BG Официален вестник на Европейския съюз C 62/32

Становище на Комитета на регионите относно „Създаване на по-големи синергии между бюджета на ЕС, националните и поднационалните бюджети“

2013/C 62/07

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

— подчертава, че местните и регионалните власти са отговорни за значителна част от публичните разходи в Европа, че съществува тенденция поднационалните публични инвестиции да се концентрират в редица ключови приоритетни сектори, които са от решаващо значение за успеха на стратегията „Европа 2020“ и затова призовава да бъде даден по-висок политически приоритет на създаването на синергии между бюджетите на ЕС, държавите членки и поднационалните равнища (местни и регионални власти);

— отбелязва, че въпреки относително малкия си размер, бюджетът на ЕС и Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) имат ключова роля на лост за насърчаване на инвестициите на територията на ЕС;

— приветства продължаващия дебат на европейско равнище за това как съществуващият Икономически и паричен съюз (ИПС) да бъде допълнен с въвеждане на интегрирана бюджетна рамка за ЕС и счита, че високото равнище на зависимост и разпространяване на отрицателните ефекти между икономиките и бюджетните политики в еврозоната прави жизненоважно създаването на фискален капацитет, улесняващ адаптирането към икономически шокове;

— изразява тревога от наличието на тенденция към по-голяма централизация на правомощията и вземането на решения без ефективно участие на поднационалните власти в тази дискусия, и отбелязва, че истински фискален съюз не може да съществува без определение на правата и задълженията на различните равнища на управление (фискален федерализъм), по-ясно определена връзка между съгласуването на политиките и вземането на решения в бюджетния процес, и амбициозна визия за начините за засилване на вертикалните синергии между бюджета на ЕС, националните, местните и регионалните бюджети чрез подходящи механизми за координация;

— приветства включването за първи път в Доклада на Европейската комисия за публичните финанси в ИПС през 2012 г. на специална глава относно бюджетната децентрализация в ЕС и призовава Европейската комисия да включва такава глава за състоянието на поднационалните публични финанси и в следващите годишни издания на този доклад;

— призовава Европейската комисия да обмисли предимствата и практическите аспекти (както и потенциалните административни предизвикателства и разходи) на преминаването към по-голяма хармонизация на бюджетните цикли в ЕС и на популяризиране и насърчаване на използването на средносрочни бюджетни рамки (ССБР) на поднационално равнище;

— призовава Европейската комисия да публикува Зелена книга, в която да разгледа тези въпроси.

Докладчик г-н Rhodri Glyn THOMAS (UK/ЕА), член на Националното събрание на Уелс

I. ПОЛИТИЧЕСКИ ПРЕПОРЪКИ

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

Въведение

1. подчертава, че местните и регионалните власти са отговорни за значителна част от публичните разходи в Европа. През 2011 г. разходите на поднационалния публичен сектор възлизат на 16,7 % от БВП и на 34 % от всички публични разходи в Европа (съответно 11,9 % или 272,2 млрд. евро и 24,3 % само за местния публичен сектор), като същевременно на него се падат приблизително две трети от преките инвестиции в Европа за 2011 г (1).;

2. отбелязва, че съществува тенденция поднационалните публични инвестиции да се концентрират в редица ключови приоритетни сектори, които са от решаващо значение за успеха на стратегията „Европа 2020“, като икономически въпроси, образование, околна среда, жилищно настаняване и комунални услуги, което означава, че въздействието на мерките за бюджетна дисциплина (26 % в Обединеното кралство, над 30 % в Испания) ще окаже страничен ефект върху постигането на целите на „Европа 2020“ (така например бюджетът за капиталови инвестиции на Уелс е намален с 42 %);

3. призовава вследствие на това да бъде даден по-висок политически приоритет на създаването на синергии между бюджетите на ЕС, държавите членки и поднационалните равнища (местни и регионални власти), като се поставя акцент върху постигането на договорените приоритети на ЕС, по-специално стратегията „Европа 2020“, припомняйки заключенията на проучване на Европейския парламент от 2010 г., според които „… общото взаимодействие между стратегическите цели на политиката на ЕС и бюджетните политики е слабо […] националните бюджети рядко се позовават на приноса си за постигане на целите на Лисабонската [„Европа 2020“] или други стратегии на ЕС …“ (2);

4. подчертава, че в условията на продължаващата криза повсеместните бюджетни съкращения в държавите членки и на поднационално равнище и огромният натиск, който те оказват върху публичните разходи, превръщат подобряването на „ефективността и ефикасността“ във важна политическа цел;

5. приветства факта, че в заключенията на Европейския съвет се подчертава, че „възможностите, които действащата фискална рамка на ЕС предлага за постигане на баланс между нуждите от продуктивни публични инвестиции и целите за спазване на бюджетна дисциплина“, трябва да бъдат допълнително „използвани“ посредством превантивните мерки, предвидени в Пакта за стабилност и растеж. Тази цел става още по-актуална на фона на неотдавнашните констатации на Международния валутен фонд, че така наречените фискални мултипликатори, с които се измерва въздействието на бюджетната консолидация върху растежа, са били „значително по-високи“ от очакваното от анализаторите по време на дълговата криза. Очаква следователно Комисията да разгледа допълнително въпроса в рамките на обявеното съобщение относно качеството на публичните разходи, в което следва да се обмисли, наред с другото, въпросът за отделяне на текущите разходи от инвестициите при изчисляването на бюджетния дефицит, така че да се избегне осчетоводяването с отрицателен знак на публичните инвестиции с дългосрочни нетни ползи;

6. подчертава, че обсъждането на „синергиите“ не бива по никакъв начин да се използва като „троянски кон“ за съкращаване на предложената многогодишна финансова рамка (МФР), нито като оправдание за „ренационализация“ на финансирането на елементи на бюджета на ЕС (например структурните фондове в т.нар. „по-богати“ държави членки) или за легитимиране на обвързването с макро-икономически условия;

Синергии между бюджета на ЕС и местните и регионалните бюджети

7. заявява отново, че бюджетът на ЕС представлява малка част (около 2 %) от общите публични разходи в ЕС и сам по себе си не е достатъчен за осигуряване на ориентираните към бъдещето преки инвестиции от 1,8 трилиона евро, необходими за водещите инициативи по „Европа 2020“ (както се посочва в доклада на Европейския парламент относно предложенията за МФР); това означава, че постигането на основните цели на стратегията „Европа 2020“ изисква ефективна мобилизация на публично и частно финансиране на равнище държави членки и поднационално равнище, включително чрез заеми и насърчаване на публично-частни партньорства;

8. отбелязва, че въпреки относително малкия си размер, бюджетът на ЕС и Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) имат ключова роля на лост за насърчаване на инвестициите на територията на ЕС, по-специално, но не изключително, чрез фондовете на Общата стратегическа рамка (ОСР), които се ползват и прилагат на териториално равнище (в много случаи от местните и регионалните власти) и които генерират важен за икономиката ефект на мултипликатор;

9. подчертава, че по време на икономическата криза средствата от ЕС, по-специално от фондовете на ОСР, осигуриха стабилно и сигурно финансиране на местните и регионалните власти и в много случаи бяха единственото финансиране в подкрепа на публични инвестиции и ключови инициативи в период на съкращаване на местните, регионалните и националните бюджети и в случая на финансирането от ЕИБ помогнаха да се запълни голямата празнина в заемното финансиране, възникнала в резултат на въздействието на финансовата криза; подчертава потенциално негативното въздействие на предложените макроикономически условия за осезаемата стабилност на финансирането по ОСР;

10. подчертава ефекта на лоста и на мултипликатора, който оказват подобни инвестиции по отношение на преките и косвените ползи за местната икономика и за икономиката като цяло: — по оценки на Европейската комисия средностатистическият ефект на лоста от структурните фондове на ЕС за програмния период 2000-2006 г. е възлизал на 2,1 евро за всяко 1 евро от средствата, отпуснати от ЕС; — за периода 2014-2020 г. Европейската комисия е поставила цел от 4,2 евро за всяко 1 евро, инвестирано чрез политиката на сближаване; — по оценки на ГД „Регионална политика“ ефектът на мултипликатора чрез прираст на БВП за периода 2007-2013 г. ще бъде 1 % в Испания, 3 % в Полша, Словакия и Румъния и над 5 % в балтийските държави; — по други оценки прирастът на БВП за периода 1999-2010 г. е бил около 8,5 % за Ирландия и 19,6 % за Испания, въпреки че въздействието на кризата ще намали тези стойности. Следва също така да се отбележи наличието на методологически трудности при изчисляването на ефекта на мултипликатора;

11. заявява отново, че ефектът на лоста от фондовете по ОСР има не само финансово, но и политическо изражение – съгласуване на местните и регионалните стратегически приоритети с приоритетите на равнище ЕС и други ползи, като укрепване на партньорствата и участие в транснационално сътрудничество, за което съществуват голям брой примери за добри практики от цяла Европа и подчертава значимостта на подкрепата на ЕИБ, под формата на разнообразни финансови заемни инструменти, за изграждането на капацитет на местно и регионално ниво във връзка с управлението и изпълнението на нови и иновационни схеми;

12. признава обаче, че ниските равнища на усвояване на средствата в някои части на Европа свидетелстват за „пречки“ пред прилагането на Кохезионния фонд и структурните фондове на местно равнище. Отбелязва по-специално слабостите, идентифицирани в неотдавнашно проучване на ОИСР (3) по отношение на административните процедури, капацитета и регулаторната рамка в някои държави членки и поднационални власти, и необходимостта от действия за тяхното преодоляване;

13. приветства предприетите от Европейската комисия усилия за рационализиране и опростяване на правилата за управление, осъществяване и отчитане на проекти, подкрепени от фондовете на ОСР, което би трябвало да спомогне за по-доброто усвояване на средствата. Признава необходимостта от постигане на баланс между ефективен контрол и достатъчно гъвкавост за премахване на ненужната регулаторна тежест и следователно приветства действията за прилагане на подход към одита, основаващ се в по-голяма степен на риска;

14. изразява съжаление поради това, че тежестта на предварителното финансиране на инвестициите продължава да пада върху националните или регионалните органи, които са управляващи органи по европейските програми. Това предполага финансово усилие, което трудно може да бъде осъществено в настоящите условия на ограничения на финансовите пазари. Налагайки принципа на предварителното финансиране на инвестициите, Европейският съюз би пропуснал една уникална възможност за вливане на финансови ресурси за пряко подпомагане на икономиката и на структурните промени, чрез предоставяне на по-големи авансови плащания, които биха позволили финансиране с необходимата честота за възстановяване на изплатените средства;

15. счита за неприемлива многогодишна финансова рамка, в която бюджетът за фондовете по ОСР е по-малък от предложения от Европейската комисия за периода 2014-2020 г., тъй като това би довело до отслабване на Европейския съюз в момент, когато е най-необходимо той да бъде силен;

16. призовава за по-голяма прозрачност в местните и регионалните бюджетни процеси, за да бъде изрично признат приносът на фондовете от ОСР за инвестиционните стратегии в региона и за да се покаже в годишните проектобюджети по какъв начин финансирането от ЕС е планирано в бюджетния цикъл. Призовава местните и регионалните власти да представят примери за добри практики за подобен подход в бюджетното планиране;

17. подчертава тревогите на местните власти в целия ЕС по отношение на ролята, която могат да играят правителствата на държавите членки (и регионалните власти) за предотвратяване на пълноценното използване на правни инструменти в рамките на регламентите за структурните фондове, които позволяват вторично делегиране на части от осъществяването и прилагането на програмите; призовава този въпрос да бъде решен в програмите за периода 2014-2020 г., да се оптимизира използването на новите инструменти (като например интегрирани териториални инвестиции, интегрирани действия, съвместни планове за действие и водено от общностите местно развитие), предвидени в проекта на регламент за общите разпоредби за фондовете от ОСР;

18. приветства, в тази връзка, приетия на 15 януари 2013 г. доклад по собствена инициатива на Европейския парламент относно синергиите в рамките на бюджета на ЕС, в който се поставя особен акцент върху фондовете на ОСР. Отбелязва с интерес примерите за инициативи на местно равнище, насочени към опростяване на прилагането на програмите за финансиране за бенефициерите;

19. подкрепя категорично призива на Европейския парламент към Комисията в резолюцията му относно „Европейския семестър за координация на икономическите политики: изпълнение на приоритетите за 2012 г.“, в следващия си Годишен обзор на растежа „обстойно да разгледа … ролята на бюджета на ЕС в процеса на Европейския семестър, като предостави фактически и конкретни данни относно неговия ефект на лансиране, неговия каталитичен ефект, както и неговия синергиен и допълващ ефект върху общите публични разходи на местно, регионално и национално равнище“;

20. приветства по-нататъшното обсъждане на обхвата в рамките на законодателната рамка на ЕС за усъвършенстване и опростяване на прилагането на програмите на местно равнище, насочвайки усилията към подкрепа за проекти и инициативи, водещи до „трансформационни промени“. Това би могло да включва разглеждане на обхвата на създаването на „единен фонд за териториални инвестиции“ (обединяващ различните фондове на ЕС, държавите членки и поднационалното равнище) или създаването на „едно гише“ за достъп до фондовете с хармонизирани правила, всеобхватни и ясни насоки и поставяне на по-силен акцент върху постигането на устойчиви резултати, водещи до по-бързо получаване на средствата от крайните ползватели и по-стратегическо изпълнение на местно равнище. Подобно съвместно програмиране и изпълнение за всички фондове ще доведе до по-добра координация и по-малко дублиране;

21. заявява, че обсъждането на синергиите между бюджета на ЕС, бюджетите на държавите членки и поднационалните бюджети трябва да обхване също и синергиите в рамките на бюджета на ЕС, включително тематични програми като „Хоризонт 2020“, „Еразъм за всички“, Програмата за социална промяна и социални иновации, Механизма за свързване на Европа (МСЕ), Програмата за конкурентоспособност на предприятията и за МСП (COSME) и др., които имат пряко отношение и въздействие на „териториално равнище“ и ясна връзка с приоритети като НИРД и иновации, образование и обучение и конкурентоспособност на МСП в рамките на фондовете по ОСР;

22. поради това приветства предприетите усилия за подобряване на законодателната рамка за периода 2014-2020 г. с цел насърчаване на този процес, например включването на член 55, параграф 8 от Регламента за фондовете по ОСР, и призовава за широка публичност на проектите и инициативите, разработени чрез използването на тези нови разпоредби, за да се повиши осведомеността за това, как подобни синергии могат да бъдат постигнати на практика;

23. призовава Комисията да поясни подробно по какъв начин регулирането на управлението на икономическата политика в ЕС и на други аспекти, свързани с публичните финанси, ще се отрази върху способността на местните и регионалните власти да вземат решения относно съдържанието на своите бюджети;

24. изразява съжаление, че настоящият дебат във връзка с укрепването на икономическия, паричния и политическия съюз в Икономическия и паричен съюз (ИПС) и ЕС като цяло се ограничава до основните институции на ЕС и правителствата на държавите членки, като на поднационалното равнище се отделя малко или никакво внимание, въпреки въздействието, което би могла да окаже засилената централизация на контрола на равнище ЕС върху бюджетните права и задължения на поднационално равнище и върху бюджетната децентрализация;

25. изразява също така съжаление във връзка с факта, изтъкнат в публикувания през октомври от Комитета на регионите „Трети мониторингов доклад по стратегията „Европа 2020“, че местните и регионалните власти от целия ЕС продължават да не бъдат ефективно и пълноценно включени в Европейския семестър и заявява отново, че синергиите между бюджетните процеси не могат да бъдат постигнати без синергии в рамките на процесите по изготвяне на политиките и наблюдението;

Към фискален съюз – променящо се икономическо и политическо управление

26. приветства продължаващия дебат на европейско равнище за това как съществуващият Икономически и паричен съюз (ИПС) да бъде допълнен с въвеждане на интегрирана бюджетна рамка за ЕС, за да се гарантира устойчивостта на бюджетните политики в държавите членки;

27. отбелязва, че това е дискусия в развитие, която би могла да има значителни последици върху решаването в бъдеще на въпросите, свързани със синергиите между бюджетите на ЕС, държавите членки и поднационалното равнище;

28. изразява тревога от наличието на тенденция към по-голяма централизация на правомощията и вземането на решения без ефективно участие на поднационалните власти в тази дискусия, и отбелязва, че в Доклада на Европейската комисия за публичните финанси в ИПС през 2012 г. се подчертава стабилността на федералния бюджетен модел, при който събирането на приходите и отговорността за разходите се възлагат на поднационалните власти;

29. отбелязва, че промените в икономическото управление на ЕС (въведени с Европейския семестър, „Пакета от шест законодателни акта“, Договора за стабилност, координация и управление и предложенията от „Пакета от два законодателни акта“) доведоха до разработването на по-стриктни правила за надзор върху местните и регионалните публични финанси на равнище държави членки (чрез транспониране на т.нар. „златно правило“ от равнище държава членка на поднационално равнище в няколко държави членки);

30. изразява тревога, че транспонирането на правилата, включени в междуправителствени инициативи като Договора за стабилност, координация и управление (наричан още Фискален пакт), в националните конституции или закони беше извършено, без да се проведат подходящи предварителни консултации с Комитета на регионите относно регионалното и местното измерение на разглежданите въпроси и подчертава важността на придържането към общностния метод при предприемане на по-нататъшни стъпки към фискален съюз;

31. призовава спешно за по- прозрачно и ефективно участие на поднационалните власти с бюджетни правомощия в продължаващите дискусии по тези въпроси, както и за официално включване на Комитета на регионите в евентуални последващи изменения на Договора;

32. отбелязва напълно различния подход в историята на бюджетния федерализъм в САЩ и първите стъпки към фискален съюз в ЕС. САЩ избраха подход, при който федералното правителство нито налага, нито прилага правила за балансиран бюджет на щатите (същото важи и за щатските власти по отношение на общините). Тези правила бяха приети автономно от тях и се прилагат независимо от федералното правителство, като се спазва стриктно приетото от федералното правителство правило, че „никой няма да бъде спасяван“. Резултатът е пълна съпричастност на съответното равнище на управление, предвид ендогенното измерение на процеса. В ЕС е точно обратното. Спирачките на дълга се налагат централно и се прилагат от Съда на ЕС, като сценарий, при който държава членка (или дори община в рамките на държава членка) обявява фалит, изглежда изключен а приори;

33. счита, във връзка с това, че високото равнище на зависимост и разпространяване на отрицателните ефекти между икономиките и бюджетните политики в еврозоната прави жизненоважно създаването на фискален капацитет, улесняващ адаптирането към икономически шокове, в рамките на интегрирана бюджетна рамка на ЕС;

34. подкрепя по-задълбоченото разглеждане на идеята за „резерв за гъвкавост“ в бюджета на ЕС като един от подходите за изграждане на фискален капацитет в контекста на интегрирана бюджетна рамка за ЕС. Подобен механизъм би могъл да позволи, при зачитане на бюджетните принципи на ежегодност и прозрачност, неизползваните бюджетни кредити по различните редове да се прехвърлят в подкрепа на други действия, вместо автоматично да се връщат на държавите членки, което съответства на приетите от Европейския парламент на 13 юни и 23 октомври 2012 г. резолюции относно МФР;

35. отбелязва обаче, че истински фискален съюз не може да съществува без определение на правата и задълженията на различните равнища на управление (фискален федерализъм), по-ясно определена връзка между съгласуването на политиките и вземането на решения в бюджетния процес, и амбициозна визия за начините за засилване на вертикалните синергии между бюджета на ЕС, националните, местните и регионалните бюджети чрез подходящи механизми за координация;

36. призовава Европейската комисия през първата половина на 2013 г. да публикува Зелена книга, в която да разгледа тези въпроси, както и въпросите, поставени по-долу;

Очертаване на някои основни принципи, които трябва да се зачитат в търсенето на по-големи синергии

37. призовава за създаване на базов набор от принципи, които да се спазват в стремежа към по-големи бюджетни синергии, включително: — бюджетна автономия: яснота по отношение на ролите и задълженията на различните бюджетни органи на европейско, национално и поднационално равнище, включително яснота по отношение на ролята и обосновката на политиката и финансовата намеса на ЕС, зачитане на субсидиарността и бюджетните права на местните и регионалните власти (тяхната роля в процеса на вземане на решения и регулирането с контрол), т.е. тяхната демократична отчетност пред общностите, които ги избират, и гарантиране на автономността на всяко равнище на управление при определяне на приоритетите и разходите; — прозрачност: гарантиране на прозрачност на бюджетните процеси на всички равнища на управление (включително изрично определяне на източници на финансиране от ЕС в националните и поднационалните бюджети), както и гарантиране на наличност на данни на равнище ЕС за профила на разходите на програмите за финансиране на ЕС на регионално равнище (там, където това е възможно); — рационализиране на процесите: уточняване на начините за съгласуване на приоритетите и финансирането на европейско, национално и поднационално равнище с договорените приоритети на равнище ЕС, като се поеме ангажимент да се работи за преодоляване на пречките (усъвършенстване на административните, регулаторните и политическите процеси), с цел постигане на по-големи синергии в бюджетите и политиките и избягване на създаването на допълнителна административна тежест; — партньорство: ангажиране с „подход, основаващ се на партньорство“, като се започне с условието за равнопоставено партньорство между различните равнища на управление (ЕС, държава членка, поднационално), подкрепен от официални и неофициални механизми, насърчаващи сътрудничеството, включително например разширяване на съществуващия диалог между Европейския парламент и парламентите на държавите членки, така че да бъдат включени представители на поднационалните законодателни органи;

38. счита, че ролята на бюджета на ЕС (понастоящем) е преди всичко: (i) да финансира основните общи европейски политики, като общата селскостопанска политика и общата политика в областта на рибарството; (ii) да осигурява подкрепа за други договорени политически цели на ЕС и за целите по споделените правомощия с държавите членки, включително политиката на сближаване, посредством инвестиции със средносрочна и дългосрочна насоченост. Подобни действия се основават освен това и на приетите понятия за (а) добавената стойност на намесата на ЕС, (б) допълняемостта на подкрепяните действия и (в) ефектите на лоста и на мултипликатора от намесата на ЕС;

39. приветства по-нататъшното обсъждане и изясняване, в контекста на развитието на дебатите във връзка със засилването на икономическия, паричния и фискалния съюз, на потенциалните последици от подобно развитие за ролята и обосновката на действията на ЕС и на отношенията с бюджетните процеси на държавите членки и на поднационално равнище;

40. изразява убеждението, че по-силната вертикална координация на бюджетните политики би довела до по-големи синергии, доколкото тя зачита и засилва субсидиарността, допълняемостта, европейската добавена стойност и предимствата на икономиите от мащаба (4). Следователно тя е напълно съвместима с принципа на субсидиарността, залегнал в договорите на ЕС;

Пречки пред постигането на по-големи вертикални синергии

41. подчертава важността на наличието на точни и надеждни данни и анализи на равнище ЕС на публичните финанси и бюджетните процеси до поднационалното равнище;

42. отбелязва сложността на предизвикателството да се създадат синергии, дължаща се на „разнородността“ на поднационалните структури в ЕС;

43. приветства включването за първи път в Доклада на Европейската комисия за публичните финанси в ИПС през 2012 г. на специална глава относно бюджетната децентрализация в ЕС и призовава Европейската комисия да включва такава глава за състоянието на поднационалните публични финанси и в следващите годишни издания на този доклад;

44. приветства други изследвания, разглеждащи публичните финанси и публичния инвестиционен капацитет, и въздействието на социалната, икономическата и бюджетната криза на поднационално равнище, по-специално докладът на DEXIA Crédit Local (DCL)/CEMR и проучванията на ОИСР;

45. отбелязва, обаче, относително оскъдната информация за местните и регионалните публични финанси в ЕС, и като цяло недостатъчната информация за синергиите между финансите на ЕС, националното и поднационалното равнище;

46. призовава Европейската комисия да предприеме по-нататъшни действия за преодоляване на този недостатък и предлага да се създаде европейска изследователска мрежа от университети, която да развие специализиран опит в тази важна работна област; освен това отправя искане към Европейската комисия да подкрепи обмена на натрупания по проекти опит между различните местни и регионални власти, поощрявайки популяризирането на най-добрите практики, които се отнасят до синергиите, създадени между поднационалното и националното равнище в държавите членки в Европейския съюз;

47. признава, че съществуват редица други пречки по отношение на бюджетните процедури и цикли в ЕС, които се изострят от „разнородността“ на поднационалните бюджетни процеси. Бюджетните цикли в държавите членки и на поднационално равнище не са хармонизирани с бюджетния цикъл на ЕС (който се основава на календарни години); освен това местното и регионалното бюджетиране се основават предимно на годишни цикли вместо на многогодишно планиране (което е характерно за бюджетната рамка на ЕС);

48. призовава Европейската комисия да обмисли предимствата и практическите аспекти (както и потенциалните административни предизвикателства и разходи) на преминаването към по-голяма хармонизация на бюджетните цикли в ЕС и на популяризирането и насърчаването на използването на средносрочни бюджетни рамки (ССБР) на поднационално равнище (в съответствие с мерките, въведени в „Пакета от шест законодателни акта“), включително уточняване на начините, по които това би могло да се случи в рамките на годишните цикли на Европейския семестър;

49. отбелязва продължаващите преговори относно предложенията за европейска система на национални и регионални сметки в ЕС (COM(2010) 774 final) и изразява съжаление поради липсата на съпоставимост (по отношение на структури, разбираемост и съдържание) на местните и регионалните бюджети в ЕС, както и поради липсата на хармонизация на равнище ЕС, които затрудняват извършването на пълноценни сравнения и анализи;

50. отбелязва, че член 3 от Директива 2011/85/ЕС (част от „Пакета от шест законодателни акта“) задължава държавите членки да прилагат стандарта ESA 95 към националните си системи за счетоводно отчитане на публичния сектор и да „гарантират навременната и редовна наличност на фискални данни за всички подсектори на сектор „Държавно управление“; изразява съжаление, че голямо мнозинство държави членки се противопоставиха на предложението на Евростат да се добавят като нови елементи няколко показателя относно публичните инвестиции на регионално равнище NUTS 2;

51. приветства факта, че понастоящем Евростат прави оценка на възможността различните равнища на управление в ЕС да използват хармонизирани стандарти за публично счетоводство, като начин да се подобрят синергиите между бюджета на ЕС, националните и поднационалните бюджети;

52. подчертава необходимостта от възможни подобрения на стандарт ESA 95 за местните и регионалните власти във връзка с въпроса за разходите по кредити. Счетоводният метод ESA 95 действително разглежда финансовите операции (и следователно кредитите) по различен начин и наказва местните и регионалните власти, които желаят да правят инвестиции в усилията си да балансират бюджетите си. В рамките на ESA 95 се разглеждат единствено операции от съответната финансова година, което не позволява на местните и регионалните власти да компенсират временен дефицит, свързан с инвестиции, чрез използване на резерви или на преходен излишък. За да постигнат еквивалентни резултати в рамките на своята счетоводна рамка, тези местни и регионални власти ще трябва да финансират инвестициите си изцяло със собствени средства;

53. отбелязва, че държавите членки, които официално са включили местните и регионалните власти в бюджетния процес (пакт за вътрешна стабилност, например в Белгия, Испания или Австрия), като цяло са осигурили механизми, които правят стандартите ESA 95 по-гъвкави, така че да оставят свобода за инвестиции. Те могат да бъдат например под формата на многогодишна корекция на бюджетните цели или системи за частични дерогации от цел за инвестиционни разходи, за да бъде отчетен инвестиционният цикъл;

54. затова призовава този въпрос да бъде решен на равнище ЕС чрез хармонизиране на правилата, така че да се придаде по-голяма гъвкавост на стандартите ESA 95, за да се даде възможност на местните и регионалните власти да правят инвестиции, като в същото време се спазват изискванията на Пакта за стабилност и растеж за добро управление на публичните финанси;

55. призовава за по-широко използване на нови иновационни механизми за финансиране като заеми и други „револвиращи фондове“, и отбелязва също така възможностите, които предоставят публично-частните партньорства; призовава ЕИБ да стимулира творческите и новаторски инвестиции на териториално равнище и приветства мерките в рамките на програмния период 2014-2020 г., включително фондовете по ОСР, които насърчават допълнително тези дейности;

56. отбелязва, че достъпът до финансовите пазари се различава значително в различните части на ЕС и не е добре развит в някои от тях за местните и регионалните власти, поради което този въпрос следва да бъде решен на равнище ЕС;

57. очаква с нетърпение по-нататъшните обсъждания на потенциала за други новаторски инструменти на равнище ЕС за стимулиране на инвестициите и подкрепа за солидарността, за да се помогне на Европа да излезе от кризата, включително проектни облигации на ЕС и еврооблигации.

Брюксел, 31 януари 2013 г. Председател на Комитета на регионите Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

(1) Dexia Crédit local и CEMR (2012), „Subnational public finance in the European Union“ (Поднационалните публични финанси в Европейския съюз), юли 2012 г.

(2) Европейски парламент, 2010 г.: „Creating greater synergy between European and national budgets“ (Създаване на по-голяма синергия между европейския бюджет и националните бюджети), проучване, изготвено от Deloitte Consulting по искане на Комисията по бюджети). Цитатът е взет от стр. 4, „Обобщение“.

(3) Regulatory Capacities at Sub-National Level for the Implementation of Public Investment Strategies related to the Absorption of EU Structural Funds (Регулаторен капацитет на поднационално равнище за прилагане на стратегии за публични инвестиции, свързани с усвояването на структурните фондове на ЕС), проучване, изготвено за ОИСР от Allio-Rodrigo Consulting, юни 2012 г.

(4) „Creating greater synergy between European and national budgets“ (Създаване на по-голяма синергия между европейския бюджет и националните бюджети), проучване на Европейския парламент, 2010 г.