естествения ареал);

— защитените зони по „Натура 2000“, чиято свързаност или екологична непрекъснатост могат да бъдат засегнати от плана или проекта.

Обхватът на защитените зони по „Натура 2000“, които трябва да бъдат оценени, т.е. районът, в който могат да настъпят въздействия от плана или проекта, ще зависи от характера на плана или проекта и от разстоянието, на което може да се разпространят влиянията. За защитени зони по „Натура 2000“, разположени надолу по течението на реки или по протежение на влажни зони, захранвани от водоносни хоризонти, може да се окаже, че план или проект, дори ако се намира на голямо разстояние, може да повлияе на водните оттоци, миграцията на видовете риба и т.н. Емисиите на замърсители също могат да окажат влияние на голямо разстояние.

Някои проекти или планове, които не засягат непосредствено защитени зони по „Натура 2000“, могат все пак да оказват значително въздействие върху тях, ако пораждат бариерен ефект или възпрепятстват екологични връзки. Това може да се случи например когато плановете засягат характеристики на ландшафта, които свързват защитени зони по „Натура 2000“ или могат да възпрепятстват движението на видовете или да нарушат непрекъснатостта на речна или горска екосистема.

За да се установят възможните влияния на плана или проекта върху защитена зона по „Натура 2000“, е необходимо да се определят не само съответните зони, но и местообитанията и видовете, чието наличие в тях е значително, както и специфичните цели на опазването на защитената зона.

В каре 4 са описани примери за източниците на данни, които могат да се използват за тази цел.

Каре 4 Източници, които да се използват за определяне на въздействието върху защитена зона по „Натура 2000“ — стандартен формуляр за данни по „Натура 2000“ за защитената зона; — специфични цели на опазването на защитената зона (изложени в актовете за определяне на специалните защитени зони (СЗЗ) съгласно Директивата за местообитанията или в актовете за класифициране на специалните защитени зони съгласно Директивата за птиците, или в плана за управление на защитената зона, или в отделен акт); — планове за управление на защитената зона (в които са посочени например видовете натиск и заплахите за защитената зона); — съществуващи проучвания и данни от мониторинг на съответните биологични видове и типове местообитания, тяхното разпространение в зоната и около нея, природозащитен статус, натиск и заплахи, свързани с тях; — актуални и предишни карти на зоната; — земеползване и други съществуващи планове от значение; — съществуващи материали за проучвания на зоната; — съществуващи данни за хидрогеологията; — съществуващи данни за съответни вещества (например азотни отлагания, състав на заустваните отпадъчни води); — оценки на въздействието върху околната среда за подобни проекти или планове; — съответни доклади относно състоянието на околната среда; — карти и географски информационни системи; — досиета с исторически данни за защитената зона и др.

Информацията, предоставена в стандартния формуляр за данни по „Натура 2000“ (17), е отправната точка за определяне на типовете местообитания и видовете, чието наличие в зоната е значително и които биха могли да бъдат засегнати от плана или проекта, както и на всеки съществуващ натиск и въздействие върху зоната. Друга информация на равнището на защитената зона може да бъде получена от източници като плана за управление на защитена зона по „Натура 2000“, списъците на дейности, които могат да причинят увреждане или влошаване на състоянието, резултатите от проучвания с цел мониторинг на местообитанията и видовете на територията на зоната, както и от източници извън защитената зона по „Натура 2000“ на биогеографско, национално и местно равнище.

Важно е тези данни и информация да бъдат направени публично достояние от националните или регионалните органи, например чрез централизирана база данни или чрез онлайн портали и уебсайтове, и редовно да бъдат актуализирани, така че всички заинтересовани страни и съответни органи да могат да имат лесен достъп до тях.

Каре 5 Основни източници на информация за определящите характеристики на защитените зони по „Натура 2000“ На разположение е стандартен формуляр за данни за всяка защитена зона по „Натура 2000“. Той съдържа информация за защитените биологични видове и типове местообитания в ЕС, които се срещат в зоната, и предоставя обща оценка на състоянието на всеки биологичен вид или тип местообитание в тази зона (с оценка от A до D). В него се предоставя информация за площта, представителността и природозащитния статус на местообитанията в зоната и се дава цялостна оценка на стойността на зоната за опазването на съответния тип естествено местообитание. Що се отнася до биологичните видове, обитаващи зоната, във формуляра се осигурява информация относно техните популации, състояние (постоянни, в размножителен период, зимуващи, мигриращи) и относно стойността на зоната за въпросния биологичен вид. Във формуляра се съдържа и контекстна информация за зоната, в това число: — общи характеристики, качество и значимост на зоната; — уязвимост (натиск върху зоната от човешки и други влияния и нестабилността на местообитанията и екосистемите); — въздействия, свързани с човешки дейности и естествени процеси, които могат да окажат положително или отрицателно влияние върху опазването и управлението на зоната, както и дял от площта на зоната, която е засегната; — орган, отговарящ за управлението на зоната; — планове и практики за управление на зоната, в това число традиционни човешки дейности; — карта на зоната. Мерки за опазване и планове за управление По отношение на специалните защитени зони държавите членки трябва да разработят мерки за опазване, които да отговарят на екологичните изисквания на типовете естествени местообитания от приложение I и на видовете от приложение II, срещащи се в тези зони (член 6, параграф 1 от Директивата за местообитанията). Това може да включва при необходимост планове за управление, специално разработени за съответните зони или включени в други развойни планове, и/или други мерки от правно, административно или договорно естество. Специалните защитени зони трябва да бъдат обект също така на целенасочени мерки за опазване. Плановете за управление на защитени зони по „Натура 2000“, ако съществуват, могат да съдържат информация за целите на опазването на съответната зона, местоположението и състоянието на видовете и местообитанията, срещащи се в зоната, заплахите за тях и мерките за опазване, необходими за подобряване на природозащитния статус на зоната. Всички тези данни могат да бъдат полезни за етапа на скрининг и за подходящата оценка.

На уебсайта на Комисията са предоставени данни и карти за всички защитени зони по „Натура 2000“ в ЕС чрез инструмента за преглед „Natura 2000 viewer“ (Наблюдател на „Натура 2000“) и публичната база данни на мрежата „Натура 2000“: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/data/indexen.htm. Повечето държави членки също предоставят публично достъпна информация за защитените зони по „Натура 2000“ и техните характеристики. Географските информационни системи (ГИС) също могат да бъдат от помощ за разбирането на връзката между аспектите на даден план или проект и специфичните характеристики на защитената зона по „Натура 2000“.

В отделните държави са налице практически инструменти и информационни системи, които помагат да се установят потенциалните въздействия на различни видове проекти и планове върху защитени зони по „Натура 2000“. В каре 6 са дадени някои примери за такива инструменти.

Каре 6 Примери за информационни системи за установяване на потенциалното въздействие на различни видове проекти и планове върху защитени зони по „Натура 2000“ Германия Необходимата информация за оценка на потенциалните отрицателни влияния от почти всички видове проекти се предоставя от информационната система FFH-VP-Info, създадена от Федералната агенция за околна среда. Тя поддържа обширна база данни за потенциалните въздействия и влияния върху конкретни типове местообитания и биологични видове, които могат да бъдат използвани за целите на скрининга и подходящата оценка. В системата е предоставена подробна информация относно чувствителността и потенциалните влияния на факторите на въздействие за почти всички местообитания и биологични видове, защитени съгласно директивите за природата, които се срещат в Германия. В нея също така са включени контролни списъци с оценки на сериозността/значимостта на всяко въздействие върху типовете местообитания и биологичните видове. Вж.: http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Page.jsp. Ирландия В Ирландия в подкрепа на процеса на събиране на данни на етап 1 (скрининг) и етап 2 (подходяща оценка) е разработено приложението GeoTool. То дава възможност на ползвателя да избере точка на картата и след това да търси СЗЗ съгласно Директивата за местообитанията и СЗЗ съгласно Директивата за птиците в рамките на определено разстояние от точка, което ползвателят може да избере в зависимост от степента на потенциално въздействие върху околната среда на даден план или проект. Информацията, предоставена за всяка защитена зона по „Натура 2000“, намираща се в избрания периметър, включва списък на местообитанията и видовете, заради които зоната е определена като защитена, и връзка към целите на опазването на всяка зона. Вж.: https://gis.epa.ie/EPAMaps/AAGeoTool Нидерландия Нидерландското правителство е създало инструмент за бърза оценка на потенциалното въздействие на даден проект по време на началния етап. В него са описани необходимите процедурни стъпки, ако оценката на влиянието върху защитени зони по „Натура 2000“ или върху защитени видове е част от процедурата за получаване на разрешение. Инструментът спомага да се установят потенциалните въздействия върху отделни биологични видове и типове местообитания и предоставя информация относно чувствителността на биологичните видове и типовете местообитания към различни дейности. Вж.: www.natura2000.nl (в разделите „routeplanner beschermde natuur“ и „effectenindicator Natura 2000-gebieden“). Белгия В Белгия е осигурено интерактивно онлайн приложение за провеждане на първоначален скрининг с цел да се оценят увеличаването на киселинността и еутрофикацията поради отлагания от атмосферния въздух (отлагания на NOx и NH3, свързани с дейности като интензивно земеделие, процеси за добив на промишлена топлоенергия и електрическа енергия и мобилност). То представлява инструмент за бързо сканиране за откриване на потенциални въздействия. Ако при сканирането се получи зелена светлина, не следва да се очакват вредни въздействия. Ако инструментът покаже червена светлина, може да възникнат вредни въздействия, които следва да бъдат проучени по-внимателно чрез подходяща оценка. Вж.: https://www.milieuinfo.be/voortoets/ Допълнителни сведения относно информацията и практическите инструменти в помощ на скрининга и подходящата оценка ще откриете в приложението към настоящото ръководство (раздел 1.1).

3.1.4. Стъпка 4: Преценяване дали могат да бъдат изключени вероятни значителни влияния с оглед на целите на опазването на зоната

Следващата стъпка от етапа на скрининг е да се оценят вероятността и потенциалното значение на въздействията, установени при предходната стъпка, като се отчетат потенциалните кумулативни въздействия с други планове или проекти.

Оценяване на вероятността от значителни влияния

Вероятно значително влияние в този контекст означава всяко влияние, което разумно може да бъде предвидено като последица от даден план или проект и което би имало значителни отрицателни последици за определените цели на опазването на местообитанията и видовете, чието наличие в защитената зона по „Натура 2000“ е значително. То може да бъде резултат от дейности на място в зоната или извън нея или да се дължи на взаимодействие с други планове или проекти.

Тук следва да се припомни, че ако вероятни значителни влияния не могат да бъдат изключени отвъд всяко основателно съмнение, планът или проектът ще трябва да премине пълна подходяща оценка съгласно член 6, параграф 3 (за допълнителна информация относно оценяването на потенциални въздействия вж. раздел 3.2.2, буква б).

Доколко значителни са влиянията ще зависи от фактори като степен на въздействие, вид, обхват, продължителност, интензитет, време, вероятност, кумулативен ефект и уязвимост на съответните местообитания и видове.

В каре 7 са описани примери на показатели за количествено изразяване на значимостта на тези влияния.

Каре 7 Примери на показатели за значимост Вид въздействие Показател за значимост Загуба на площ на местообитания Увреждане Загуба на площ на местообитания в хектари, процент загубено местообитание. Площ (в абсолютно изражение и в проценти), на която елементите, използвани за определяне на природозащитния статус на видовете или на местообитанието, са се влошили, както и скала на увреждането за всеки от елементите. Обезпокояване Степен на интензитет, продължителност или постоянност на обезпокояващия фактор, отстоянието му от местата за размножаване. Разпокъсване Промяна в сравнение с първоначалното и желаното състояние (например формиране на няколко малки участъци от местообитанието вместо едно голямо местообитание, хектари от местообитанието, изложени на граничен ефект). Косвени влияния: Степен, в която зоната е изложена на други заплахи (проникване на инвазивни чуждоземни видове, на хора и животни, по-нататъшни благоустройствени работи).

Източниците на информация за оценяване на значимостта на влиянията включват доказателства от подобни операции, засягащи зони със сходни определящи характеристики, сходен природозащитен статус или сходни цели на опазването, както и експертни оценки въз основа на наличните доказателства. Тъй като обаче всеки случай неизбежно е различен, трябва да се вземат предвид местните обстоятелства. Ето защо оценката трябва винаги да се извършва за всеки отделен случай.

Както е посочено в ръководството по член 6, това, което може да е значително за една зона, може да не е значително за друга. Например загуба на местообитания в размер на сто квадратни метра може да е значителна за малка зона с редки орхидеи, докато подобна загуба в голяма степна зона може да е без значение, ако не оказва влияние върху целите на опазването на въпросната зона.

В случай на планове, в зависимост от равнището на определеност и детайлност за различните аспекти и компоненти на плана, на този етап може да е трудно да се оценят величината и значимостта на всички потенциални влияния върху отделните зони. Независимо от това вероятността от значителни влияния върху защитена зона по „Натура 2000“ все пак може да бъде оценена например с оглед на вида план или проект и потенциалната му зона на влияние.

Поради това плановете трябва да бъдат подлагани на скрининг с достатъчна степен на предпазливост (отвъд всяко основателно съмнение) и в светлината на принципа на предпазните мерки, за да се избегне пренебрегването на компоненти или действия с потенциално въздействие върху защитена зона по „Натура 2000“ и изключването им от по-нататъшна проверка в рамките на подходящата оценка.

Що се отнася до оценката на смекчаващите мерки (18) при прилагане на процедурата по член 6, параграф 3, Съдът е определил, че „за да се определи дали е необходимо впоследствие да се извършва подходяща оценка на въздействието на даден план или проект върху съответната територия, не следва във фазата на предварителната проверка да се вземат предвид мерките за избягване или намаляване на вредните последици от плана или проекта върху тази територия“ (дело C-323/17).

Възложителите обаче понякога могат да структурират проектите по такъв начин, че потенциалните въздействия да се избегнат или сведат до минимум от самото начало. Това може да стане чрез използване на най-добрите налични технологии или чрез прилагане на превантивни мерки, включително законови мерки (например забранени зони), предписани например в специфична за съответния сектор нормативна уредба, в планове за управление на защитени зони по „Натура 2000“ или в териториални или регулационни планове.

Такива общи компоненти на проекта могат да бъдат разгледани в рамките на скрининга, за разлика от специфичните за плана или проекта смекчаващи мерки, които не трябва да се вземат предвид на този етап. Тези компоненти следва да бъдат ясно посочени в описанието на проекта. Специфични смекчаващи мерки, например изграждането на зелени мостове, за да се създадат предпоставки за миграцията на видове, заради чиято защита зоната е определена като защитена, особено ако са наложени от компетентния орган, следва да бъдат разглеждани само по време на подходящата оценка, както е описано в раздел 3.2.5.

Оценяване на възможните кумулативни въздействия с други планове или проекти.

На етапа на скрининг следва да се направи оценка на вероятността даден план или проект да окаже значително влияние поотделно или във взаимодействие с други проекти или планове. Оценката на такива кумулативни въздействия често е по-малко подробна на етапа на скрининг, отколкото на етапа на подходяща оценка. Все пак е необходимо да се установят всички други планове или проекти, които биха могли да доведат до кумулативни въздействия с въпросния план или проект.

При скрининга за „взаимодействие“ трябва да бъдат установени други планове и проекти, които могат да окажат потенциално влияние върху същите защитени зони по „Натура 2000“, и след това да се оцени способността им да окажат значително влияние, когато се разглеждат във взаимодействие с плана или проекта, предмет на скрининга. Ако при този анализ не може да се достигне до окончателни заключения, следва поне да се определят всички други съответни планове и проекти, които по време на подходящата оценка да бъдат проверени по-подробно.

Оценяване на кумулативния ефект на етапа на скрининг Поредица от сами по себе си слаби въздействия могат да си взаимодействат и да окажат значително влияние. Когато се определя вероятността от значително влияние, при оценката на плана или проекта следва да бъде проучено и взаимодействието с други планове и/или проекти, за да се отчетат кумулативните въздействия. Разпоредбата относно взаимодействието се отнася за други планове или проекти, които вече са приключени, които са одобрени, но не са приключени, или които се предлагат (т.е. за които е представено заявление за одобрение или съгласие). Освен това е важно да се отбележи, че оценката на кумулативния ефект не е ограничена до оценката на подобни видове планове или проекти , обхващащи същия сектор на дейност. По време на оценката следва да бъдат обхванати всички видове планове или проекти, които биха могли да окажат значително влияние във взаимодействие с разглеждания план или проект. При оценката също така следва да се проучи кумулативният ефект не само между проекти или между планове, а и между проекти и планове (и обратното) . Например нов проект за изграждане на основна магистрала може сам по себе си да не оказва неблагоприятно въздействие върху зоната, но когато бъде разгледан във взаимодействие с вече одобрен план за изграждане на жилища в същия район, тези въздействия могат да бъдат достатъчно значителни, така че да засегнат зоната по неблагоприятен начин. За разлика от това даден план сам по себе си може да не оказва значително влияние върху защитените зони по „Натура 2000“, но да бъде оценен различно, ако бъде разгледан във взаимодействие с вече предложен или разрешен голям благоустройствен проект, който не е включен в този план. За повече подробности вж. ръководството по член 6 — раздел 4.5.3.

Получаването на информация за други планове и проекти, при чието взаимодействие може да настъпят кумулативни въздействия върху защитената зона по „Натура 2000“, може да бъде предизвикателство. Много е полезно наличието на бази данни или информационни системи, които могат да предоставят тази информация в избрана област и които вече съществуват или се разработват в някои държави (19). Съществуващите бази данни за информиране на обществеността относно СЕО и ОВОС на планове и проекти могат да се използват и за установяване на възможния кумулативен ефект (20).

Във всеки случай следва да се направи консултация с компетентните органи (органи за опазване на околната среда или секторни органи) и те следва да могат да предоставят информация за други планове/проекти, които да бъдат разгледани на етапа на скрининг.

В таблица 2 са очертани ключовите стъпки за оценка на кумулативния ефект върху защитена зона по „Натура 2000“.

Таблица 2

Оценка на кумулативното въздействие

Стъпки на оценката Дейност, която трябва да бъде извършена Определяне на географските граници и сроковете за оценка Определете граници, в рамките на които да бъде проучен кумулативният ефект; имайте предвид, че те ще бъдат различни за различните видове въздействия (например влияния върху водните ресурси, шума) и може да се простират до отдалечени места (извън местоположението на проекта). Установяване на всички проекти/планове, които биха могли да си взаимодействат Определете всички възможни източници на влияния, произтичащи от разглеждания план или проект, заедно с други източници в дадената среда и други влияния, които могат да възникнат от други предложени проекти или планове; времето и фазите на проектите или плановете. Определяне на въздействието Определете видовете въздействие (например шум, намаляване на водните ресурси, химически емисии), които могат да засегнат структурата и функциите на защитената зона, уязвими на промяна. Установяване на механизмите на кумулативния ефект Определете механизма, по който настъпва потенциалният кумулативен ефект (21) (например по вода, въздух; вследствие на натрупване на влияния във времето или в пространството). Проучете състоянието на зоната, за да установите къде уязвимите аспекти на структурата и функцията ѝ са изложени на риск. Прогноза Предвидете мащаба/обхвата на установения вероятен кумулативен ефект. Оценяване Обяснете дали потенциалните кумулативни въздействия е вероятно да бъдат значителни или не, като вземете предвид информацията, събрана по време на стъпката „оценяване на значимостта“.

Когато защитеното местообитание или защитеният вид в зоната вече е с неблагоприятен природозащитен статус или когато критичните прагове на въздействие за специфичните елементи на местообитанията или видовете са надвишени (или когато зоната е обект на кумулативен ефект, който ще доведе до някое от тези състояния), всеки допълнителен план или проект, който самостоятелно или във взаимодействие с други добавя допълнителни въздействия към тези равнища, вероятно ще окаже значително влияние върху защитената зона по „Натура 2000“.

3.1.5. Заключения: решение въз основа на резултата от скрининга

Решението дали даден план или проект има вероятност да окаже значително влияние върху защитена зона по „Натура 2000“ води до практически и правни последици. Планове и проекти, за които отвъд всяко основателно съмнение се счита, че няма вероятност да окажат значително влияние, могат да преминат през оценката, без да се извършват следващите стъпки по член 6, параграф 3.

Подобно на етапа на подходяща оценка, етапът на скрининг трябва да приключи с писмено мотивирано решение на компетентния орган, за да бъдат документирани причините за достигане до това заключение. При изготвянето на заключенията трябва да се вземе предвид и становището на органа, отговарящ за управлението на защитената зона по „Натура 2000“.

Освен това решението следва да бъде направено публично достояние. Въпреки че това не е посочено изрично в текста на директивите, Съдът е потвърдил, че участието на обществеността се изисква и на етапа на скрининг съгласно член 6, параграф 3 (дело C-243/15, т. 46—49). В допълнение Съдът е признал правото на НПО да оспорват взетото от органите решение в резултат на скрининга (дело C-243/15, т. 56—61).

Тъй като дори само възможността за значително влияние върху зоната ще породи необходимост от извършване на подходяща оценка, това решение може да бъде взето или след задълбочено проучване на плана или проекта, или въз основа на обикновен анализ, когато вече се предполага вероятност от значително влияние (поради вида, размера или мащаба на плана или проекта, характеристиките на защитената зона по „Натура 2000“ или поради високия риск от комбинирано влияние с други планове или проекти). Това ще позволи подходящата оценка да започне възможно най-рано.

В случай на съмнение, т.е. ако въз основа на наличната информация не може да бъде изключена вероятността даден план или проект, поотделно или във взаимодействие с други планове или проекти, да окаже значително влияние върху защитена зона по „Натура 2000“, планът или проектът трябва да бъде подложен на подходяща оценка.

В идеалния случай в решението в резултат на скрининга следва също така да се предоставят някои насоки относно обхвата на подходящата оценка, която трябва да последва, и относно вероятното значително влияние, което трябва да бъде проучено (22). Когато става въпрос за план, това следва да включва също така всички защитени зони по „Натура 2000“, които могат да бъдат засегнати от плана.

В каре 8 е представен образец за анализ при скрининга.

Каре 8 Образец за анализ при скрининга Обобщено описание на плана или проекта и на основните аспекти, които могат да породят въздействие Цели на плана или проекта и негови основни характеристики/дейности през различните етапи (например изграждане, експлоатация и извеждане от експлоатация, ако е уместно). Обобщено описание на защитените зони по „Натура 2000“ и на техните ключови характеристики Местообитания и видове, заради които зоната е определена като защитена, и свързани с тях цели на опазването. Описание на отделните аспекти на плана или проекта, които могат да породят въздействия върху защитени зони по „Натура 2000“, включително: — размер и мащаб; — отстояние от защитените зони по „Натура 2000“; — усвояване на земя (пряко/косвено); — изисквания във връзка с ресурсите (например водочерпене, изкопаване на почви, добив на полезни изкопаеми); — емисии (отлагания в почвата, водата или въздуха); — изисквания във връзка с транспорта; — времетраене и срокове за етапите на изграждане, експлоатация, извеждане от експлоатация; — набор от фактори на въздействие (например шум, отлагане на азот, мътност). Описание на вероятните влияния върху защитени зони по „Натура 2000“ с оглед на конкретните цели на опазването, заложени за определящите характеристики, включително: — намаляване на площта, увреждане или разпокъсване на местообитанието; — обезпокояване на видовете, намаляване на популациите и плътността на видовете; — промени в екологичните функции и/или характеристики, които са от съществено значение за екологичните изисквания за местообитанията и видовете (например качество и количество на водата); — намеса в основни връзки, които определят структурата и функцията на зоната. Описание на вероятните въздействия при взаимодействие с други планове или проекти: — фактори на въздействие, които трябва да бъдат оценени за кумулативен ефект; — списък и описание на проекти, които могат да допринесат за кумулативния ефект; — оценка на степента и значимостта на кумулативния ефект от гледна точка на специфичните за зоната цели на опазването. Критерии за оценка на значимостта, показатели за значимост от гледна точка на специфичните за зоната цели на опазването, например: — степен на загуба на местообитания (абсолютна, относителна), промени в структурата на местообитанията; — риск от изместване на популации на видове, степен на обезпокояване, намаляване на естествения ареал, местата за хранене и местата за подслон на видове, промяна на благоприятни условия за размножаване; — значение на засегнатите местообитания и видове, например представителност, местни разновидности; — значение на зоната (например граница на площта на разпространение за определени местообитания и видове, стъпало от значение за екологичната свързаност); — нарушаване или изменение на екологични функции; — промени в ключови екологични характеристики на зоната (например в качеството на водата). Заключения: описание, въз основа на горепосочената информация, на аспектите на плана или проекта или на комбинацията от аспекти, които могат да окажат значително влияние, и на аспекти, по отношение на които естеството и величината на въздействията не са известни. Вероятни значителни влияния: ☐ Няма ☐ Има или не са определени

3.2. Етап 2: Подходяща оценка

Целта на подходящата оценка е да се оценят последиците от плана или проекта с оглед на целите на опазването на зоната, поотделно или във взаимодействие с други планове или проекти. Заключенията следва да позволят на компетентните органи да установят дали планът или проектът ще окаже неблагоприятно въздействие върху целостта на съответната зона. Поради това подходящата оценка е насочена конкретно към видовете и/или местообитанията, заради които зоната е определена като защитена зона по „Натура 2000“. Ръководство по член 6 — раздел 4.6.1.

Подходящата оценка се прилага както за планове, така и за проекти. Тя може да бъде координирана с други екологични оценки или да бъде включена в тях, а именно в оценката на въздействието върху околната среда (ОВОС) за проекти и в стратегическата екологична оценка (СЕО) за планове и програми и в оценки, извършвани в контекста на Рамковата директива за водите (вж. раздел 5.2).

Както при процедурите по ОВОС и СЕО, възложителят на плана или проекта обикновено представя доклад за подходящата оценка на компетентния орган за проверка. Ако при оценката бъдат установени отрицателни влияния или вероятност да възникнат такива, възложителят на плана или проекта може да включи на този етап и смекчаващи мерки за намаляване на въздействието.

След това отговорност на компетентния орган е да установи дали планът или проектът ще окаже неблагоприятно въздействие върху целостта на съответната зона, т.е. дали планът или проектът може да бъде одобрен или не. Компетентният орган може също така да постави условия за одобрение и, ако е уместно, да потърси предварително мнението на широката общественост. Допълнителна информация относно консултациите в контекста на подходящата оценка е предоставена в раздел 3.2.7.

Процесът на оценка включва събиране и преценяване на информация от множество заинтересовани страни, включително национални, регионални и местни органи по опазване на природата, научни експерти и НПО. Компетентният орган може също така да използва информацията, предоставена от възложителя на проекта или плана, за провеждане на консултации с вътрешни и външни експерти и с други заинтересовани страни.

В някои случаи може да се наложи компетентният орган да поиска допълнителна информация, за да гарантира, че окончателната оценка е възможно най-изчерпателна и обективна. Следва да се припомни, че подходящата оценка трябва да бъде достатъчно подробна и мотивирана, за да се докаже отсъствието на неблагоприятни влияния в контекста на най-добрите научни достижения, съществуващи в тази област.

Накратко подходящата оценка включва следните стъпки:

1. събиране на информация за проекта и за съответната защитена зона по „Натура 2000“;

2. оценяване на последиците от плана или проекта по отношение на целите на опазването на зоната, поотделно или във взаимодействие с други планове или проекти;

3. установяване дали планът или проектът може да окаже неблагоприятно влияние върху целостта на зоната;

4. разглеждане на смекчаващи мерки (включително мониторинг на изпълнението им).

Възможно е да се наложи тези стъпки да се изпълняват многократно, като някои от тях се повтарят поради резултатите от последващите стъпки. Всяка от стъпките е описана в следващите раздели. Допълнителни аспекти, като обществените консултации и осигуряването на качеството на подходящите оценки, са разгледани в края на настоящата глава.

3.2.1. Стъпка 1: събиране на информация за проекта и за съответната защитена зона по „Натура 2000“

Информацията, необходима за подходящата оценка, включва описание на защитените зони по „Натура 2000“, които вероятно ще бъдат засегнати, видовете и местообитанията, чието наличие в зоната е значително (така наречените определящи характеристики), и свързаните с тях цели на опазването, както и описание на плана или проекта и възможното му влияние върху целите на опазването на зоната. Част от тази информация може вече да е била събрана по време на етапа на скрининг, но обикновено информацията за подходящата оценка трябва да бъде по-подробна.

Съгласно член 5, параграф 2 от Директивата за ОВОС и член 5, параграф 4 от Директивата за СЕО по искане на възложителя на проекта компетентният орган следва да определи обхвата на оценката на въздействието върху околната среда (определяне на обхвата). Целта на определянето на обхвата е да се установят онези елементи, които следва да бъдат включени в доклада за оценка на въздействието върху околната среда, изготвен от възложителя на проекта и представен на компетентния орган. По-конкретно определянето на обхвата следва да помогне да се установят най-важните елементи, които трябва да бъдат проучени, така че да могат да бъдат разгледани по-подробно (23).

Обхватът варира в зависимост от плана или проекта и от съответните зони. Обикновено обаче той включва описание на зоната, описание на плана или проекта и установяване на потенциалните му влияния върху разглежданата зона с оглед на свързаните с нея цели на опазването. Независимо дали подходящата оценка е включена в ОВОС/СЕО при определянето на обхвата следва да се посочат изходното състояние на зоната (т.е. състоянието на защитените местообитания и видове, чието наличие в зоната е значително, специфичните цели на опазването на защитената зона, както и състоянието на други елементи, които определят нейната цялост, и значението на зоната за кохерентността на мрежата), което ще трябва да бъде установено и проучено по време на подходящата оценка, степента на подробност на анализа, методите, критериите за оценяване на значимостта, видовете смекчаващи мерки и алтернативи, които трябва да бъдат анализирани, и т.н.

Член 5, параграф 2 от Директивата за ОВОС (Директива 2011/92/EС, изменена с Директива 2014/52/ЕС). В случай че възложителят на проекта поиска, компетентният орган, като взема предвид информацията, предоставена от възложителя на проекта, и по-специално относно специфичните характеристики на проекта (включително неговото местонахождение и технически капацитет) и вероятното му въздействие върху околната среда, издава становище относно обхвата и степента на подробност на информацията, която трябва да се включи от възложителя на проекта в доклада за оценка на въздействието върху околната среда, в съответствие с параграф 1 от настоящия член. Компетентният орган се консултира с органите, посочени в член 6, параграф 1, преди да даде своето становище. Държавите членки могат също да изискат от компетентните органи да дадат становище, както е посочено в първата алинея, независимо дали възложителят на проекта е поискал становище или не. Член 5, параграф 4 от Директивата за СЕО (Директива 2001/42/ЕО) Органите, посочени в член 6, параграф 3, се консултират при решаването за обхвата и нивото на подробности на информацията, която следва да се включи в екологичния доклад.

Степента и нивото на подробност, необходими при събирането на данни, проучванията и разследванията, ще се различават в зависимост от проекта и засегнатите зони. Ето защо те трябва да се преценяват за всеки отделен случай. Те могат да зависят например от сложността на проекта и на зоната, както и от значението на зоната за видовете и местообитанията, заради които тя е определена като защитена. Те ще зависят и от вече наличните данни относно зоната и видовете и местообитанията, чието наличие в зоната е значително, както и от информацията от предишни оценки и т.н.

Хармонизираната и висококачествена географска информация обикновено улеснява работата на възложителите, органите и заинтересованите страни и е особено полезна при трансгранични проекти и въздействия. Например в случай на проект, засягащ пресичаща границата река или инсталация, която потенциално може да предизвика трансгранично замърсяване, е много важно да се използват общи стандарти за установяване, оценяване и смекчаване на тези въздействия. Директивата на ЕС за създаване на инфраструктура за пространствена информация „INSPIRE“ (INfrastructure for SPatial InfoRmation in Europe) има за цел да се осигурят наличието и използването на такива стандартизирани данни (24).

В таблица 3 е представен примерен контролен списък на информацията за изходното състояние, необходима за подходящата оценка, а в таблица 4 са дадени примери за информацията, която трябва да се събира при оценяването на влиянието на планове и проекти във връзка с „Натура 2000“.

Таблица 3

Примерен контролен списък на информацията за изходното състояние, необходима за подходящата оценка

Информацията за изходното състояние на защитените зони по „Натура 2000“ и техните ключови характеристики Източници на информация На разположение на/от: цели на опазването на защитените зони по „Натура 2000“ Мерки за опазване, определени за зоните Земеползване, забранени и разрешени дейности в зоните Основни заплахи и натиск, установени в зоните Карти на защитените зони по „Натура 2000“ (указващи границите на зоната и местоположението на съответните характеристики) Стандартни формуляри за данни по „Натура 2000“ Законови актове за определяне на СЗЗ съгласно Директивата за местообитанията или СЗЗ съгласно Директивата за птиците Планове за управление и други документи/актове за управление на зоната (подзаконови актове, договори, споразумения) Национални/регионални онлайн портали Официални вестници, включително Държавен вестник Органи/агенции за опазване на околната среда Наблюдател на „Натура 2000“ (25) База данни на мрежата „Натура 2000“ (26) Национални бази данни Типове местообитания и биологични видове, налични в зоната, и тяхното състояние: степен на опазване, представителност и др. Значение на зоната за наличните местообитания и видове. Основни екологични изисквания, уязвимост и чувствителност на типовете местообитания и биологичните видове. Стандартни формуляри за данни по „Натура 2000“ Планове за управление на зоните Актове за определяне на защитена зона Законоустановени планове и политики за опазване на природата на национално/регионално/местно равнище Планове за действие за опазване на видове и местообитания Карти и проучвания с актуални данни и данни от минали периоди и т.н. Информация, основана на експертни становища Национални/регионални онлайн портали Наблюдател на „Натура 2000“ База данни на мрежата „Натура 2000“ Национални бази данни Компетентни органи Налични публикации Научни институции Природозащитен статус на местообитанията и видовете, тенденции, основни заплахи и натиск върху тях (в биогеографския регион и на национално равнище). Национални доклади относно природозащитния статус съгласно член 17 от Директивата за местообитанията и член 12 от Директивата за птиците. Онлайн доклади (27) Информация за изходното състояние във връзка с проекта/плана Източници на информация На разположение на/от: Пълни характеристики на плана или проекта: обща площ, засегната от проекта, проектни дейности, емисии, използване на природни ресурси, етапи, график и др. Връзки (например основни отстояния или пътища) между площадката на плана или проекта и съответната защитена зона по „Натура 2000“ Документи относно плана или проекта (схема, карти и т.н.) Карти, ГИС Организатор на плана/проекта Наблюдател на „Натура 2000“ Характеристики на други планове или проекти (осъществени, одобрени или предлагани), които могат да породят кумулативен ефект или влияние върху защитени зони по „Натура 2000“ във взаимодействие с оценявания проект. Бази данни, например за СЕО, ОВОС, подходящи оценки на планове/проекти, регионални или общински планове, приложения за планиране на местните органи Компетентни органи Онлайн платформи Информация за други оценки, които се изискват за издаване на съгласие за проект или за одобрение на план. Национално законодателство Компетентни органи Официални вестници, включително Държавен вестник Организации, участващи в свързаните с плана/проекта сектори или дейности или засегнати от тях Браншови организации/сдружения Възложител на плана/проекта Компетентни органи Оценки на сходни планове или проекти Декларации за ОВОС и за СЕО, доклади за подходяща оценка и други документални доказателства от други планове или проекти, оценявани в миналото Официални вестници Компетентни органи, съответни агенции и други структури





Таблица 4

Информация, която трябва да се събира за оценяването на влиянието на планове или проекти върху защитени зони по „Натура 2000“ (насоки в Испания)

Елементи Обхват Информация, която трябва да се събира Защитени зони по „Натура 2000“ Местообитания Общи положения — код, наименование, приоритетен характер; — характерни видове; — съответни променливи на структурата и функцията и екологични изисквания. Биогеографски регион (на равнище държава) — природозащитен статус на местообитанието в биогеографския регион (на национално равнище); — роля и значение на зоната за опазването на местообитанието. Защитена зона по „Натура 2000“ — степен на опазване и представителност на местообитанието в зоната; — цели на опазването, определени за местообитанието в тази зона; — площ на разпространение на местообитанието в зоната (включително картографиране), % от общата площ (на равнище държава/регион); — видове натиск, заплахи и въздействия, засягащи местообитанието в зоната; — уязвимост на потенциалните въздействия на проекта. Видове Общи положения — код, наименование, приоритетен характер, природозащитен статус в региона/държавата; — екологични изисквания и фактори, които оказват влияние върху динамиката на популацията на съответните видове. Биогеографски регион (на равнище държава) — природозащитен статус на вида в биогеографския регион (на национално равнище); — роля и значение на зоната за опазването на вида. Защитена зона по „Натура 2000“ — природозащитен статус на вида в зоната; — цели на опазването, определени за вида в тази зона; — площ на разпространение на вида в зоната и използване на зоната (включително картографиране); — популация и тенденции в зоната; % от общата популация в държавата/региона; — съществуващи видове натиск и заплахи за вида в зоната; — уязвимост на вида на потенциални въздействия (например чувствителност на обезпокояване). Особености на ландшафта, които са важни за кохерентността на мрежата „Натура 2000“ Биогеографски регион (на равнище държава) — тип (екологичен коридор, стъпало и т.н.); — Защитени зони по „Натура 2000“ и други райони, които са свързани или взаимообвързани в екологично отношение (включително картографиране); — видове (или местообитания), за които е важна зоната, и нейната значимост за опазването им; — видове натиск, заплахи и въздействия, засягащи съответната особеност; — уязвимост на проекта и на потенциалните му въздействия.

Адаптирано от: Препоръки относно информацията, която да бъде включена в подходящата оценка на проекти във връзка с мрежата „Натура 2000“ в документите за ОВОС на националната администрация в Испания (Ministerio de Agricultura y Pesca, Alimentación y Medio Ambiente, 2018 г.). На разположение на адрес: https://www.miteco.gob.es/es/calidad-y-evaluacion-ambiental/temas/evaluacion-ambiental/guias-directrices/

3.2.2. Стъпка 2: оценяване на последиците от плана или проекта по отношение на целите на опазването на зоната, поотделно или във взаимодействие с други планове или проекти

Подходящата оценка също така следва да включва подробно определяне на всички потенциални влияния на плана или проекта върху зоната, които биха могли да бъдат значителни, като се вземат предвид кумулативният ефект и други влияния, които биха могли да възникнат в резултат на взаимодействието на оценявания план или проект с други планове или проекти. (Ръководството по член 6 — раздел 4.6.2)

Подходящата оценка следва да гарантира пълното отчитане на всички структурни и функционални аспекти, които допринасят за целостта на зоната, както при определянето на изходното състояние, така и на етапите, водещи до установяване на потенциални въздействия, смекчаващи мерки и евентуални остатъчни въздействия след прилагането на смекчаващи мерки.

Стъпка 2 включва следните дейности:

— установяване на целите на опазването на защитените зони по „Натура 2000“, засегнати от плана или проекта;

— установяване и оценяване на последиците от плана или проекта с оглед на целите на опазването на защитените зони;

— отчитане на кумулативния ефект с други планове или проекти.

а) Установяване на целите на опазването на защитените зони по „Натура 2000“, засегнати от плана или проекта

При подходящата оценка влиянията на даден план или проект трябва да бъдат оценени спрямо целите на опазването, определени за защитените местообитания и видове, срещащи се в защитените зони по „Натура 2000“.

Компетентните органи трябва да определят целите на опазването на всяка защитена зона. Трябва да се определят цели за всички биологични видове и типове местообитания от интерес за Общността съгласно Директивата за местообитанията и за видовете птици от приложение I към Директивата за птиците, чието наличие в защитената зона по „Натура 2000“ е значително, както и за мигриращите видове птици, които се срещат обичайно.

Целите на опазването на равнище защитена зона представляват набор от конкретни цели, които трябва да бъдат изпълнени в дадена защитена зона, за да се гарантира, че тя допринася по най-добрия възможен начин за постигане на благоприятен природозащитен статус на подходящото равнище (като се вземе предвид естественият ареал на съответните биологични видове или типове местообитания). Целите на опазването на равнище защитена зона следва да определят желания природозащитен статус на биологичните видове и типовете местообитания в тази защитена зона, за да се увеличи възможно най-много нейният принос за постигането на БПС [благоприятен природозащитен статус] на подходящото равнище. Понякога те се определят като набор от цели, които трябва да бъдат постигнати в рамките на определен период от време. Тези цели следва да бъдат определени с оглед на оценката на опазването на всеки тип местообитание и вид в защитената зона, вписана в СФД [стандартния формуляр за данни]. За повече подробности вж. ръководството по член 6 — раздел 2.3.1 и „Бележка на Комисията относно определяне на целите на опазването“ (на разположение на адрес: https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm)

Целите на опазването на дадена защитена зона по „Натура 2000“ обикновено се определят в плановете за управление или в съответните инструменти за управление, или в други документи, публикувани за защитените зони (например актове за определяне на защитена зона, публикувани в официални вестници, включително Държавен вестник). Те също така следва да бъдат публично достъпни.

Целите на опазването на всеки тип местообитание и вид, срещащи се в защитената зона, следва да бъдат свързани с отнасящите се до тях екологични изисквания и да бъдат установени по отношение на използваните параметри за определяне на природозащитния статус на защитената зона (например нейната площ, структура и функции или популации). В тях следва да бъдат заложени целеви стойности, които трябва да бъдат изпълнени за всеки от тези елементи/параметри. Освен това те следва да включват целеви стойности/ограничения за екологичните функции и процеси, от които зависят местообитанията и видовете (например определяне на необходимото качество и количество на водата за водните видове).

Целите на опазването трябва да бъдат: — конкретни — т.е. да се отнасят за конкретна характеристика (биологичен вид или тип местообитание) и да определят условията, необходими за изпълнение на съответната цел на опазването; — измерими и пригодни за отчитане — т.е. да включват количествени целеви стойности (евентуално допълнени от качествени целеви стойности, като например описание на добрия природозащитен статус на дадено местообитание или структура на популациите), позволяващи мониторинг, за да се оцени дали целите на опазването са изпълнени, както и за целите на член 17 от Директивата за местообитанията; — реалистични — да включват разумен срок и ресурси; — последователни по отношение на подхода — т.е. структурата на целите на опазването трябва, доколкото е възможно, да бъде еднаква за всички защитени зони, а при защитени зони, поддържащи една и съща характеристика, да се използват сходни елементи и целеви стойности, за да се опише благоприятният природозащитен статус; и — всеобхватни — т.е. елементите и целевите стойности следва да обхващат параметрите на характеристиката, необходими за да се определи нейният природозащитен статус като благоприятен или неблагоприятен. Също така трябва да се посочи дали предназначението на целите е „да се възстанови“ или „да се запази“ природозащитният статус на конкретната характеристика на защитената зона (равнището на амбиция, предопределящо необходимите мерки за опазване). Адаптиран текст от „Бележка на Комисията относно определяне на целите на опазването“ (на разположение на адрес: https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm)

Липсата на специфични цели на опазването на защитената зона или определянето на цели на опазването, които не отговарят на описания по-горе стандарт, осуетява постигането на съответствие с изискванията по член 6, параграф 3.

В каре 9 са представени примери за цели на опазването на равнище защитена зона.

Каре 9 Примери за цели на опазването на типове местообитания и биологични видове в защитени зони по „Натура 2000“ Рифове (1170) — постоянната площ на местообитанието (xx ha) е устойчива или се увеличава под действието на естествени процеси; — разпространението на рифовете е устойчиво или се увеличава (предоставена e карта); — при естествени условия са опазени следните видове съобщества: комплекс от съобщества на открити крайбрежни рифове (xx ha); комплекс от съобщества на открити сублиторални рифове (xx ha) (предоставено е описание на всеки вид съобщество). Подвижни дюни по крайбрежната ивица с Аmmophilа аrenаriа („бели дюни“) (2120) — площта на местообитанието (xx ha) е устойчива или се увеличава и не се наблюдава намаляване на разпространението ѝ (предоставена е карта) под въздействието на естествени процеси; — естествената циркулация на наносни материали и органични вещества е запазена, без да съществуват никакви физически препятствия (например физически бариери); — наличието на бедни на видове съобщества, при които преобладава Ammophila arenaria, е запазено; — индикаторните видове, показващи неблагоприятно състояние на околната среда (включително видове, които не са местни, видове, показващи промени в съдържанието на хранителните вещества, и видове, които не се считат за характерни за местообитанието), представляват по-малко от 5 % от покритието. Суха пустош (4030) — настоящата площ (xx ha) и разпространението на местообитанието в рамките на защитената зона се увеличават с x % (предоставена е карта); — гъстотата на популациите на характерните видове в рамките на защитената зона е запазена (представен е списък); — запазено е слабо покритие на разположени нарядко местни видове дървета и храсталаци (< 10 % покритие); — най-малко 1 %, но не повече от 10 % от покритието на площта на местообитанието е гола земя; — азотните отлагания са запазени под стойностите на критично натоварване, определени за защитената зона (например 10—20 kgN/ha/година). Ливади с Molinia на варовикови, торфени или глинесто-льосови почви (Molinion caeruleae) (6410) — настоящата площ (xx ha) и разпространението на местообитанието в рамките на защитената зона се увеличават с x % (предоставена е карта); — съставът на растителността е подобрен: присъстват най-малко хх индикаторни видове, показващи благоприятно състояние на околната среда, включително един вид, показващ отлично състояние на околната среда; индикаторните видове, показващи неблагоприятно състояние на околната среда, обхващат общо не повече от 20 % от покритието, като покритието на всеки отделен вид е по-малко от 10 %, а покритието на видове, които не са местни, е не повече от 1 %; — структурата на растителността е подобрена: покритието на дървесни видове и на орлова папрат (Pteridium aquilinum) е не повече от 5 %, а покритието на широколистни плевели е между 40 и 90 %. Най-малко 30 % от моравата е с височина на растенията между 10 cm и 80 cm; — физическата структура е запазена: не повече от 10 % гола почва. Активни преовлажнени тресавища (7110) — площта на местообитанието в защитената зона е разширена (например увеличаване на настоящата площ с 10 % — от xx ha на yy ha) и статусът му е подобрен (например чрез увеличаване на равнището на покритие на характерния вид торфен мъх — Sphagnum, до максимум x %); — подходящите нива на водата са възстановени в цялата защитена зона (през по-голямата част от годината средното ниво на водата е близо до или над повърхността на тревните площи в тресавището; сезонните колебания не следва да надвишават 20 cm и следва да са само 10 cm под повърхността, с изключение на много кратки периоди от време); — запазени са pH на почвата и подходящо съдържание на хранителни вещества (предоставени са данни за съответните хранителни вещества и техните естествени граници за защитената зона); — покритието на разположени нарядко местни дървета и храсталаци е по-малко от 10 %. Букови гори от типа Luzulo-Fаgetum (9110) — настоящият природозащитен статус е запазен (благоприятен); — настоящата площ на местообитанието в защитената зона от xx ha е запазена; — характерните видове дървета са запазени: най-малко 70 % дървесна растителност, състояща се от Picea abies, Fagus sylvatica ssp. sylvatica, Abies alba в различни пропорции, с рядко присъствие на Betula pendula, Sorbus aucuparia, с 80—90 % покритие и 22—30 m височина за смърч и ела, 18—24 m за бук при 100-годишни дървета; — характерните видове за тревистата растителност са запазени: тревиста растителност, представена от най-малко три вида/1 000 m2 от следните ацидофилни видове Calamagrostis arundinacea, Luzula luzuloides, Vaccinium myrtillus, Hieracium rotundatum, Athyrium filix-femina, Digitalis grandiflora, Dryopteris filix-mas, Festuca drymeia, Galium odoratum, Galium schultesii, Lamium galeobdolon, Luzula luzuloides, Oxalis acetosella, Poa nemoralis, Pteridium aquilinum, Veronica officinalis; — покритието на инвазивни и алохтонни дървесни видове, включително покритието на неотговарящи на екологичните изисквания видове, е по-малко от 20 %; дървета, способстващи съхранението: най-малко три дървета/ha; обем на мъртвата дървесина: най-малко 20 m3/ha. Букови гори от типа Asperulo-Fagetum (9130) — настоящата площ (xx ha) и разпространението на местообитанието в рамките на защитената зона се увеличават с x % (предоставена е карта); — качеството на местообитанието (по отношение на екологичната структура и функция) е подобрено, като се гарантира, че: най-малко 95 % от дърветата, образуващи покритието от дървесни корони, са местни видове като бук, ясен и дъб, а най-малко 50 % са Fagus sylvatica; при приблизително 10 % от дървесната растителност е налице динамичен модел на изместване на празните участъци, насърчаващ естественото възстановяване на дървесни видове от всички възрасти; най-малко X възрастни дървета/ha и най-малко X съответни ниски растителни видове/ha (предоставен е списък на съответните видове); — стоящата и падналата мъртва дървесина се увеличава, когато е възможно, за да се осигури местообитание за безгръбначни видове, гъби и други видове горска растителност (паднали дървета и клони, сухи клони на живи дървета или стоящи сухи дървета, като диаметърът на всички изброени е > 20 cm; посочен е минималният обем). Европейска видра (Lutra lutra) — настоящата популация (xx екземпляра) е запазена; — екологичното качество на местообитанията в пресни води (реки) е подобрено (над xx km); — броят на местата за почивка и на дупките (броят е предоставен) е запазен и няма значителен спад в наличната рибна биомаса (xx kg); — свързаността с други популации на европейската видра по протежението на реката е подобрена. Морска свиня (Phocoena phocoena) — настоящата популация на вида в защитената зона е запазена (xx екземпляра); — максималният подводен шум е ограничен до xx dB; — разпространението на вида в рамките на защитената зона е запазено, като се гарантира, че няма изкуствени пречки, които биха могли да ограничат използването на защитената зона; — наличието и плътността в рамките на защитената зона на популациите на видове, които служат за плячка, са запазени (например включително пясъчна змиорка, меджид, херинга и цаца); — предотвратен е приловът на морска свиня с риболовни уреди в защитената зона. Малък подковонос (Rhinolophus hipposideros) — популацията е запазена, като минималният брой прилепи за летните убежища е xx; — броят и състоянието на летните и алтернативните убежища е запазен; — големината на потенциалните места за хранене (xx ha) и линейните елементи (xx km) е запазена, като няма значителен спад или загуба в периметър от 2,5 km от убежищата (предоставена е карта); — няма значително увеличение на интензитета на изкуствената светлина в близост до убежището или по маршрутите за ловуване в периметър от 2,5 km от убежището.

Ако не са определени цели на опазването (28), при подходящата оценка следва да се приеме като минимум, че целта е да се гарантира, че състоянието на типовете местообитания или местообитанията на видовете, чието наличие в защитената зона е значително, не се влошава спрямо сегашното равнище (към момента на оценката) и че видовете не се обезпокояват значително, в съответствие с член 6, параграф 2 (29).

Въпреки че оценката следва да бъде съсредоточена върху птиците и биологичните видове и типовете местообитания от интерес за Общността, чието наличие в защитената зона е значително, следва да се има предвид, че тези целеви характеристики също така взаимодействат по сложни начини с други видове, типове местообитания, както и с естествената околна среда. Във връзка с това е възможно други видове също да бъдат от значение при разглеждането на потенциалните влияния върху защитените местообитания, ако те представляват типични растителни и животински видове за въпросния тип местообитание (30) или ако играят съществена роля в хранителната верига, от която зависят целевите характеристики на защитената зона по „Натура 2000“. Това ще бъде отразено в целите на опазването на защитената зона и при подходящата оценка следва също така да се разгледат възможните въздействия на плана или проекта върху тези други видове, когато е приложимо.

Характеристиките на ландшафта, които допринасят за екологичната кохерентност на мрежата, включително за нейната свързаност, също следва по целесъобразност да се вземат предвид при оценката на влиянието на плановете и проектите върху защитени зони по „Натура 2000“ (вж. таблица 4).

б) Установяване и оценяване на въздействието на плана или проекта с оглед на определените за зоната цели на опазването

Всички аспекти на плана или проекта, които могат — било то поотделно или във взаимодействие с други планове или проекти — да засегнат целите на опазването на зоната, трябва да бъдат установени с оглед на най-добрите научни достижения в областта. Оценяването на влиянията трябва да се основава на обективни и по възможност количествени критерии. Въздействията следва да бъдат прогнозирани възможно най-точно, а базата за тези прогнози следва да бъде изяснена и документирана в доклада за подходящата оценка. За повече подробности вж. ръководството по член 6 — раздел 4.6.

Оценката трябва да обхваща въздействието на целия разглеждан план или проект, на всички дейности, които включва, и през всички етапи от изпълнението му (подготовка, изграждане, експлоатация и, когато е приложимо, извеждане от експлоатация или обновяване). В оценката въздействията трябва да бъдат установени и разграничени по различните видове въздействия, включително преки и косвени влияния, временни или постоянни влияния, краткосрочни и дългосрочни влияния и кумулативен ефект.

Оценката обикновено включва анализ на следните възможни въздействия:

— Пряка загуба: намаляване на покритието на местообитанието в резултат на физическото му унищожаване (например поради неговото премахване или поради натрупване на строителни или наносни материали); загуба на места за размножаване, хранене и почивка на видовете.

— Увреждане: влошаване на качеството на местообитанието, което води до намалена гъстота на популациите на характерните видове или до променена структура на съобществото (видов състав). Това може да бъде причинено от промени в абиотичните условия (например нива на водата или увеличено отлагане на наносни материали, замърсители или прах); влошаване на състоянието на местата за размножаване, хранене и почивка на видовете.

— Обезпокояване: промяна в съществуващите условия на околната среда (например увеличено шумово или светлинно замърсяване, по-често присъствие на хора и превозни средства). Обезпокояването може, наред с другото, да причини например изместване на екземпляри от вида, промени в поведението на видовете, риск от заболеваемост или смъртност.

— Разпокъсване: то води до промяна в площите на разпространение на съответните местообитания и видове, например чрез създаване на физически или екологични бариери в райони, които са физически или функционално свързани, или чрез разделянето им на по-малки и по-изолирани участъци.

— Други косвени влияния: косвена промяна в качеството на околната среда (произтичаща например от промяна в наличността на хранителни вещества и светлина или от увеличена уязвимост на защитената зона към други нови заплахи като инвазивни чуждоземни видове, проникване на хора и животни).

Тези влияния следва да бъдат анализирани с оглед на специфичните цели на опазването на защитената зона, което означава, че анализът трябва да се направи не само по отношение на текущия статус на местообитанията и видовете, чието наличие в защитената зона е значително, но и по отношение на техния желан статус, определен чрез целите на опазването (например увеличаване на числеността на популацията или покритието на местообитанията с x %).

Следователно трябва да се направи анализ на влиянията и с оглед на специфичните цели на опазването на защитената зона въз основа на специфичните елементи или параметри, които определят природозащитния статус на защитените характеристики (например ареал, местообитание, структура и функция, численост на популацията, бъдещи перспективи).

Всеки аспект на плана или проекта следва да бъде проучен поотделно и потенциалните влияния от него следва да бъдат разгледани с оглед на целите на опазването на защитената зона. След това следва да бъдат разгледани влиянията върху всички засегнати местообитания и видове в тяхната съвкупност и едно спрямо друго, за да бъдат отчетени и взаимодействията между тях.

Могат да се използват различни методи, за да се предвиди потенциалното въздействие на плана или проекта. В каре 10 са описани някои примери за методи, които могат да бъдат използвани, за да се предвидят въздействията, както и техният мащаб.

Каре 10 Примери на методи за предвиждане на въздействията С преки измервания, например на площта на изгубените или засегнатите местообитания, могат да се определят пропорционалните загуби на популации на биологични видове, местообитания и съобщества. Чрез блок-схеми, мрежови диаграми и схеми на системи се илюстрират веригите на въздействията, произтичащи от преките и косвените въздействия, според това как са причинени, като се онагледяват взаимовръзките и етапите на процеса. Чрез количествените модели за предвиждане се правят прогнози по математически път въз основа на данни и допускания за силата и посоката на въздействието. С помощта на такива модели могат да бъдат екстраполирани прогнози, съответстващи на минали и настоящи данни, да се анализират тенденции и сценарии, да се извеждат аналогии въз основа на информация от други подобни територии, да се правят интуитивни прогнози. С някои често използвани модели се предвиждат разпространението на замърсители във въздуха, ерозията на почвата, отлагането на наносни материали от потоци и недостигът на кислород при замърсени реки. Географските информационни системи (ГИС) могат да служат за създаване на модели на пространствените връзки, например при припокриващи се ограничения, или за картографиране на чувствителни области и на места със загуба на местообитания. ГИС съчетават възможностите на компютризираната картография и съхранението на картографски данни със система за управление на бази данни, в която се съхраняват елементи като земеползване или наклон. ГИС дават възможност за бърз анализ, изобразяване и комбиниране на съхранените променливи. Информацията от предходни аналогични проекти може да бъде полезна, особено ако включва количествени прогнози, които са били направени в началото и се наблюдават в хода на експлоатацията. Експертни мнения и оценки могат да бъдат извлечени от предишен опит и чрез консултации.

В таблица 5 е представен пример за систематичен кръстосан анализ между елементите на проекта и защитените характеристики на защитена зона по „Натура 2000“.

Таблица 5

Пример за систематичен кръстосан анализ между компонентите на проекта и защитените характеристики на защитена зона по „Натура 2000“ Опростен пример за рибовъдно стопанство

Етап на проекта Компонент на проекта Местообитание 1 Река Местообитание 2 Крайречни гори Местообитание 3 Влажна пустош Вид 1 Риба Вид 2 Безгръбначни Вид 3 Птици Изграждане Езера Промяна на речните корита и речния отток (xx m — дължина) Загуба на площ (xx m2) Загуба на площ (xx m2) Промени в съобщества от видове Обезпокояване, изместване на екземпляри Загуба на местообитания за размножаване Сгради Загуба на площ (xx m2) Загуба и влошаване на състоянието на местообитания Пътища Промени във водния отток на местно равнище Загуба на площ (xx m2) Загуба и влошаване на състоянието на местообитания Експлоатация Хранене и третиране на риба Замърсяване на водата с биологични и химични продукти Промяна на качеството на местообитанието поради замърсяване на водата Обезпокояване, изместване на екземпляри Водочерпене Промяна на местообитанието поради намаляване на оттока Увреждане на местообитанието поради намаляване на оттока Увреждане на местообитанието поради намаляване на оттока Осветление Обезпокояване, изместване на екземпляри Обезпокояване, изместване на екземпляри Шум Изместване на екземпляри

Оценката трябва да се основава на най-добрите налични научни познания в областта. Това означава, че информацията трябва да бъде пълна и актуална. Поради тази причина често е необходимо да се провеждат проучвания на терен, за да се запълнят празнините в информацията и да се съберат точни данни. Това може да включва например проучване на зоната (чрез методи за вземане на проби, преброяване на популациите, описи и т.н.), за да се установят или да се потвърдят точното местоположение и разпространението на природните характеристики във връзка с планираните дейности, предвидени в оценявания план или проект, и техният природозащитен статус.

Би било полезно да се проведе предварително документално проучване, за да се прегледат наличните знания и да се установят нуждите от информация, които налагат допълнителна работа чрез проучвания на терен. Това може да бъде полезна практика например когато документалното проучване показва, че са налице уязвими местообитания, които имат свързани рядко срещани съобщества от флора и/или фауна, или че зоната, която ще бъде засегната, се обитава от видове, които са от критично значение за природозащитните ѝ цели.

Данните, получени от проучвания на терен, следва да осигурят обективна основа за процеса на оценяване, който трябва да се извърши с оглед на специфичните цели на опазването на защитената зона. За да бъдат данните от проучването на терен пълни, трябва да бъде определен достатъчно дълъг срок, например едногодишно или по-продължително проучване, което обхваща цял вегетационен цикъл, като се отчита сезонният характер на дивата флора и фауна, или проучвания на фауната, които може да се наложи да се повторят, за да се потвърдят популациите и тенденциите в рамките на определен период от време.

За големи проекти като автомагистрали, железопътни линии, вятърни паркове, пристанища, водни пътища и др., които поради мащаба и характера си се очаква да окажат значително влияние върху дадена защитена зона, почти винаги са необходими проучвания на терен. Те трябва да включват подробно картографиране на защитените местообитания или места за размножаване или почивка на видове и т.н. (освен ако някои от тези проучвания и изследвания вече са извършени наскоро, например по време на подготовката или актуализацията на плана за управление или по време на оценката на друг голям благоустройствен проект в зоната).

Въздействието следва да бъде количествено определено или документирано с помощта на параметри, които дават възможност да се оценят мащабът и тежестта на въздействието върху конкретните цели на опазването на местообитанията и видовете, чието наличие в защитената зона е значително (вж. също каре 7 в раздел 3.1.4 за показателите за значимост). Тези параметри могат да включват например:

— площта от местообитанието или местообитанието на даден вид, които са трайно изгубени (например поради разчистване на растителността или премахване на подходящи места за размножаване/гнездене), оценени спрямо площта на местообитанието в защитената зона на регионално, националн