РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТАотносно структурните мерки за повишаване на устойчивостта на кредитните институции в ЕС /* COM/2014/043 final - 2014/0020 (COD) */





ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ 1. КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО От началото на финансовата криза Европейският съюз („Съюзът“) и неговите държави членки предприеха основно преосмисляне на регламентирането на финансовия сектор и неговия надзор. В областта на банковото дело стремежът да се създаде по-сигурна, по-стабилна, прозрачна и отговорна финансова система в услуга на икономиката и обществото като цяло намери израз в предприетите от Съюза редица реформи. Въпреки това размерът на банковия сектор на Съюза продължава да е значителен както в абсолютнo, така и в относително изражение (съответно 42,9 трилиона евро и почти 350 % от БВП на Съюза). Активите на най-големите банки са близки по размер до БВП на държавите им по произход. Те са твърде големи както за да бъдат оставени да фалират, така и да бъдат спасени, а са и твърде комплексни, за да бъдат преобразувани. В този контекст през ноември 2011 г. комисар Барние обяви създаването на експертна група на високо равнище (ЕГВР) с председател управителя на финландската централна банка Ерки Ликанен и с мандат оценка на необходимостта от структурна реформа на банковия сектор на Съюза[1]. В доклада, представен през октомври 2012 г., бе посочена необходимостта от преструктуриране на банките в допълнение към съществуващите реформи и бе препоръчано търговията с финансови инструменти за собствена сметка и другите високорискови търговски дейности задължително да бъдат обособени в отделен правен субект в рамките на банковата група. Беше предложено обособяването да е задължително само когато подлежащите на него дейности съставляват значителен дял от дейността на банката[2]. На 3 юли 2013 г. Европейският парламент прие с голямо мнозинство доклад по собствена инициатива, озаглавен „Реформиране на структурата на банковия сектор в ЕС“[3], в който се приветстват структурните реформи на равнище Съюза, насочени към премахване на опасенията във връзка с банките от системно значение[4]. Настоящото предложение е сред ключовите стъпки на Съюза в отговор на проблема, поставен от банките със системно значение. Неговата цел е да предотврати материализирането на неуправляваните остатъчни рискове в банковата система на Съюза. С него ще се съкрати изкуственото раздуване на банковите счетоводни баланси и по-специално чисто спекулативната дейност, като по този начин ще се намали опасността данъкоплатците да трябва да помагат за спасяването на неплатежоспособните банки, както и цената и сложността на евентуално преобразуване. Предложението е съществено допълнение към директивата за създаване на рамка за възстановяването и преобразуването на кредитните институции и инвестиционните посредници[5] [BRRD]. Структурната реформа все още не е включена в договорения от Г-20 международен план за реформи. Въпреки това редица юрисдикции по света въведоха или предложиха мерки за решаване на горепосочените проблеми. През последните години инициативи за реформи се подеха в Германия, Франция, Обединеното кралство и Белгия. САЩ наскоро приеха т. нар. правило Волкър, с което на банките се забранява да търгуват с финансови инструменти за собствена сметка. Международните организации, от своя страна, призоваха за световен дебат за банковите структури и бизнес модели. Предвид множащите се инициативи за реформи и за да бъдат избегнати застъпващи се или противоречащи на нормативната уредба мерки, засягащи банките с международно присъствие, на последната среща на върха в Санкт Петербург лидерите на държавите от Г-20 призоваха Съвета за финансова стабилност да подложи на оценка трансграничната съгласуваност на структурните реформи на банковата дейност и въздействието им върху световната финансова стабилност. В настоящото предложение надлежно са взети предвид задълбочаващите се усилия за международно координиране и се признава необходимостта от предотвратяване на регулаторния арбитраж. То се придружава от пряко свързано с него предложение, предназначено да елиминира друг канал за разпространяване на проблемите в дадена финансова система, а именно взаимосвързаността — чрез непрозрачност на брънките на веригата на търгуване при сделките за финансиране с ценни книжа — между пазарните участници, включително между банките със системно значение. В представената от Комисията на 19 март 2012 г. зелена книга относно паралелната банкова система[6] се посочва, че всяко засилено регламентиране на банковото дело би могло да доведе до отлив на съществена част от банковата дейност към извънбанковия сектор, определен като „системата на кредитно посредничество, която включва структури и дейности извън традиционната банкова система“[7]. На 20 ноември 2012 г. Европейският парламент прие резолюция относно паралелната банкова система[8], в която подчерта необходимостта от осигуряване на по-прозрачни структура и дейност на финансовите институции, както и от запознаване от страна на надзорните органи с размера на небанковия сектор, сред чиито дейности са обратното изкупуване и заемането на ценни книжа. На 4 септември 2013 г., в съобщението си относно паралелната банкова система[9], Комисията подчерта, че засилването на прозрачността при сделките за финансиране с ценни книжа (обратно изкупуване и заемане на ценни книжа, други еквивалентни сделки и реипотекиране) ще има основна роля при наблюдаването на рисковете, породени от взаимосвързаността, прекомерния ливъридж и процикличното поведение. В останалата част от обяснителния меморандум се представя настоящото предложение относно структурното обособяване на дейността на кредитните институции. 2. РЕЗУЛТАТИ ОТ КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО Консултации със заинтересованите страни бяха проведени по редица поводи. По време на мандата си ЕГВР се срещна с различни заинтересовани страни и проведе обществена консултация с банковия сектор, корпоративните и непрофесионалните клиенти и техните сдружения[10]. От своя страна, през октомври 2012 г. Комисията проведе обществена консултация със заинтересованите страни[11]. Структурното реформиране на банковата дейност и необходимостта от координирани действия на равнището на Съюза бяха обект на дискусии и с държавите членки. При изготвянето на оценката на въздействието Комисията проведе през пролетта на 2013 г. допълнителна обществена консултация със заинтересованите страни, в която прикани банките да моделират въздействието на различните варианти на структурна реформа[12]. Петстотинте получени отговора подчертаха различаващите се интереси на банките от тези на потребителите и небанковите финансови институции. Огромното мнозинство банки се обявиха против структурното обособяване, докато потребителите предимно го подкрепиха. Становището на другите категории бе по-неутрално. През март 2013 г. с представители на генералните дирекции „Конкуренция“, „Икономически и финансови въпроси“, „Трудова заетост, социални въпроси и приобщаване“, „Предприятия и промишленост“, „Правосъдие“, „Вътрешен пазар и услуги“, „Данъчно облагане и митнически съюз“, генералния секретариат, правната служба, както и на Съвместния изследователски център, бе създадена междуведомствена работна група по структурното реформиране на банковия сектор, която на заседанията си през март, април и септември 2013 г. подпомогна работата по оценката на въздействието. На 19 септември 2013 г. в Комитета по оценка на въздействието към Комисията бе внесен, а на 16 октомври 2013 г. — обсъден проектовариант. На 18 октомври 2013 г. Комитетът по оценка на въздействието отправи препоръки за подобрения, основните от които са: i) по-добро описание на проблема и основния сценарий; ii) по-добро описание и изясняване на вариантите на реформа; iii) по-добро оценяване на въздействието и демонстриране на ефективността на избрания вариант на реформа; iv) по-добро отчитане на позициите на заинтересованите страни; и v) добавяне на речник на термините. На 18 декември 2013 г. службите на Комисията представиха на Комитета по оценка на въздействието преработена версия на оценката на въздействието заедно с документ, в който се посочва как са били отразени отправените препоръки. В резултат на това на 15 януари 2014 г. Комитетът по оценка на въздействието изрази положително становище, като същевременно отправи препоръки за допълнителни подобрения, а именно по-задълбочена обосновка на предложените мерки и анализ на алтернативните варианти на реформа, въздействието и посоченото едва в преработената версия на оценката становище на заинтересованите страни по отношение на мерките за прозрачност. Комитетът по оценка на въздействието препоръча и усъвършенстване на представянето на вариантите на структурно реформиране, както и на оценяването на въздействието и на ефективността на избраните варианти. В окончателната версия на оценката на въздействието анализът на мерките за прозрачност бе значително разширен, като бяха доразвити и останалите две препоръки. С оглед на общите разходи и ползи от настоящото предложение оценката му на въздействие бе предмет на качествен анализ и количествено моделиране. Беше достигнато до заключението, че имплицитните субсидии са значителни и зависят от размера и степента на взаимосвързаност на съответната банка. Въпреки че в настоящото предложение се отчита ползата от многообразие на банковите модели в Европа, с него се цели да се гарантира запазване на точния баланс между предотвратяване на системни рискове и финансирането на устойчив икономически растеж. 3. ПРАВНИ ЕЛЕМЕНТИ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО 3.1. Правно основание и субсидиарност Правното основание на настоящия регламент е член 114, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), който позволява приемането на мерки за сближаване на националните разпоредби, насочени към създаването и правилното функциониране на вътрешния пазар. Единни правила за структурата на банките ще спомогнат за финансовата стабилност в Съюза и по-доброто интегриране на финансовите пазари, ще улеснят организираното преобразуване и възстановяване на банковите групи, ще насърчат трансграничното предоставяне на услуги и установяването в други държави членки, ще ограничат нарушаването на конкуренцията и ще попречат на регулаторния арбитраж. Някои държави членки предложиха или приеха мерки за структурно реформиране на банковите си системи. Различията между националните законодателства обаче, чиито стратегически цели ги правят несъвместими и неравностойни на предвидените в настоящия регламент механизми, увеличават опасността от деформиране на капиталовите потоци и инвестиционните решения. Без съгласуван подход на равнище Съюза банките ще бъдат принудени да приспособят структурата и дейността си спрямо националните граници, като същевременно станат още по-комплексни и фрагментирани. Подобна ситуация ще намали ефективността на Единния надзорен механизъм (ЕНМ)[13] и бъдещия Единен механизъм за преобразуване (ЕМП)[14], което от своя страна ще подкопае усилията за постигането на единен, приложим за целия вътрешен пазар, набор от правила, както и създаването на ефективен банков съюз. Несъгласуваността между отделните законодателства също така усложнява и оскъпява управлението на трансграничните институции. Предвиденото в настоящия регламент хармонизиране на равнището на Съюза може да осигури обща нормативна рамка на структурните изисквания за банковите групи в Съюза, много от които упражняват дейност в повече от една държава членка, и оттам — равностойни условия на конкуренция, опростена нормативна уредба и отсъствие на прекомерни разходи за привеждане на трансграничните дейности в съответствие с нея, стимули за задълбочаване на интегрираността на вътрешния пазар и възпрепятстване на регулаторния арбитраж. В хармония с целта за принос към функционирането на вътрешния пазар, държава членка, която предварително е приела правни норми, забраняващи на кредитните институции, които приемат влогове от физически лица и МСП, да извършват инвестиционна дейност в качеството на принципал или да държат търгуеми активи, може да поиска от Комисията дерогация от разпоредбите в глава III „Обособяване на някои дейности по търгуване на финансови инструменти“ за кредитна институция, регламентирана от съвместимо с тях национално законодателство. Това ще позволи на държавите членки, за които се констатира, че вече са въвели равностойни или по-строги мерки с ефективно действие, да избегнат скъпоструващото им привеждане в съответствие с посочените разпоредби. Целите на националните законодателства не трябва да се отклоняват от преследваните с настоящото предложение, за да не се допусне въздействието на някое от тях да подкопае стратегията или функционирането на вътрешния пазар; същевременно националните правни, надзорни и правоприлагащи мерки трябва да гарантират, че кредитните институции спазват съвместимите с настоящото предложение правно обвързващи изисквания. В настоящото предложение надлежно са взети предвид динамичността на финансовите пазари и иновациите във финансовата област, както и развитието на нормативната уредба и надзорните изисквания на ЕС. За целите на ефективния и непрекъснат надзор и въвеждането на единен набор от правила за банковия сектор, настоящото предложение отрежда важна роля на Европейския банков орган (ЕБО). В него се предвижда при взимането на някои решения компетентните органи да се допитват до ЕБО, като органът също така ще изготвя проекти на регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, както и ще представя на Комисията доклади. Това е от особено значение в случаите, посочени в членове 9, 10, 13 и 21. 3.2. Пропорционалност Съгласно принципа на пропорционалност (член 5 от ДЕС), съдържанието на действията на Съюза, както и формата, под която се осъществяват, не могат да надхвърлят необходимото за постигането на целите на Договорите. Предложеният регламент забранява на големите кредитни институции и банкови групи от Съюза търгуването с финансови инструменти за собствена сметка и някои свързани с него дейности. Обособяването на собствеността е с потенциал да бъде най-ефективното средство на структурната реформа с оглед постигането на конкретните цели за улесняване на преобразуването и ограничаване на недобросъвестното поведение, конфликтите на интереси и неподходящото разпределяне на капиталите и ресурсите. Очаква се забраната на търгуването с финансови инструменти за собствена сметка да въздейства особено силно за намаляване на рисковете, комплексността, взаимосвързаността и конфликтите на интереси. Все пак в основата на пропорционалността на тази мярка е даденото по-стеснено определение на дейностите, предмет на забраната, което се налага поради трудното открояване на търговията с финансови инструменти за собствена сметка от останалите сходни търговски дейности като поддържането на пазара. Изключването на по-малките банки от обхвата на забраната е оправдано поради непропорционалното въздействие, което би имала върху тях принудата да продадат част от портфейлите си. Предложеният регламент също така изисква от компетентните органи систематични прегледи на някои други дейности като поддържането на пазара, инвестирането в секюритизации или спонсорирането им, както и търгуването с някои деривати. Бе установено, че тези дейности са областите, в които съществува най-голям риск търгуването с финансови инструменти за собствена сметка да бъде извършвано в нарушение на забраната и които могат да подкопаят стабилността на същинската кредитна институция и оттам — на финансовата система на Съюза. Компетентните органи се оправомощават да изискват обособяване. Това правомощие не е наложено като повсеместна мярка, а напротив — те имат свобода на преценка, за която им служи набор от единни количествени показатели. Те са длъжни да изискат обособяване само при определени условия — когато рисковете надхвърлят определените чрез количествените показатели равнища. Този подход се смята за пропорционален, тъй като обособяването е задължително единствено при определени обстоятелства, както и след задълбочен преглед на влиянието на тези дейности върху профила на риска и поведението на същинската кредитна институция. Предложеният регламент е насочен към големите кредитни институции и банкови групи. С него основно се цели преодоляването на остатъчните системни рискове във финансовата система на Съюза, поради което приложимостта на мерките му към всички кредитни институции се смята за непропорционална и с опасност да породи неоснователни разходи, по-специално за по-малките кредитни институции. Следователно предвидените структурни мерки не са приложими за тези кредитни институции, които попадат под определените в него прагове. Това предполага, че държавите членки или компетентните органи могат да вземат решение да наложат подобни мерки и на малките кредитни институции. Предложеният регламент зачита основните права и спазва принципите, признати в Хартата на основните права на Европейския съюз, по-специално правото на защита на личните данни, свободата на стопанска инициатива, правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес, и трябва да се прилага в съответствие с тези права и принципи. 3.3. Подробно обяснение на предложението В този раздел накратко се описват основните компоненти на предложения регламент. 3.3.1. Цели и предмет на структурното обособяване С предложения регламент се цели укрепването на финансовата стабилност в Съюза посредством структурно реформиране на големите банки, като по този начин допълва предприетото на равнището на Съюза реформиране на нормативните изисквания във финансовата област. В член 1 са посочени общите и конкретните цели, които са в основата на реформата. В член 2 е определен предметът — създаване на правила за структурно изменение на банките със системно значение чрез налагането на забрана върху търгуването с финансови инструменти за собствена сметка и потенциалното обособяване на някои търговски дейности. 3.3.2. Обхват В член 3 се посочва, че предложеният регламент се прилага за банките, които удовлетворяват определени критерии и надхвърлят определени прагове. (1) Изискванията се прилагат за европейските банки, които са определени като такива с глобално системно значение. (2) Те се прилагат за банките, които в продължение на три последователни години надхвърлят следните прагове: а) общите активи на банката са над 30 млрд. евро[15]; и б) общите търгуеми активи и пасиви на банката надхвърлят 70 млрд. евро или 10 % от общите ѝ активи. В членове 22 и 23 се предоставя допълнителна информация за начина, по който за целите на прегледа от компетентния орган и евентуалното обособяване от кредитната институция следва да бъдат изчислявани дейностите по търгуване с финансови инструменти. В член 23, параграф 2 се посочва, че застрахователната дейност на финансовите конгломерати и нефинансовите дружества не трябва да се включват в изчислението, тъй като акцентът на структурната реформа на банките е банковото дело. Регламентът ще се прилага за кредитните институции на Съюза и техните дружества майки от ЕС, дъщерни дружества и клонове, включително в трети държави. В приложното му поле влизат и намиращите се в Съюза клонове и дъщерни дружества на банки, установени в трети държави. Такъв широк териториален обхват е оправдан, за да се осигури равнопоставеност и да се избегне прехвърлянето на дейности извън Съюза с цел тези изисквания да бъдат заобиколени. Освобождаване е възможно за чуждестранните дъщерни дружества на банки от Съюза, както и за клоновете в ЕС на чуждестранни банки, ако са предмет на равностойни изисквания за обособяване (членове 4 и 27). В член 4, параграф 2 се предвижда допълнително потенциално изключение: компетентните органи са оправомощени да освободят от изискванията за обособяване чуждестранните дъщерни дружества на групи с автономна географски децентрализирана структура, които прилагат стратегия за разчленено преобразуване. Прилагането на изискването за обособяване в рамките на цялата глобална корпоративна група, независимо от географското местоположение, премахва възможността банките да заобикалят обособяването, като разполагат определени дейности извън Съюза. От своя страна, допълването на широкия териториален обхват с равностойността на режимите на третите държави уталожва евентуалните опасения на тези юрисдикции във връзка с извънтериториалния аспект. Изискването чуждестранните банки да обособят операциите си в Съюза осигурява равнопоставени условия на конкуренция на вътрешния пазар и по този начин свежда до минимум риска от нелоялна конкуренция. 3.3.3. Забрана на търгуването с финансови инструменти за собствена сметка (глава II) Член 6, параграф 1 от предложения регламент забранява на кредитна институция и субекти от една и съща група да търгуват за собствена сметка с финансови инструменти и борсови стоки. Въпреки че съпоставимите данни на равнището на Съюза по отношение на конкретната банкова дейност са малко, наличните данни сочат, че търговията с финансови инструменти за собствена сметка заема ограничено място в банковите счетоводни баланси[16]. Същите данни обаче открояват и факта, че преди кризата тази търговия е била значителна, което означава, че ако не бъде регламентирана, нищо не гарантира, че в бъдеще тя няма отново да се разрасне. Трудно е да се даде определение на търговията с финансови инструменти за собствена сметка, което да я разграничи отчетливо от поддържането на пазара. С член 5, параграф 4, в който търгуването на финансови инструменти за собствена сметка е определено в тесен смисъл, се забранява използването на секции, отдели, подразделения или отделни търгуващи лица, специално предназначени за поемане на позиции с оглед извличане на печалба, без връзка с клиентска дейност или хеджиране на риск за дружеството. В член 6, параграф 2 се уточнява, че забраната не се отнася за кредитните институции, попадащи в посочения в членове 3 и 4 обхват на предложения регламент, които с оглед управлението на паричните си наличности разполагат със специални структури за покупко-продажба на инструменти на паричния пазар. От забраната е освободено и търгуването на държавни облигации, емитирани от държави — членки на Съюза (член 6, параграф 2, буква а), с оглед предотвратяване на евентуални отрицателни последици на тези ключови пазари. Това освобождаване е във връзка с освобождаването по член 8, параграф 2 на търгуването на държавни облигации във връзка с оценката на дейностите. Въпреки че по принцип забраната за търгуване с финансови инструменти за собствена сметка би могла да обхване всички банки се предлага тя да се прилага само за банките по член 3. С цел да се попречи на банките да заобикалят забраната, като например притежават или инвестират в хедж фондове, в член 6, параграф 1, буква б) се посочва, че на банките, обхванати от забраната за търгуване с финансови инструменти за собствена сметка, се забранява и да инвестират в хедж фондове или да притежават акции (или свързани с тях сертификати/деривати) на такива фондове или на субекти, които търгуват с финансови инструменти за собствена сметка или спонсорират хедж фондове. Забраната не се прилага за фондовете от затворен тип, които не използват ливъридж — предимно фондове за дялово участие, рисков капитал и социално предприемачество — предвид ролята им за подпомагане на финансирането на реалната икономика (член 6, параграф 3). Обхванатите от тези забрани кредитни институции ще могат да продължат да предоставят банкови/попечителски услуги на хедж фондовете. 3.3.4. Потенциално обособяване на някои дейности по търгуване с финансови инструменти (глава III) Банките се занимават с редица други дейности, свързани с търгуване на финансови инструменти и инвестиционно банкиране — поддържане на пазара, кредитиране на фондове за рисков капитал и дялово участие, инвестиции и спонсориране на рискови секюритизации, търгуване с деривати и др. Банковите групи ще могат да продължат да участват в тези други дейности по преценка на компетентния орган, който ще има задължението да извършва преглед на дейностите по търгуване с финансови инструменти и правомощието (както и задължението при определени обстоятелства) при превишаването на някои количествени показатели да обособи даден набор от дейности (поддържане на пазара, рискови секюритизации, комплексни деривати). Това се прави с цел да се избегне рискът банките да заобиколят забраната в член 6 чрез замаскирано търгуване с финансови инструменти за собствена сметка, както и разрешените дейности по търгуване прекомерно да се разраснат или да се извършват с прекомерно използване на заети средства. Основният принцип на предложения регламент е, че в банковите групи дружествата, които приемат депозити, могат да се занимават с тези дейности, докато компетентният орган не реши, че е необходимо обособяването им в отделен търгуващ с финансови инструменти субект. 3.3.4.1. Обхват на подлежащите на обособяване дейности В член 8 търгуването с финансови инструменти се разглежда в широк смисъл, като се посочва, че това са дейностите, различни от, например, приемането на допустими гарантирани депозити, кредитирането, предоставянето на платежни услуги на непрофесионални клиенти и редица други дейности. В допълнение към това в член 8, параграф 2 се посочва, че задължението за преглед и правомощието за обособяване не се отнася за държавните облигации, емитирани от държави членки на Съюза. Такова изключване е в съответствие с настоящата практика на нулево рисково тегло в регламента и директивата относно капиталовите изисквания („РКИ“/„ДКИ IV“)[17]. Въпреки това, в член 8, параграф 3 се посочва, че Комисията може посредством делегиран акт да включи в обхвата на освобождаването държавни облигации, емитирани от трети държави, ако те отговарят на определени условия. 3.3.4.2. Задължение за преглед на дейностите Предложеният регламент ще задължи компетентния орган да извършва преглед на надхвърлилите праговете дейности на банките по търгуване с финансови инструменти и по-специално на три дейности, които са особено близо до търгуването с финансови инструменти за собствена сметка и следователно са с потенциала да притежават характеристики на маскирано търгуване с финансови инструменти за собствена сметка (поддържане на пазара) или са имали ключова роля по време на финансовата криза (например инвестиране в рискови секюритизации и спонсорирането им, както и търгуване с деривати, различни от изрично разрешените за целите на благоразумното управление на риска). Компетентният орган прави оценка на тези дейности с помощта на някои количествени показатели, които се изменят в зависимост от надзорните данни. Количествените показатели посочват относителния размер, заетите средства, сложността, възвръщаемостта, свързания с тях пазарен риск, както и взаимосвързаността (член 9, параграф 2). За да се осигури последователното определяне и прилагане на количествените показатели, по силата на член 9, параграф 4 ЕБО изготвя задължителен технически стандарт за изпълнение, който се приема от Комисията. 3.3.4.3. Правомощие за обособяване Член 10, параграф 1 вменява на компетентния орган задължението да изиска обособяване, когато се установи, че дейностите на банките по търгуване с финансови инструменти (поддържане на пазара, инвестиране в рискови секюритизации и спонсорирането им, както и търгуване с някои деривати) и свързаните с тях рискове надхвърлят определени прагове и удовлетворяват определени условия, свързани с количествените показатели. Ако банката докаже по удовлетворителен начин, че тези дейности не излагат на опасност финансовата стабилност на Съюза, компетентният орган може, при отчитане на целите на предложения регламент, да реши да не изиска обособяване. В член 10, параграф 2 се посочва, че компетентният орган може да изиска обособяване на дадена дейност по търгуване с финансови инструменти, ако сметне, че тя застрашава финансовата стабилност на банката или на Съюза, както и с оглед на която и да е от целите на предложения регламент. Преди да вземе решение по член 10, компетентният орган следва да се консултира с ЕБО, както и да уведоми ЕБО за окончателното си решение. С член 10, параграф 5 Комисията се оправомощава да приеме делегиран акт, в който са посочени горната граница на всеки количествен показател, която да не се превишава, както и броят показатели, които трябва да бъдат надхвърлени, за да бъде приложимо обособяването. Комисията освен това ще бъде оправомощена да определи с помощта на набор от критерии кой вид секюритизация според нея не представлява заплаха за финансовата стабилност, поради което може да се извършва от същинска кредитна институция. 3.3.4.4. Управление на собствения риск на банките („управление на касовите средства“) В случай на евентуално допълнително обособяване, в член 11, параграф 1 се разяснява, че на приемащата депозити банка все пак се разрешава да управлява собствения риск. Предвид обаче факта, че управлението на касовите средства може да доведе до търгуване с финансови инструменти за собствена сметка, както и че управлението на ликвидността включва поемането на някои спекулативни позиции, това следва да бъде свързано с определени предпазни мерки. 3.3.4.5. Предоставяне на клиенти на услуги по управление на риска В член 12 се уточнява, че на същинската кредитна институция се разрешава да продава някои продукти за управление на риска (т.е. деривати) на нефинансови клиенти, които не са банки. Такава продажба обаче увеличава рисковете за банката, което в частност може да усложни преобразуването и по тази причина ще бъде предмет на различни равнища на предпазни мерки и контрол. В интерес на преодоляването на тези рискове се посочва, че същинската кредитна институция може да продава деривати върху лихви, валути, кредити, квоти за емисии и борсови стоки, които удовлетворяват критериите за клиринг чрез централен контрагент, на нефинансови клиенти, застрахователни дружества и институции за професионално пенсионно осигуряване, единствено обаче с цел хеджиране на лихвения, валутния, кредитния или стоковия риск или риска по отношение на квотите за емисии и при спазване на ограниченията по отношение на породения позиционен риск. Признаването на някои деривати насърчава банките да ги стандартизират и поради това е в съответствие със стратегическите цели на Регламента за европейската пазарна инфраструктура[18]. 3.3.4.6. Правила за обособяване на търгуването с финансови инструменти Ако компетентните органи изискат обособяването на горепосочените дейности по търгуване с финансови инструменти и тези дейности останат в рамките на банковата група, тогава те трябва да бъдат прехвърлени към обособен правен субект („субект, търгуващ с финансови инструменти“). Правните, икономическите, управленските и оперативните връзки на този субект с останалата част от групата ще трябва да бъдат значително ограничени, за да бъде обособяването ефективно. В член 13, параграф 3 се посочва, че в случай на обособяване групата трябва да се състои от хомогенни функционални подгрупи, едните съдържащи същинските кредитни институции, а другите — субектите, търгуващи с финансови инструменти. В член 13, параграфи 5—13 от предложения регламент са определени приложимите условия за осигуряването на стабилно обособяване в правен, икономически, управленски и оперативен аспект. След обособяването пруденциалните изисквания по тези членове следва да се прилагат към съответните подгрупи на индивидуална или подконсолидирана основа. В член 13, параграф 11 се предвиждат дерогации от РКИ, що се отнася до освобождаването от някои изисквания, за да се осигури прилагането на пруденциалните изисквания (собствени средства, ликвидност, оповестяване) към съответните подгрупи на подконсолидирана основа. Групите, които удовлетворяват условията за взаимоспомагателно, кооперативно или спестовно дружество или подобна институция, се занимават с рисково търгуване с финансови инструменти и следователно са обхванати от изискванията в настоящото предложение. От друга страна, тези институции имат специфичен модел на собственост и икономическа структура и играят важна роля във финансирането на местната и регионалната икономика. Прилагането на някои от правилата за обособяване би наложило съществено да се измени организационната им структура. Ако тези субекти бъдат принудени напълно да променят корпоративната си идентичност, това може да се окаже несъразмерно на получената полза. Поради това компетентният орган може да реши да позволи на същинските кредитни институции, които удовлетворяват изискванията по член 49, параграф 3, букви а) или б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, да притежават капиталови инструменти или права на глас в субект, търгуващ с финансови инструменти, ако сметне, че притежанието им е нужно за функционирането на групата, както и че са взети необходимите мерки за адекватно ограничаване на съответните рискове. Друга съществена част от икономическото обособяване на субекта, търгуващ с финансови инструменти, от същинската кредитна институция са ограниченията за големите експозиции. Съответните разпоредби се съдържат в членове 14—17. Те ограничават големите експозиции — взети поотделно и като обща стойност — както в рамките на групата, така и извън нея. 3.3.4.7. План за обособяване Действителното обособяване на търгуването с финансови инструменти ще се предшества от задължение съответните банки да представят на компетентните органи план за обособяване. В член 18 се предвижда, че този план трябва да бъде одобрен от компетентния орган, който има възможност да изиска целесъобразното му изменение или, в случай на бездействие от страна на съответната банка, да определи собствен план за обособяване. 3.3.4.8. Сътрудничество между компетентните органи и органите по преобразуване В съответствие с [BRRD] органът по преобразуване може в рамките на планирането на преобразуването да изиска от банките да направят структурни промени (например в юридическата и организационната си структура), ако сметне, че са налице пречки за ефективното преобразуване, които е необходимо да бъдат преодолени. Въпреки че целите на предложения регламент са по-широки от тези на преобразуването, необходимо е да се осигури комуникация между съответните органи. В тази връзка член 19 постановява, че ако компетентният орган реши да изиска обособяване, той трябва да уведоми органите по преобразуване (член 19, параграф 1) и да отчете всички приключили или не оценки по членове 13 и 13a от [BRRD] за вероятността за успешно преобразуване. Аналогично, при оценяването на вероятността за успешно преобразуване на дадена институция органът по преобразуване трябва да вземе предвид съобщеното му решение на компетентния орган за обособяване. 3.3.4.9. Забранени дейности за субекта, търгуващ с финансови инструменти В член 20 се предвижда, че субектът, търгуващ с финансови инструменти, не може да извършва някои дейности. Това са приемане на депозити, които удовлетворяват критериите за защита по схемите за гарантиране на депозитите на дребно, както и предоставяне на платежни услуги на непрофесионални клиенти съгласно разпоредбите на Директивата за платежните услуги[19]. 3.3.4.10. Дерогация Въпреки че с предложения регламент се установяват еднообразни правила по отношение на общите и конкретните цели, както и инструментите на структурната реформа на банките на вътрешния пазар, в член 21 е предвидена възможност за дерогация от посочените в глава III от настоящия регламент изисквания за обособяване за кредитни институции, обхванати от национално законодателство с равностойно на тези разпоредби въздействие. Дерогацията ще се предоставя от Комисията по искане на съответната държава членка след като компетентният орган, за чиито поднадзорни банки е поискана, даде на тази държава положително становище. За да отговаря на условията за дерогация, националното първично законодателство трябва да е било прието преди 29 януари 2014 г. и да удовлетворява критериите по член 21, параграф 1. Това означава, че преследваната от националното законодателство цел, както и неговите обхват и разпоредби с отношение към правните, икономическите и управленските аспекти на обособяването на приемащия влогове субект трябва да бъдат сходни на заложените в предложения регламент. 3.3.5. Съответствие: субекти и компетентни органи (глава V) Повечето банки по член 3 извършват дейност в няколко държави посредством клонове и дъщерни дружества. Те са поднадзорни на няколко органа — в държавата по произход (дружество майка, дъщерни дружества в различни държави членки) и в приемащата държава (клонове). С цел ефективното и ефикасно прилагане на равнище група на структурната реформа, член 26 предоставя окончателното решение за структурното обособяване на дейността на органа, упражняващ надзорни правомощия над консолидираната група (водещ надзорен орган). Това е възприетият в някои национални предложения за реформа подход. Преди да вземе решение, водещият надзорен орган следва да се допита до надзорния орган в държавата по произход на значими дъщерни дружества на групата. 3.3.6. Отношения с трети държави (глава VI) В член 27 се предвижда признаването, при удовлетворяването на определени условия, на равностойността на структурните реформи на трета държава да се извършва посредством приемането на делегирани актове. 3.3.7. Административни наказания и мерки (глава VII) В глава VII са отразени действащите хоризонтални политики по отношение на санкциите и мерките в сектора на финансовите услуги. В нея се определя общ подход към основните нарушения на предложения регламент и се установяват административните наказания и мерки, които компетентните органи следва да бъдат оправомощени да прилагат при такива нарушения. 3.3.8. Докладване и преглед (глава VIII) Приемането на настоящото предложение ще представлява първият набор от обхващащи банките правила за структурно обособяване, приложими на равнището на Съюза. Поради това е важно да се прецени дали гореописаните правила са се оказали ефективен и ефикасен начин за постигане на общите и конкретните цели на структурната реформа. За тази цел в последната глава са очертани редица области, в които Комисията ще направи преглед на нормативната рамка в обобщен и подробен вид (член 34). В прегледите ще се акцентира например върху прилагането на праговете, прилагането и ефективността на забраната по член 6, обхвата на дейностите, които са предмет на прегледа, както и върху пригодността и прилагането на количествените показатели. 3.3.9. График По-долу са посочени основните дати, свързани с приемането и прилагането на ключовите разпоредби на настоящото предложение, въз основа на предполагаемо приемане на окончателния текст на регламента от Европейския парламент и Съвета през юни 2015 г.: · до 1 януари 2016 г. Комисията приема необходимите делегирани актове за прилагането на ключовите разпоредби; · на 1 юли 2016 г. и веднъж годишно след това се публикува списък на банките, които са обхванати от регламента, и списък на банките, които се ползват с дерогация; · забраната за търгуване на финансови инструменти за собствена сметка влиза в сила на 1 януари 2017 г. · разпоредбите относно обособяването на търгуването с финансови инструменти от кредитните институции влизат в сила на 1 юли 2018 г. 4. Въздействие върху бюджета Финансовото и бюджетно въздействие на предложението е посочено в приложената законодателна финансова обосновка. 2014/0020 (COD) Предложение за РЕГЛАМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА относно структурните мерки за повишаване на устойчивостта на кредитните институции в ЕС (Текст от значение за ЕИП) ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз и по-специално член 114 от него, като взеха предвид предложението на Европейската комисия, след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти, като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет[20], като взеха предвид становището на Европейската централна банка[21], след консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните[22], в съответствие с обикновената законодателна процедура, като имат предвид, че: (1) Финансовата система на Съюза включва над 8 000 банки с различни размер, корпоративна структура и бизнес модел, някои от които представляват големи банкови групи, извършващи широк кръг от дейности. Тези групи са изградени от сложна мрежа от правни субекти и вътрешногрупови връзки. Те са тясно преплетени помежду си чрез междубанковото кредитиране и пазарите на деривати. В случай че някоя от тях изпадне в неплатежоспособност, това може да има изключително широкообхватно и разрушително въздействие. (2) Финансовата криза открои взаимозависимия характер на банките на Съюза и произтичащия от него риск за финансовата система. В резултат на това преобразуването на банки понастоящем е трудно, включва цели банкови групи, а не само нежизнеспособните им части, и разчита в значителна степен на публични средства. (3) От началото на финансовата криза Съюзът и неговите държави членки предприеха основно преосмисляне на регламентирането на финансовия сектор и неговия надзор, включително първи стъпки за постигането на банков съюз. Предвид сериозността на финансовата криза и императива да се гарантира, че всяка банка може да бъде преобразувана, трябваше да се прецени дали са необходими допълнителни мерки за по-нататъшно намаляване на вероятността от неплатежоспособност на най-големите и най-комплексни банки и на нейното въздействие. За тази цел бе създадена експертна група на високо равнище с председател Ерки Ликанен. ЕГВР препоръча при най-големите и най-комплексни банки търгуването с финансови инструменти за собствена сметка и другите високорискови дейности по търгуване задължително да се обособяват в отделен правен субект в рамките на банковата група. (4) Благодарение на протичащата реформа на нормативните изисквания за банките значително ще се увеличи устойчивостта както на отделните банки, така и на банковия сектор като цяло. Въпреки това някои от най-големите и най-комплексни банкови групи на Съюза продължават да са твърде големи не само, за да бъдат оставени да фалират, но и за да бъдат спасени, както и твърде комплексни, за да бъдат управлявани, надзиравани и преобразувани. Поради това структурната реформа е важно допълнение към останалите нормотворчески инициативи и мерки, тъй като представлява по-пряк път за преодоляване на вътрешногруповата комплексност и вътрешногруповото субсидиране, както и за възпиране на прекомерното поемане на риск. Някои държави членки приеха или възнамеряват да приемат мерки за структурно реформиране на банковите си системи. (5) На 3 юли 2013 г. Европейският парламент призова Комисията да изготви принципен подход за структурно реформиране на европейския банков сектор. (6) Правното основание на настоящия регламент е член 114, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), който позволява приемането на мерки за сближаване на националните разпоредби, насочени към създаването и правилното функциониране на вътрешния пазар. (7) Различията между националните законодателства, чиито стратегически цели ги правят несъвместими и неравностойни на предвидените в настоящия регламент механизми, увеличават опасността от деформиране на капиталовите потоци и инвестиционните решения, тъй като различаващите се и несъгласувани норми и практики могат значително да повишат оперативните разходи за кредитните институции с трансгранична дейност и така да доведат до по-неефективно разпределение на ресурсите и капитала в сравнение със ситуацията, при която движението на капитали е подчинено на сродни и съгласувани норми. Поради същите причини различаващите се и несъгласувани норми ще се отразят неблагоприятно върху решенията на пазарните участници къде и как да предоставят трансгранични финансови услуги. Такива норми могат също така неволно да насърчат териториалния арбитраж. Движението на капитали и предоставянето на трансгранични услуги са ключови фактори за подходящото функциониране на вътрешния пазар на Съюза. Без подход на равнището на Съюза кредитните институции ще бъдат принудени да приспособят структурата и дейността си спрямо националните граници, което ще увеличи комплексността им и допълнително ще фрагментира вътрешния пазар. (8) Различаващите се и несъгласувани национални законодателства спъват усилията за постигането на единен, приложим за целия вътрешен пазар, набор от правила. Подобна ситуация ще намали също така ефективността на единния надзорен механизъм (ЕНМ)[23], тъй като Европейската централна банка (ЕЦБ) ще трябва да прилага към поднадзорните си кредитни институции тези разнородни норми, което ще увеличи разходите и сложността на надзора. Разнородността оскъпява и усложнява и управлението на трансграничните кредитни институции, особено във връзка със спазването на законодателства, съгласуваността и приликата между които не е даденост. От своя страна чрез Единния механизъм за преобразуване[24] (ЕМП) ще трябва да се преобразуват кредитни институции, които подлежат на потенциално различни национални изисквания по отношение на организационната и оперативната си структура. (9) Хармонизирането на равнище Съюза може да осигури обща нормативна рамка на структурните изисквания за банковите групи в Съюза, много от които упражняват дейност в повече от една държава членка, и оттам — лоялна конкуренция, опростена нормативна уредба и отсъствие на прекомерни разходи за привеждане на трансграничните дейности в съответствие с нея, стимули за задълбочаване на интегрираността на вътрешния пазар и възпрепятстване на регулаторния арбитраж. (10) В съответствие с целта да се допринесе за функционирането на вътрешния пазар следва да бъде възможно на кредитна институция да се предостави дерогация от разпоредбите за обособяване на някои дейности по търгуване с финансови инструменти, ако до 29 януари 2014 г. съответната държава членка е приела национално първично законодателство (и впоследствие прието вторично законодателство), с което на кредитните институции, които приемат депозити от частни лица и от малки и средни предприятия (МСП), се забранява да извършват инвестиционна дейност в качеството на принципал и да държат търгуеми активи. Във връзка с това държавите членки следва да имат право да отправят искане до Комисията да се предостави дерогация от разпоредбите за обособяване на някои дейности по търгуване с финансови инструменти на кредитна институция, която подлежи на национално законодателство, съвместимо с посочените разпоредби. Това ще позволи на тези от тях, които вече имат първично законодателство, чието въздействие е равностойно на преследваното с настоящия регламент и е съвместимо с него, да избегнат привеждането в съответствие на действащи и ефективни разпоредби. За да се гарантира, че въздействието на националното законодателство и последващите правоприлагащи мерки не застрашават целта или функционирането на вътрешния пазар, стремежът на националното законодателство и свързаните с него надзорни и правоприлагащи разпоредби трябва да бъде спазването от кредитните институции, които приемат допустими депозити от частни лица и МСП, на равностойни и съвместими с предвидените в настоящия регламент правнообвързващи изисквания. Компетентният надзорен орган на обхванатата от въпросното национално законодателство кредитна институция следва да бъде натоварен с предоставянето на становище, което да придружава искането за дерогация. (11) Съгласно член 4, параграф 1, буква и) от Регламент (ЕС) № 1024/2013[25] на Съвета ЕЦБ е оправомощена да изпълнява надзорни задачи във връзка със структурните промени, които се изискват от кредитните институции с цел да се избегне финансово напрежение или неплатежоспособност, ако тези задачи са изрично възложени на компетентните органи от правото на Съюза. (12) С настоящия регламент се цели да се намали поемането на прекомерен риск и да се ограничи бързото разрастване на счетоводния баланс, трудното преобразуване и наблюдение, конфликтите на интереси, нарушенията на конкуренцията и неподходящото разпределение на капитала. Стремежът е също така да се предпазят институциите, извършващи дейности, които заслужават закрила от обществеността, от загуби, породени от други дейности. Необходимите правила следва да спомогнат банките отново да насочат своето внимание към основната си роля — да партнират на реалната икономика, както и да предотвратят прекомерното отделяне на банков капитал за търгуване с финансови инструменти в ущърб на кредитирането за нефинансовите икономически сектори. (13) Настоящият регламент ще се прилага само за кредитните институции и групите, чиито дейности по търгуване с финансови инструменти достигат посочените в него прагове. Това е в съответствие с изричното поставяне на акцента върху ограничената подгрупа на най-големите и най-комплексни кредитни институции и групи, които въпреки други законодателни актове продължават да са твърде големи не само, за да бъдат оставени да фалират, но и за да бъдат спасени, както и твърде комплексни, за да бъдат управлявани, надзиравани и преобразувани. В тази връзка разпоредбите на настоящия регламент следва да се прилагат само за тези кредитни институции и групи на Съюза, които са от глобално системно значение или надхвърлят както в относително, така и в абсолютно счетоводно изражение дадени ограничения по отношение на дейността по търгуване с финансови инструменти или абсолютния размер. Държавите членки или компетентните органи могат да вземат решение да наложат подобни мерки и на по-малки кредитни институции. (14) Териториалният обхват на настоящия регламент следва да е широк, за да осигури спазване на конкуренцията и да предотврати неговото заобикаляне. Ако обаче установени в трети държави дъщерни дружества на дружества майки от ЕС или клонове в ЕС на кредитни институции от трети държави, попадащи в обхвата на настоящия регламент, подлежат на мерки, които Комисията смята за равностойни на предвидените в настоящия регламент, те следва да бъдат изключени от неговото приложно поле. Компетентните органи следва да могат да освобождават и оперативно самостоятелните чуждестранни дъщерни дружества на групи с дружество майка от ЕС, ако въздействието от изпадането им в неплатежоспособност не би имало съществено въздействие върху групата като цяло. (15) На кредитните институции и субектите от една и съща група следва да се забрани покупко-продажбата на финансови инструменти и борсови стоки за собствена сметка, тъй като тази дейност има малка или нулева добавена стойност за общественото благо, а и е рискова по своя характер. (16) Не е лесно да се разграничи търговията с финансови инструменти за собствена сметка от поддържането на пазара. За да се преодолее тази трудност, забраната на търговията с финансови инструменти за собствена сметка следва да бъдe ограниченa до специално предназначените за това секции, отдели, подразделения или отделни търгуващи лица. Банките следва да не могат да заобикалят забраната, като извършват дейност чрез небанкови субекти, търгуващи с финансови инструменти за собствена сметка, или като се възползват от инвестиции в такива субекти. (17) За да се осигури възможност на субектите, обхванати от забраната за търгуване с финансови инструменти за собствена сметка, да продължат да допринасят за финансирането на икономиката, следва да им се разреши да инвестират в ограничен списък от фондове. Този изчерпателен списък следва да включва алтернативните инвестиционни фондове (АИФ) от затворен тип, които не използват заети средства, европейските фондове за рисков капитал, европейските фондове за социално предприемачество и европейските фондове за дългосрочни инвестиции. За да се гарантира, че тези фондове не застрашават икономическата жизнеспособност и финансовата стабилност на инвестиращите в тях кредитни институции, от значение е АИФ от затворен тип, които не използват заети средства, в които кредитните институции могат да продължават да инвестират, да бъдат управлявани от лица, получили разрешение и подлежащи на надзор по Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета[26], както и тези АИФ да са установени в Съюза или ако не са — да се търгуват на пазара в Съюза съгласно разпоредбите на посочената директива. (18) На субектите, обхванати от забраната за търгуване с финансови инструменти за собствена сметка, следва да бъде разрешено да използват свои средства за инвестиции в рамките на управлението на паричните наличности. Управлението на паричните наличности следва да е дейност, насочена към запазването на стойността на капитала, като същевременно диверсифицира кредитния риск сред множество контрагенти и максимизира ликвидността. При управлението на паричните си наличности субектите, обхванати от забраната за търгуване на финансови инструменти за собствена сметка, не следва да преследват възвръщаемост, надхвърляща тази на паричния пазар, като за основа се използва нормата на възвръщаемост на тримесечните висококачествени държавни облигации. (19) Активите под формата на парични еквиваленти са инструменти, които обичайно се търгуват на паричния пазар — държавни и общински съкровищни бонове, депозитни сертификати, търговски ценни книжа, банкови акцепти, краткосрочни облигации или дялове или акции на регламентирани фондове на паричния пазар. С оглед на забраната на късите продажби, кредитната институция следва да държи активи под формата на парични еквиваленти, преди да може да продава тези активи. (20) Политиките на възнаграждение, които стимулират поемането на прекомерен риск, могат да попречат на банките да управляват риска разумно и ефективно. Допълвайки съответното действащо право на Съюза в тази област, разпоредбите относно възнагражденията следва да допринесат за предотвратяване заобикалянето на забраната за търгуване с финансови инструменти за собствена сметка. Аналогично те следва да не позволяват на същинските кредитни институции да маскират такова търгуване, когато благоразумно управляват риска. (21) Спазването на забраната за търгуване с финансови инструменти за собствена сметка следва да се осигурява от управителните органи на обхванатите от нея субекти. (22) Освен търгуването за собствена сметка големите кредитни институции извършват и многобройни други дейности по търгуване — поддържане на пазара, емитиране, инвестиране и спонсориране на рискови секюритизации, структуриране, организиране и изпълнение на сложни сделки с деривати и др. Въпреки че тези дейности често са във връзка с клиентска дейност, те биха могли да предизвикат безпокойство. Все пак, предвид потенциално полезния им характер, те не следва да бъдат забранени. Вместо това те следва да продължат да подлежат на последваща оценка от компетентния орган и евентуално — на изискването да бъдат отделени от останалите дейности на групата. (23) Ако оценката на дейностите по търгуване доведе компетентния орган до заключението, че те превишават определени количествени показатели за относителен размер, финансов ливъридж, сложност, възвръщаемост, свързан пазарен риск, както и взаимосвързаност, той следва да изиска отделянето им от останалите дейности на същинската кредитна институция, освен ако тя не докаже по удовлетворителен начин, че при отчитането на заложените в настоящия регламент цели те не застрашават финансовата ѝ стабилност или финансовата система на Съюза като цяло. (24) Особено силна е загрижеността във връзка с поддържането на пазара. Успешното преобразуване на дадена банка може да бъде възпрепятствано, ако в банковата група се търгуват финансови инструменти и са открити позиции по такива инструменти, тъй като при преобразуването отделните позиции се третират по еднакъв начин, независимо дали се дължат на поддържане на пазара в резултат на клиентска дейност или са спекулативни. Освен това банките, които извършват операции по поддържане на пазара, са взаимосвързани с други големи банкови групи и могат да бъдат изложени на висок риск от контрагента, като същевременно конкретното функциониране на поддържането на пазара може да варира в зависимост от финансовите инструменти и пазарните модели. Следователно при оценяването компетентният орган следва да им отдели специално внимание. (25) Някои секюритизационни дейности позволиха на кредитните институции бързо да натрупат рискове, да ги концентрират при използваните заети средства; те значително увеличиха и зависимостта от краткосрочен дълг сред финансовите посреднициг, както и взаимното им обвързване. Ако секюритизацията не удовлетворява минималните критерии за високо качество, тя излага ликвидността на кредитните институции на значителен риск. Освен това инвестициите в рискови секюритизирани продукти могат да доведат до взаимна обвързаност на финансовите институции, която от своя страна да попречи на организираното и бързо преобразуване. Следователно при оценяването компетентният орган следва да им отдели специално внимание. (26) За осигуряването на ефективно обособяване в правен, икономически, управленски и оперативен аспект, същинските кредитни институции и субектите, търгуващи с финансови инструменти, следва да удовлетворяват на равнище функционална подгрупа изисквания за капитала, ликвидността и големите експозиции. Те следва да разполагат със стабилно и независимо управление и обособени управленски органи. (27) Групите, които се определят като взаимоспомагателни или кооперативни дружества, спестовни институции или подобни на всички тях, имат специфичен модел на собственост и икономическа структура. Прилагането на някои от правилата за обособяване би наложило съществено да се измени организационната им структура, разходите по което могат да не оправдаят полезния ефект. Ако тези групи попадат в обхвата на настоящия регламент, компетентният орган може да реши да позволи на същинска кредитна институция, която удовлетворява изискванията по член 49, параграф 3, букви а) или б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, да притежава капиталови инструменти или права на глас в субект, търгуващ с финансови инструменти, ако сметне, че притежанието им е нужно за функционирането на групата, както и че същинската кредитна институция е взела необходимите мерки за адекватно ограничаване на съответните рискове. (28) Ограниченията за големите експозиции имат за цел да предпазят кредитните институции от риска от загуби поради прекомерна концентрация при един клиент или група свързани клиенти. Прилагането на тези ограничения към обособените части в рамките на кредитната институция или групата, както и към същинската кредитна институция и външните субекти, търгуващи с финансови инструменти, е неразделна част от настоящия регламент. От друга страна, въпреки ограниченията за отделните експозиции, общият размер на тези големи експозиции може да бъде значителен. Следователно първите следва да бъдат допълнени от ограничение за общия размер на големите експозиции. С цел да се ограничи обществената закрила за подлежащите на обособяване дейности, както и за да се разграничат ясно дейностите на субектите, търгуващи с финансови инструменти, от тези на същинската кредитна институция, на първите следва да се забрани да приемат допустими гарантирани депозити. Тази забрана не следва да пречи на размяната на обезпечения, отнасящи се изключително до техните дейности по търгуване. За да не се допусне изключването на допълнителен източник на кредит обаче, на субектите, търгуващи с финансови инструменти, следва да се разреши да предоставят кредити на всичките си клиенти. Освен това, въпреки че може да е необходимо да предоставят услуги за търговско разплащане, както и услуги за клиринг и сетълмент, тези субекти не следва да предоставят платежни услуги на непрофесионални клиенти. (29) Обособяването не следва да възпрепятства същинската кредитна институция да управлява собствения риск. Поради това някои дейности по търгуване, доколкото са насочени към благоразумното управление на нейния капитал, ликвидност и финансиране и не излагат на опасност финансовата ѝ стабилност, следва да бъдат разрешени. Същинската кредитна институция трябва да бъде в състояние да предоставя на клиентите си и някои необходими услуги по управление на риска. Това обаче следва да не я излага на излишен риск и да заплашва финансовата ѝ стабилност. Хеджирането, допустимо за целите на благоразумното управление на собствения риск и предоставянето на клиенти на услуги по управление на риска, може, без да е задължително, да удовлетворява изискванията за отчитане на международните стандарти за финансово отчитане. (30) За да се повиши ефективността на предвидената в настоящия регламент процедура по взимане на решения, както и за да се осигури възможно най-тясна съгласуваност между мерките по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета, [BRRD] и Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета[27], компетентните органи и съответните органи по преобразуването следва при всички обстоятелства да си сътрудничат тясно в рамките на предоставените им в съответните разпоредби на Съюза правомощия. Задължението за сътрудничество следва да обхваща всички етапи на процедурата, в резултат на която компетентният орган взима окончателно решение за налагане на структурни мерки. (31) Обособяването оказва значително въздействие върху правната, организационната и оперативната структура на банковите групи. За осигуряването на ефективно и ефикасно прилагане на обособяването и за да се избегне обособяване на банковите групи по териториален признак, решенията за обособяване, които органът, упражняващ надзор на консолидирана основа, взима след консултации — ако е приложимо — с компетентните органи на значимите дъщерни дружества на групата, следва да се прилагат на равнище група. (32) С цел да се насърчи прозрачността и правната сигурност в полза на всички заинтересовани пазарни участници, Европейският банков орган (ЕБО) следва да публикува и актуализира на уебсайта си списък на кредитните институции и групи, на които е забранено да търгуват с финансови инструменти за собствена сметка и чиито дейности по търгуване подлежат на обособяване. (33) Доколкото оповестяването на свързаната с пруденциалния надзор информация и прилагането на настоящия регламент предполагат обработване на лични данни, тези данни следва да бъдат напълно защитени от правото на Съюза. По-специално, в съответствие с приложимите правила за защита на данните[28] личните данни се съхраняват от компетентния орган само за необходимия срок. (34) Породените от обособяването промени в правната, организационната и оперативната структура на съответните банкови групи водят до разходи. С оглед да се ограничи рискът от прехвърлянето на тези разходи върху клиентите, както и за да се предостави на кредитните институции необходимото време за организирано изпълнение на решението за обособяване, обособяването следва да се прилага не от влизането в сила на регламента, а от [точната дата се въвежда от Службата за публикации — тя е 18 месеца от датата на публикуване на настоящия регламент]. (35) Предоставянето на всички или на част от инвестиционните услуги или дейности като редовно занятие или стопанска дейност на професионална основа от различните субекти по настоящия регламент в резултат на структурните промени, наложени върху големите, комплексни и взаимосвързани кредитни институции, следва да се извършва в съответствие с разпоредбите на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета[29]. Когато настоящият регламент предвижда допълнителни ограничения върху капацитета на тези субекти да предоставят инвестиционни услуги в сравнение с предвидените в Директива 2004/39/ЕО, той има предимство. В съответствие с Директива 2004/39/ЕО тези инвестиционни услуги или дейности подлежат на предварително разрешение, с изключение на лицензираните по Директива 2013/36/ЕС кредитни институции. (36) Комисията следва да си сътрудничи с органите на трети държави в търсене на взаимно подкрепящи се решения за съгласуване на разпоредбите в настоящия регламент с изискванията, действащи в тези трети държави. За тази цел Комисията следва да е в състояние да определи дали нормативната уредба на дадена трета държава е равностойна на настоящия регламент, включително с оглед на правните, управленските и правоприлагащите мерки. (37) С цел да се гарантира, че обхванатите от настоящия регламент субекти спазват произтичащите от него задължения и са третирани еднакво в целия Съюз, следва да се предвидят административни наказания и мерки, които са ефективни, съответстващи и с възпиращ ефект. Поради това предвидените в настоящия регламент административни наказания и мерки следва да отговарят на някои основни изисквания по отношение на лицата, за които се отнасят, критериите, които трябва да бъдат взети под внимание при прилагането на дадено наказание или мярка, публикуването на наказанията или мерките, основните наказателни правомощия и размера на административните глоби. (38) За конкретизиране на изискванията в настоящия регламент, в съответствие с член 290 от ДФЕС Комисията следва да бъде оправомощена да приема актове във връзка със следните несъществени елементи: разширяване на списъка с освободени от забраната по член 6 видове държавни облигации, които компетентните органи не е нужно да преглеждат или да анализират с оглед обособяване; определяне на съответните ограничения и условия, въз основа на които компетентният орган да може да прецени, че е необходимо обособяване на някои дейности по търгуване; разширяване на списъка с допустимите инструменти на разположение на кредитните институции за управление на собствения риск; разширяване на списъка с допустимите инструменти, с които кредитните институции могат да търгуват, за да управляват риска при клиентите си; изчисляване на прага, над който същинските кредитни институции не могат да продават деривати, нито да ги записват в счетоводния си баланс; големите експозиции и степента на признаване на техниките за редуциране на кредитния риск; изменение на компоненти на понятието „дейности по търгуване“, което се използва за определяне на условията на прилагане на глави II и III от настоящия регламент; уточняване на видовете секюритизации, които не застрашават финансовата стабилност на същинската кредитна институция или финансовата система на Съюза; критериите за оценка на равностойния характер на правната и надзорната уредба на трета държава. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе необходимите консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и съставянето на делегирани актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета. (39) За да се гарантират еднакви условия за прилагане на настоящия регламент, особено що се касае до разпоредбите в членове 21 и 27, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. (40) Техническите стандарти в сектора на финансовите услуги следва да осигурят последователното хармонизиране и адекватната закрила на вложителите, инвеститорите и потребителите в целия Съюз. Поради силно специализирания експертен опит на ЕБО е уместно да му бъде възложено изготвянето на проекти на регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, които не предполагат избор, свързан с провежданата политика. При изготвянето на регулаторните технически стандарти ЕБО следва да осигури ефективни административни процедури и процедури за отчетност. (41) Приемането от Комисията на изготвените от ЕБО регулаторни технически стандарти за методиката за последователно измерване и прилагане на количествените показатели към изчисляването на прага, над който дейностите по търгуване на финансови инструменти следва да бъдат обособени, следва да се осъществява чрез делегирани актове в съответствие с член 290 от ДФЕС и с членове 10—14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета[30]. Комисията и ЕБО следва да гарантират, че тези стандарти могат да бъдат прилагани от всички заинтересовани институции по начин, отговарящ на естеството, мащаба и степента на комплексност на самите тях и техните дейности. (42) В съответствие с член 291 от ДФЕС и член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 Комисията следва да бъде оправомощена да приема чрез актове за изпълнение изготвените от ЕБО технически стандарти за изпълнение за методиката за изчисляване на размера на дейността на кредитните институции и групите по търгуване с финансови инструменти, за единен образец за оповестяване на общия размер и компонентите на тази дейност на кредитните институции и дружествата майки, както и за определяне на процедурите и формулярите за обмен на информация с ЕБО във връзка със санкциите. (43) В съответствие с принципа на пропорционалност, за постигането на целта за предотвратяване на системните рискове, финансовите затруднения или неплатежоспособността на големите, комплексни и взаимосвързани кредитни институции е необходимо и целесъобразно да се определят правила за забрана на търгуването с финансови инструменти за собствена сметка, както и за обособяването на някои дейности по търгуване с такива инструменти. В съответствие с член 5, параграф 4 от Договора за Европейския съюз, с настоящия регламент не се надхвърля необходимото за постигането на поставените цели. (44) Свободата на стопанска инициатива в съответствие с правото на Съюза и с националните законодателства и практики е призната в член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-долу за краткост „Хартата“). Всяко лице в Съюза има правото да започне или да извършва дейност, без да бъде подлагано на дискриминация или ненужно ограничаване. Освен това дяловото участие е защитено като собственост по член 17 от Хартата. Акционерите имат правото да притежават собствеността си, да я ползват и да се разпореждат с нея, както и да не бъдат лишавани принудително от нея. Предвидените в настоящия регламент забрана на търгуването с финансови инструменти за собствена сметка и обособяване на определени дейности по търгуване с финансови инструменти могат да засегнат свободата на стопанска инициатива, както и правата на собственост на акционерите, които при такова положение не могат свободно да се разпореждат със собствеността си. (45) Ограниченията върху правото на свобода на стопанската инициатива и правата на акционерите следва да бъдат съобразени с член 52 от Хартата. Ограничаването на тези права следва да бъде пропорционално. Съответно забраната или обособяването на търгуването с финансови инструменти следва да се изисква само когато е в интерес на обществото, гладкото функциониране на банковия пазар на Съюза и финансовата стабилност. Засегнатите акционери не следва да бъдат възпрепятствани да ползват други свои законови права като правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес. (46) Настоящият регламент зачита основните права и спазва признатите в Хартата принципи и по-специално правото на зачитане на личния и семейния живот, правото на защита на личните данни, свободата на стопанска инициатива, правото на собственост, правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес, както и правото на защита и зачитането на принципа ne bis in idem. Настоящият регламент трябва да се прилага в съответствие с тези права и принципи. (47) Засегнатите от забраната за търгуване с финансови инструменти за собствена сметка субекти ще се нуждаят от достатъчно време за прилагането ѝ, поради което в настоящия регламент се предвижда тя да влезе в сила от [точната дата се въвежда от Службата за публикации — тя е 18 месеца след публикуването на настоящия регламент]. Аналогично, предвидените в настоящия регламент процесуални правила за взимането от компетентния орган на решение, че търгуването на финансови инструменти за собствена сметка трябва да бъде отделено от същинската кредитна институция, както и приложимите към банковите групи процедури в резултат на такова решение, са сложни и се изисква време не само за провеждането им, а и за да могат мерките да бъдат изпълнени по отговорен и устойчив начин. Поради това е целесъобразно тези разпоредби да се прилагат от [точната дата се въвежда от Службата за публикации — тя е 36 месеца след публикуването на настоящия регламент]. ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ: Глава I Общи разпоредби Член 1 Цели Настоящият регламент е насочен към предотвратяване на системния риск поради изпадане на големите и взаимосвързани финансови субекти, и в частност на кредитните институции, във затруднено финансово положение или неплатежоспособност, като с него се преследват и следните цели: а) намаляване на поемането на прекомерен риск в рамките на отделните кредитни институции; б) премахване на съществените конфликти на интереси между различните части на дадена кредитна институция; в) недопускане на неподходящо разпределяне на ресурсите и насърчаване на кредитирането на реалната икономика; г) допринасяне за лоялни условия на конкуренция за всички кредитни институции на вътрешния пазар; д) намаляване на пораждащата системен риск взаимосвързаност във финансовия сектор; е) улесняване на ефикасното управление и текущ контрол на кредитните институции, както и на техния ефикасен надзор; ж) улесняване на организираното преобразуване и възстановяване на дадена група. Член 2 Предмет В настоящия регламент се съдържат разпоредби за: а) забрана на търгуването с финансови инструменти за собствена сметка; б) обособяване на някои дейности по търгуване с финансови инструменти. Член 3 Обхват 1. Настоящият регламент се прилага към следните субекти: а) всяка кредитна институция или дружество майка от ЕС, включително всички техни клонове и дъщерни дружества, независимо от местоположението им, приети за глобална системно значима институция (Г-СЗИ) в изпълнение на член 131 от Директива 2013/36/ЕС; б) всеки от изброените субекти, чиито общи активи за период от три последователни години възлизат най-малко на 30 млрд. евро и търговската му дейност за същия период възлиза най-малко на 70 млрд. евро или 10 % от общата стойност на активите: i) всяка установена в Съюза кредитна институция, която не е дружество майка нито дъщерно дружество, включително всички нейни клонове, независимо от местоположението им; ii) дружество майка от ЕС, включително всички негови клонове и дъщерни дружества, независимо от местоположението им, ако един от субектите в групата е установена в Съюза кредитна институция; iii) намиращите се в ЕС клонове на кредитни институции, установени в трети държави. Член 4 Изключения от обхвата 1. Настоящият регламент не се прилага по отношение на: а) намиращите се в ЕС клонове на кредитни институции, установени в трети държави, ако са обхванати от нормативна уредба, приета за равностойна в съответствие с член 27, параграф 1; б) установените в трети държави дъщерни дружества на дружества майки от ЕС, ако са обхванати от нормативна уредба, приета за равностойна в съответствие с член 27, параграф 1; в) субектите по член 2, параграф 5, точки 2—23 от Директива 2013/36/ЕС. 2. В допълнение към параграф 1, буква б), даден компетентен орган може да освободи от задълженията по глава III установените в трети държави дъщерни дружества на дружества майки от ЕС при отсъствието на правила, приети за равностойни на тези по членове 10—16 и 20, ако се е уверил, че: а) съществува стратегия за преобразуване, договорена между органа в ЕС, упражняващ надзор на равнище група, и съответния орган в приемащата трета държава; б) стратегията за преобразуване на установеното в трета държава дъщерно дружество на дружество майка от ЕС няма неблагоприятно въздействие върху финансовата стабилност на държавите членки, в които са установени дружеството майка от ЕС и останалите субекти от групата. Член 5 Определения За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения: 1. „кредитна институция“ означава кредитна институция съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета[31]; 2. „група“ означава дружество майка и неговите дъщерни дружества; 3. „преобразуване“ означава преобразуване съгласно определението по член 2, параграф 1 от [BRRD]; 4. „търгуване с финансови инструменти за собствена сметка“ означава използване на собствени капитали или на заети средства за поемане на позиции във всякакъв вид сделка за покупко-продажба или за придобиване или разпореждане по друг начин с финансови инструменти или борсови стоки единствено с цел извличане на собствена печалба и без никаква връзка с фактически или очаквани действия от страна на клиента, или с цел хеджиране на риска за субекта, породен от такива фактически или очаквани действия, чрез използването на секции, отдели, подразделения или отделни търгуващи лица, специално предназначени за поемане на такива позиции и извличане на печалба, включително чрез специално определени за целта интернет платформи за търгуване с финансови инструменти за собствена сметка; 5. „дружество майка от ЕС“ означава дружество майка в държава членка, което не е дъщерно дружество на друго дружество в държава членка; 6. „дъщерно дружество“ означава дъщерно предприятие съгласно определението по член 2, точка 10 от Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета[32]; 7. „компетентен орган“ означава компетентен орган съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 40 от Регламент (ЕС) № 575/2013, включително ЕЦБ, в съответствие с Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета; 8. „институция“ означава институция съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013; 9. „дружество майка“ означава е предприятие майка съгласно определението по член 2, точка 9 от Директива 2013/34/ЕС, включително институция, финансов холдинг, смесен финансов холдинг и холдинг със смесена дейност; 10. „финансови инструменти“ означава финансови инструменти, включени в раздел В на приложение I към Директива 2004/39/ЕО; 11. „управителен орган“ означава ръководен орган съгласно определението по член 3, параграф 1, точка 7 от Директива 2013/36/ЕС или равностоен орган, ако съответният субект не е институция; 12. „поддържане на пазара“ означава ангажиментът на финансова институция да осигурява пазарна ликвидност редовно и непрекъснато чрез публикуване на двустранни котировки на даден финансов инструмент или като част от обичайната си дейност, изпълнявайки поръчки, инициирани или наредени от клиент, като и в двата случая не се излага на съществен пазарен риск; 13. „спонсор“ означава спонсор съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013; 14. „секюритизация“ означава секюритизация съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 61 от Регламент (ЕС) № 575/2013; 15. „търгуване с деривати“ означава покупко-продажба на деривати; 16. „същинска кредитна институция“ означава кредитна институция, чиято дейност включва като минимален компонент приемане на депозити, които са допустими по схемата за гарантиране на депозитите по Директива 94/19/ЕО[33]; 17. „борсова стока“ означава стока съгласно определението по член 2, точка 1 от Регламент (ЕС) № 1287/2006[34]; 18. „субект от група“ означава правен субект, който е част от група; 19. „финансов субект“ означава субект, който спада към една от следните категории: – предприятие от финансовия сектор съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 27 от Регламент (ЕС) № 575/2013; – алтернативни инвестиционни фондове (АИФ) от затворен тип, които не използват ливъридж, съгласно определението по Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета[35], ако посочените АИФ са установени в Съюза, или ако не са установени в Съюза, се търгуват в Съюза в съответствие с членове 35 или 40 от нея; допустими фондове за рисков капитал съгласно определението по член 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 345/2013 на Европейския парламент и на Съвета[36]; допустими фондове за социално предприемачество съгласно определението по член 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 346/2013 на Европейския парламент и на Съвета[37] и АИФ, лицензирани като европейски фонд за дългосрочни инвестиции (ЕФДИ) в съответствие с Регламент (ЕС) № [XXX/XXXX][38]; – ПКИПЦК по член 1, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО[39]; – дружество със специална цел — секюритизация съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 66 от Регламент (ЕС) № 575/2013; 20. „МСП“ означава предприятие с под 250 служители и с годишен оборот, който не надвишава 50 млн. евро, и/или с годишен счетоводен баланс, който не надвишава 43 млн. евро; 21. „извършване на инвестиционна дейност в качеството на принципал“ означава покупка, продажба, записване или поемане на емисии ценни книжа или на основани на договор инвестиции в качеството на принципал; 22. „орган, който упражнява надзор на консолидирана основа“ означава компетентен орган, упражняващ надзор върху дружество майка от ЕС и неговите дъщерни дружества на консолидирана основа съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 48 от Регламент (ЕС) № 575/2013. Глава II Забранени дейности Член 6 Забрана на някои дейности по търгуване с финансови инструменти 1. На субектите по член 3 се забранява: а) да търгуват с финансови инструменти за собствена сметка; б) със собствени или заети средства единствено с цел извличане на собствена печалба: i) да придобиват или държат дялове или акции на АИФ по член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС; ii) да инвестират в деривати, сертификати, индекси или друг финансов инструмент, чиято възвръщаемост е свързана с акции или дялове на АИФ; iii) да държат дялове или акции в субект, който търгува с финансови инструменти за собствена сметка или придобива дялове или акции в АИФ. 2. Забраната по параграф 1, буква а) не се отнася за: а) финансовите инструменти, емитирани от правителствата на държави членки или от субектите по член 117, точка 2 и член 118 от Регламент (ЕС) № 575/2013; б) случаите, при които субект по член 3, параграф 2 отговаря на следните условия: i) използва собствени средства в рамките на управлението на паричните наличности; ii) ексклузивно държи, купува, продава или по друг начин придобива или се освобождава от активи, парични средства или парични еквиваленти. Активите, които са парични еквиваленти, трябва да бъдат високоликвидни инвестиции, държани в основната валута на капитала; лесно конвертируеми в парични средства, чиято сума е известна; изложени на незначителен риск от промяна в стойността; да имат падеж, който не надвишава 397 дни, както и да осигуряват възвръщаемост, не по-голяма от нормата на възвръщаемост на тримесечна държавна облигация с високо качество. 3. Ограниченията по параграф 1, буква б) не се прилагат по отношение на АИФ от затворен тип, които не използват ливъридж, съгласно определението по Директива 2011/61/ЕС, ако посочените АИФ са установени в Съюза, или ако не са установен в Съюза, се търгуват в Съюза в съответствие с членове 35 или 40 от нея; допустимите фондове за рисков капитал по член 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 345/2013; допустимите фондове за социално предприемачество по член 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 346/2013 и АИФ, лицензирани като ЕФДИ в съответствие с Регламент (ЕС) № [XXX/XXXX]. 4. Съблюдаването на изискванията в параграф 1 се осигурява от управителните органи на субектите по член 3. 5. Изискванията в параграфи 1—4 се прилагат от [точната дата се въвежда от Службата за публикации — тя е 18 месеца след публикуването на настоящия регламент]. 6. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 36, с които да освобождава от забраната по параграф 1, буква а): а) финансовите инструменти, различни от посочените в параграф 2, буква а), емитирани от правителствата на трети държави, които прилагат надзорни и нормативни мерки, най-малкото равностойни на прилаганите в Съюза, на експозициите към които, в съответствие с член 115 от Регламент (ЕС) № 575/2013, се присъжда рисково тегло 0 %; б) финансовите инструменти, емитирани от регионалните правителства на държави членки, на експозициите към които, в съответствие с член 115 от Регламент (ЕС) № 575/2013, се присъжда рисково тегло 0 %. Член 7 Разпоредби относно възнагражденията Без да се засягат разпоредбите относно възнагражденията в Директива 2013/36/ЕС, политиката на възнаграждение на субектите по член 3 се замисля и провежда така, че да не насърчава или възнаграждава, пряко или непряко, извършването от служител на забранените в член 6, параграф 1 дейности. Глава III Обособяване на някои дейности по търгуване с финансови инструменти Член 8 Обхват на дейностите 1. За целите на настоящата глава търгуването с финансови инструменти включва дейностите, различни от следните: а) приемане на депозити, които удовлетворяват критериите на схемата за гарантиране на депозитите по Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета[40]; б) кредитиране, включително: потребителски кредити, договори за кредит, свързани с недвижимо имущество, факторинг със или без право на обратен иск, финансиране на търговски трансакции (включително форфетиране); в) финансов лизинг; г) платежните услуги съгласно определението по член 4, параграф 3 от Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета[41]; д) издаване и администриране на други платежни средства (например пътнически и банкови чекове), доколкото такава дейност не е обхваната от буква г); е) парично брокерство, съхранение и управление на ценни книжа; ж) услуги, свързани с оценка на кредитната история на клиент; з) услуги за доверително пазене; и) емитиране на електронни пари. 2. Изискванията в настоящата глава не се прилагат при покупка или продажба на финансови инструменти, емитирани от централните правителства на държави членки или от субектите по член 117, точка 2 и член 118 от Регламент (ЕС) № 575/2013. 3. Комисията се оправомощава да приема делегирани актове в съответствие с член 35, с които да освобождава следните финансови инструменти: а) различни от посочените в параграф 2 емитирани от правителствата на трети държави, които прилагат надзорни и нормативни мерки, най-малкото равностойни на прилаганите в Съюза, на експозициите към които, в съответствие с член 115 от Регламент (ЕС) № 575/2013, се присъжда рисково тегло 0 %; б) емитирани от регионалните правителства на държави членки, на експозициите към които, в съответствие с член 115 от Регламент (ЕС) № 575/2013, се присъжда рисково тегло 0 %. Член 9 Задължение за преглед на дейностите 1. Компетентният орган подлага на оценка търгуването с финансови инструменти и по-специално поддържането на пазара, инвестирането в секюритизация и спонсорирането ѝ, както и търгуването с деривати, различни от позволените по членове 11 и 12, извършвано от следните субекти: а) установена в Съюза същинска кредитна институция, която не е дружество майка, нито дъщерно дружество, включително всички нейни клонове, независимо от местоположението им; б) дружество майка от ЕС, включително всички негови клонове и дъщерни дружества, независимо от местоположението им, ако един от субектите в групата е установена в Съюза същинска кредитна институция; в) намиращите се в ЕС клонове на кредитни институции, установени в трети държави. 2. При оценяването по параграф 1 компетентният орган си служи със следните количествени показатели: а) относителния размер на търгуемите активи, получен като търгуемите активи се разделят на общите активи; б) степента на заетите средства при търгуемите активи, получена като търгуемите активи се разделят на основния капитал от първи ред; в) относителното значение на кредитния риск от контрагента, получено като справедливата стойност на дериватите се раздели на общите търгуеми активи; г) относителната сложност на търгуемите деривати, получена като търгуемите деривати от нива 2 и 3 се разделят на търгуемите деривати и на търгуемите активи; д) относителната рентабилност на търгуването с финансови инструменти, получена като приходите от това търгуване се разделят на общите нетни приходи; е) относителното значение на пазарния риск, получено като се изчисли разликата между абсолютната стойност на търгуемите активи и пасиви и се раздели на средната стойност между тези активи и пасиви; ж) взаимосвързаността, получена по методиката по член 131, параграф 18 от Директива 2013/36/ЕС; з) кредитния риск и риска по отношение на ликвидността, произтичащи от поетите от същинската кредитна институция задължения и гаранции. 3. Компетентният орган приключва оценката си до [точната дата се въвежда от Службата за публикации — тя е 18 месеца, считано от датата на публикуване на настоящия регламент], като след това извършва оценки редовно, но минимум веднъж годишно. 4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на начина на измерване на количествените показатели и когато е подходящо, конкретизира с помощта на надзорни данни посочените в параграф 2 показатели и измерването им. Проектите на регулаторни технически стандарти също така предоставят на компетентния орган методика за съгласуваното измерване и прилагане на количествените показатели. ЕБО представя тези проекти на регулаторни технически стандарти на Комисията до [точната дата се въвежда от Службата за публикации — тя е 1 месец, считано от датата на публикуване на настоящия регламент]. На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея проекти на регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10—14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. Член 10 Правомощие на компетентния орган да изиска от същинска кредитна институция да не извършва определени дейности 1. Когато в резултат на оценката по член 9, параграф 1 и като вземе предвид целите по член 1, компетентният орган заключи, че са удовлетворени ограниченията и условията, свързани с параметрите по член 9, параграф 2, букви а)—з) и подробно описани в делегирания акт по параграф 5, поради което счита, че съществува заплаха за финансовата стабилност на същинската кредитна институция или за финансовата система на Съюза като цяло, той открива посочената в параграф 3, втора алинея водеща до решение процедура не по-късно от два месеца след приключването на оценката. 2. Компетентният орган може да открие посочената в параграф 3, трета алинея водеща до решение процедура дори когато ограниченията и условията по параграф 1 не са удовлетворени, ако в резултат на оценката по член 9, параграф 1 и предвид целите по член 1 заключи, че всяко търгуване с финансови инструменти, извършвано от същинската кредитна институция, с изключение на търгуването с деривати, различни от разрешените по членове 11 и 12, представлява заплаха за нейната финансова стабилност или за финансовата система на Съюза като цяло. 3. Той уведомява същинската кредитна институция за заключенията си по параграфи 1 или 2 и ѝ дава възможност да представи писмени коментари в срок от два месеца, считано от датата на уведомяването. Ако в срока по първа алинея тя не успее по удовлетворителен начин да докаже, че заключенията са неоснователни, компетентният орган приема предназначено за нея решение, в което изисква от нея да не извършва посочените в заключенията дейности по търгуване с финансови инструменти. Той посочва причините за решението си и го оповестява публично. За целите на параграф 1, ако компетентният орган реши да позволи на същинската кредитна институция да продължи да търгува с финансови инструменти, той и в този случай посочва причините за решението си и го оповестява публично. За целите на параграф 2, ако компетентният орган реши да позволи на същинската кредитна институция да продължи да търгува с финансови инструменти, той приема за тази цел отправено към нея решение. Преди приемането на каквото и да е решение по настоящия параграф компетентният орган се допитва до ЕБО във връзка с основанията за такова решение, както и за потенциалното му въздействие върху финансовата стабилност на Съюза и функционирането на вътрешния пазар. Той уведомява ЕБО за окончателното си решение. Компетентният орган приема окончателното си решение в срок от два месеца, считано от получаването на писмените коментари, посочени в първа алинея. 4. Решенията, посочени в параграф 3, втора алинея, се преразглеждат от компетентния орган на всеки 5 години. 5. До [точната дата се въвежда от Службата за публикации — тя е 6 месеца от публикуването на настоящия регламент] Комисията приема делегирани актове в съответствие с член 35, за да: а) уточни по отношение на количествените показатели: (a) съответното ограничение на всеки количествен показател, посочен в член 9, параграф 1, букви а)—з), при надхвърлянето на коетосвързаният със съответната дейност по търгуване с финансови инструменти риск се счита за индивидуално значим; (ii) условията, включително при колко количествени показатели съответното ограничение трябва да бъде надхвърлено и в каква комбинация, така че компетентният орган да открие процедурата по член 10, параграф 1; (iii) уточнението на условията по подточка ii) съдържа индикации за общата степен на значим риск, свързан със съответната дейност по търгуване с финансови инструменти, в резултат на надхвърлянето на ограниченията по подточка i) при няколко показателя; б) уточни кой вид секюритизация не се смята за заплаха за финансовата стабилност на същинската кредитна институция или за финансовата система на Съюза като цяло по отношение на всеки един от следните аспекти: i) структурните елементи като заложената промяна на падежа и простотата на структурата; ii) качеството на базисните активи и параметрите на свързаното с тях обезпечение; iii) котирането и прозрачността на секюритизацията и нейните базисни активи; iv) стабилността и качеството на процедурите по поемане на емисия. Член 11 Благоразумно управление на собствения риск 1. Същинска кредитна институция, за която се отнася решението по член 10, параграф 3, може да търгува с финансови инструменти, стига това да служи на целта ѝ благоразумно да управлява капитала, ликвидността и финансирането си. В рамките на посоченото благоразумно управление на капитала, ликвидността и финансирането си тя може да използва само деривати върху лихви, валути и кредити, които удовлетворяват критериите за клиринг чрез централен контрагент, с оглед хеджиране на общия риск за счетоводния баланс. Същинската кредитна институция доказва на компетентния надзорен орган, че хеджирането има за цел да намали или че несъмнено намалява или значително ограничава конкретни установими рискове при нейните отделни или общи позиции. 2. Без да се засягат съответните разпоредби в Директива 2013/36/ЕС, политиката на възнаграждение по отношение на занимаващия се с хеджиране персонал на същинската кредитна институция: а) цели предотвратяването на всякакво остатъчно или замаскирано търгуване с финансови инструменти за собствена сметка, независимо дали под предлог, че се управлява рискът или поради друга причина; б) отразява законната цел на същинската кредитна институция като цяло да хеджира риска и гарантира, че отредените възнаграждения не са пряко свързани с получената от тази дейност печалба, а отчитат цялостната ефективност на дейностите по намаляване и ограничаване на риска. Управителният орган гарантира, че политиката на възнаграждение на същинската кредитна институция е в съответствие с разпоредбите по първа алинея, като действа съгласно препоръките на комитета по риска, когато такъв е създаден в съответствие с член 76, параграф 3 от Директива 2013/36/ЕС. 3. В съответствие с член 35 от настоящия регламент Комисията се оправомощава да приема делегирани актове, с които да допълва финансовите инструменти по параграф 1 чрез добавяне на други финансови инструменти, включително други видове деривати, и по-специално подлежащите на задълженията по член 11 от Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета[42], така че да се вземат предвид финансовите инструменти, които за целите на благоразумното управление на капитала, ликвидността и финансирането имат същия ефект върху финансовата стабилност като посочените в параграф 1. Член 12 Предоставяне на клиенти на услуги по управление на риска 1. Същинска кредитна институция, която е била предмет на решението по член 10, параграф 3, може да продава на своите нефинансови клиенти, на финансовите субекти по член 5, точка 19, второ и трето тире, както и на застрахователни дружества и институции, които предоставят обезщетения по професионалното пенсионно осигуряване, деривати върху лихви, валути, кредити, квоти за емисии и борсови стоки, които удовлетворяват критериите за клиринг чрез централен контрагент и за квоти за емисии, ако са удовлетворени следните условия: а) целта на продажбата е единствено хеджиране на лихвения, валутния, кредитния или стоковия риск или риска по отношение на квотите за емисии; б) капиталовите изисквания на същинската кредитна институция с оглед на свързания с деривати и квоти за емисии позиционен риск не надхвърлят частта от капиталовите изисквания с оглед на общия риск, посочена в приет в съответствие с параграф 2 делегиран акт на Комисията. Ако изискването по буква б) не е изпълнено, същинската кредитна институция не може нито да продава деривати и квоти за емисии, нито да ги осчетоводява в баланса си. 2. В съответствие с член 35 Комисията се оправомощава да приема делегирани актове с цел: а) да позволи, с оглед хеджиране на риска, на категориите клиенти по параграф 1 да се продават финансовите инструменти, различни от посочените в параграф 1, и по-специално подлежащите на задълженията по член 11 от Регламент (ЕС) № 648/2012; б) да се определи частта от капиталовите изисквания на същинската кредитна институция, над която тя не може да продава дериватите и квотите за емисии по параграф 1, нито да ги осчетоводява в баланса си. Член 13 Правила за обособените субекти в рамките на група 1. Когато в съответствие с член 10, параграф 3 компетентен орган реши, че същинска кредитна институция не може да извършва някои дейности по търгуване с финансови инструменти и ако тази същинска кредитна институция е част от група, подлежащите на обособяване дейности по търгуване могат да се извършват само от субект от групата („субект, търгуващ с финансови инструменти“), който е юридически, икономически и оперативно обособен. 2. Когато субект по член 9, параграф 1 вземе по своя инициатива решение да отдели от същинската кредитна институция дейностите по член 9 и планът му за това обособяване бъде одобрен по процедурата в член 18, изискванията в параграфи 3—13 от настоящия член, членове 14—17 и член 20 се прилагат за обособените субекти. 3. Дружеството майка от ЕС структурира групата, съдържаща същински кредитни институции и субекти, търгуващи с финансови инструменти, така, че на подконсолидирана основа да има две отделни подгрупи, само едната от които съдържа същински кредитни институции. 4. Дружеството майка от ЕС на същинска кредитна институция гарантира в достатъчна степен, че при неплатежоспособност на субекта, търгуващ с финансови инструменти, същинската кредитна институция може да продължи дейността си. 5. Същинската кредитна институция не може да държи капиталови инструменти или права на глас в субект, търгуващ с финансови инструменти. Независимо от първа алинея, компетентният орган може да реши да позволи на същинска кредитна институция, която удовлетворява изискванията по член 49, параграф 3, букви а) или б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, да държи капиталови инструменти или права на глас в субект, търгуващ с финансови инструменти, ако сметне, че държането им е нужно за функционирането на групата, както и че същинската кредитна институция е взела необходимите мерки за адекватно ограничаване на съответните рискове. Същинска кредитна институция, която не е нито централна, нито регионална кредитна институция, не може в никакъв случай да държи пряко капиталови инструменти или права на глас в субект, търгуващ с финансови инструменти. Преди да приеме решение в съответствие с настоящия параграф компетентният орган се допитва до ЕБО. Той уведомява ЕБО за своето решение.ЕБО публикува списък на институциите, по отношение на които е бил приложен настоящият параграф. 6. Същинската кредитна институция и субектът, търгуващ с финансови инструменти, емитират собствени дългови инструменти на индивидуална или подконсолидирана основа, при условие че това не е в противоречие с плана за преобразуване, одобрен от съответните органи по преобразуване в съответствие с [BRRD]. 7. Всички договори и други сделки, сключени между същинската кредит