BG    BG  КОМИСИЯ  НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ  ОБЩНОСТИ  
Брюксел , 4.4.2007 
COM(2007) 158 окончателен  
  
СЪОБЩЕНИЕ  НА КОМИСИЯТА  ДО СЪВЕТА , ДО ЕВРОПЕЙСКИЯ  
ПАРЛАМЕНТ , ДО ЕВРОПЕЙСКИЯ  ИКОНОМИЧЕСКИ  И СОЦИАЛЕН  
КОМИТЕТ  И ДО КОМИТЕТА  НА РЕГИОНИТЕ  
От Монтерей  до Европейския  консенсус  за развитие : да спазим  поетите  
ангажименти  
{COM(2007) 163 окончателен } 
{COM(2007) 164 окончателен } 
 
BG 2   BG СЪДЪРЖАНИЕ  
Въведение ............................................................................................................................... ... 3 
1. Европейският  съюз  изпълни  общите  си ангажименти  за увеличаване  на 
помощта  през 2006 г., но спазването  на предстоящите  крайни  срокове  изисква  
допълнителни  и организирани  усилия ..................................................................... 4 
2. Търговската  помощ  трябва  да се увеличава , за да позволи  на развиващите  се 
страни  да се възползват  от отварянето  на пазарите  – необходим  е план  за 
нейното  прилагане . .................................................................................................... 5 
3. Качеството  и ефективността  на европейската  помощ  трябва  да нарастнат  – 
Комисията  предложи  кодекс  по отношение  на разпределението  на задачите ..... 6 
4. Заключение ................................................................................................................. 7 
 
BG 3   BG ВЪВЕДЕНИЕ  
С приемането  през декември  2005 г. на Европейския  консенсус  за развитие  
Европейският  съюз  (ЕС) постави  развитието  в сърцевината  на външната  си политика , 
като му придаде  безпрецедентен  политически  мащаб . За пръв  път една  обща  визия , 
ангажираща  Съвета , Парламента , Комисията  и всяка  една  от двадесет  и седемте  
държави -членки , предоставя  на действията  на Съюза  необходимата  рамка , за да се 
справи  по-резултатно  с бедността  и нарастващото  неравенство  в света  и да намери  по-
последователен  подход  към глобалните  предизвикателства  – климатичните  промени , 
енергетиката , миграцията , сигурността  и социалното  измерение  на глобализацията . 
Става  въпрос  за важно  измерение  на Стратегията  за устойчиво  развитие , която  е част от 
общите  цели  на ЕС. 
Като  признава  важността  и разнообразието  на средствата  за действие  в полза  на 
развитието , ЕС реши  значително  да увеличи  своите  усилия  в областта  на 
подпомагането , повече  от всякога  необходими , за да бъде  ускорено  достигането  на 
Целите  на хилядолетието .  
След  конференцията  в Монтерей  по финансиране  на развитието  през 2002 г. Съюзът  
пое ангажимент  да увеличи  размера  на помощта  си за развитие . Конкретно , той се 
ангажира  да задели  колективно  0,39 % от своя брутен  национален  доход  за помощ  за 
развитие  през  2006 г. и 0,56 % през  2010 г., за да достигне  0,7 % през 2015 г. 
Допринасяйки  активно  за приемането  на Парижката  декларация  за ефективността  на 
помощта , той се ангажира  да реформира  в дълбочина  своята  система  за подпомагане .  
Европейският  съюз  признава , че страните  партньори  носят  основната  отговорност  за 
собственото  си развитие  и ангажира  Съюза  с предоставяне  на адаптирана  помощ , 
отговаряща  на специфичните  им нужди . Европейският  съюз  дава своя принос  чрез 
инвестиции  в социалните  сектори , инфраструктурата , институционалните  реформи  и 
подкрепа  на усилията  за добро  управление . 
Между  развиващите  се страни  и Европейския  съюз  бе очертана  безпрецедентна  
политическа  рамка , съчетаваща  помощта  и политическия  диалог . Европа  дължи  на 
самата  себе си тази промяна . Нейното  влияние  трябва  да бъде  на висотата  на вложените  
ресурси . 
Съветът  даде  на Комисията  мандат  да проследи  изпълнението  на тези ангажименти . В 
резултат  на последните  анализи  тя прави  три предложения , с които  да се осигури  
пълното  спазване  на поетите  ангажименти .  
 
BG 4   BG 1. ЕВРОПЕЙСКИЯТ  СЪЮЗ  ИЗПЪЛНИ  ОБЩИТЕ  СИ АНГАЖИМЕНТИ  ЗА УВЕЛИЧАВАНЕ  
НА ПОМОЩТА  ПРЕЗ  2006  Г., НО СПАЗВАНЕТО  НА ПРЕДСТОЯЩИТЕ  КРАЙНИ  
СРОКОВЕ  ИЗИСКВА  ДОПЪЛНИТЕЛНИ  И ОРГАНИЗИРАНИ  УСИЛИЯ . 
През  2002 г. Европейският  съюз  се ангажира  да задели  колективно  0,39 % от 
брутния  си национален  доход  за помощ  за развитие  през  2006 г. Съюзът  не 
само  достигна  тази цел, той я надмина . През  2006 г. ЕС колективно  задели  0,42 
% от брутния  си национален  доход  за помощ  за развитие .  
За да бъде  оценено  това усилие , е необходимо  да се разгледат  следните  
сравнителни  данни : 
• през 2006 г. помощта  за развитие , предоставена  от ЕС, е достигнала  48 млрд . 
еуро  - значително  увеличение  спрямо  сумите  от 35 млрд . през 2004 г. и 45 
млрд . през 2005 г. 
• Помощта  на една  държава -членка  надхвърли  1 % от брутния  национален  
доход . 
• Десетте  държави -членки , присъединили  се към ЕС през 2004 г., които  преди  
предоставяха  малки  суми  за помощ , удвоиха  размера  , като демонстрираха  
ангажираността  си спрямо  достиженията  на правото  на Общността  и волята  
да достигнат  собствените  си цели . 
• Тази  помощ  представлява  близо  100 еуро  годишно  от всеки  европейски  
гражданин  и 40 еуро  на човек , живеещ  с по-малко  от 1 долар  на ден в 
развиващите  се страни . 
За сравнение , помощта  на Съединените  щати  представлява  0,17 % от брутния  
национален  доход , като на американски  гражданин  се падат  по 53 еуро ; за 
Япония  тези цифри  са съответно  0,25% и 69 еуро . 
Зад това колективно  усилие  се крият  значителни  неравенства  между  отделните  
държави -членки . Ако някои  заделят  повече  от 0,80 % от националния  си доход  
за развитието , далеч  надминавайки  и най-амбициозните  цели , то други  остават  
далеч  под средното  равнище  или под определените  от самите  тях цели , или 
помощта  им намалява  през 2006 г. в сравнение  с 2005 г. Освен  това е ясно , че 
голяма  част от допълнителната  помощ  е под формата  на облекчаване  на дълга . 
През  следващите  години  предизвикателството  ще бъде  увеличаването  на 
помощта  за развитие  като цяло  да продължи  едновременно  с намаляване  на 
облекчаването  на дълга . 
Относно  разпределението  на помощта  от Съюза , даването  на приоритет  на 
Африка  се конкретизира , тъй като поне  половината  от европейската  помощ  
вече е насочена  към този континент , който  трябва  да получава  допълнителна  
помощ  от 10 млрд . годишно  от 2010 г.  
 
BG 5   BG Като  цяло  ЕС е на верен  път, за да спази  ангажиментите  си до 2010 г., но 
потвърждаването  в бъдеще  на тези тенденции  и резултати  е обусловено  от 
възможностите  за политическо  и обществено  мобилизиране . Увеличаването  на 
помощта  от някои  държави -членки  към днешна  дата произтича , от една  страна , 
от действия  по опрощаване  на дългове  и други  еднократни  интервенции , по-
специално  в хуманитарната  област . Поддържането  на динамика  на нарастване  
на бюджетите  за подпомагане  в бъдеще  ще изисква  мобилизирането  на нови  
притоци  на програмирана  помощ .  
Тази  положителна , но диференцирана  равносметка  и необходимостта  от 
внимателно  проследяване  на бюджетите  за подпомагане  на Съюза  накараха  
Комисията  да препоръча  на всяка  държава -членка  да изготви , преди  края  на 
2007 г., пътна  карта  за постепенно  нарастване  на притоците  на публична  
помощ  до 2010 г. и до 2015 г. с цел да се предвиди  всяко  отклоняване  от 
поетите  ангажименти  както  в колективен , така и в индивидуален  план .  
2. ТЪРГОВСКАТА  ПОМОЩ  ТРЯБВА  ДА СЕ УВЕЛИЧАВА , ЗА ДА ПОЗВОЛИ  НА 
РАЗВИВАЩИТЕ  СЕ СТРАНИ  ДА СЕ ВЪЗПОЛЗВАТ  ОТ ОТВАРЯНЕТО  НА ПАЗАРИТЕ  – 
НЕОБХОДИМ  Е ПЛАН  ЗА НЕЙНОТО  ПРИЛАГАНЕ . 
Делът  на най-бедните  страни  в международната  търговия  продължава  да бъде  
незначителен  въпреки  тарифните  преференции , с които  те се ползват , по-
специално  на европейския  пазар . Освен  техническото  подпомагане  за 
прилагане  на търговските  политики  (вкл. митническите  политики ), през 
последните  години  бе постигнат  консенсус  за необходимостта  да се отиде  по-
далеч  и в стратегиите  за сътрудничество  да се включи  подкрепа  за развитието  
на производствените  възможности , за инфраструктурите , свързани  с 
търговията , и за преодоляването  на другите  ограничения  при предлагането .  
През  декември  2005 г. ЕС се ангажира  да увеличи  общата  си търговска  помощ  
за развиващите  се страни  до 2 млрд . еуро  годишно  от 2010 г., от които  1 млрд . 
помощ  от Общността  и 1 млрд . под формата  на двустранно  подпомагане  от 
държавите -членки . 
По покана  на Съвета  през октомври  2006 г. Комисията  и държавите -членки  
трябва  да постигнат  съгласие  по обща  стратегия  за търговска  помощ . Според  
Комисията  тази стратегия  трябва  да съдържа  следните  основни  елементи : 
– обявеното  увеличение  на размера  на помощта  от ЕС за търговията  с цел 
достигане  на 2 млрд . еуро  годишно  от 2010 г. Комисията  е на верен  път за 
изпълнението  на своя ангажимент . Държавите -членки  трябва  да достигнат  
равнище  от 600 млн. еуро  през 2008 г., за да изпълнят  своя . Ако това не бъде  
осъществено , трябва  да бъдат  предвидени  специални  мерки  за компенсиране  
на изоставането ; 
– предоставяне  на значителна  част от тези ресурси  на страните  от АКТБ  в 
контекста  на Споразуменията  за икономическо  партньорство  (СИП ). 
Стратегията  трябва  да уточни  размера  на предвидените  средства  за страните  
от АКТБ ; 
 
BG 6   BG – процес  на определяне  на нуждите  на партньорските  страни  въз основа  на 
техните  самостоятелни  оценки  и на съществуващите  международни  
механизми . Участието  на представители  на гражданското  общество  и на 
частния  сектор  е от основно  значение  за тези процеси  и трябва  да бъде  
улеснявано . Освен  това, трябва  да бъде  гарантиран  устойчивият  характер  на 
мерките  и реформите , подкрепяни  от ЕС; 
– по-ефикасна  помощ  чрез осъществяването  на обявените  реформи , по-
специално  напредък  към съвместно  програмиране , разпределяне  на 
задачите , уеднаквяване  и по-ефективни  варианти  на подпомагане  като 
бюджетната  помощ  и съвместните  финансирания ; 
– създаване  от страна  на регионите  от АКТБ  на регионални  фондове , даващи  
възможност  да бъдат  посрещнати  набелязаните  нужди  в контекста  на СИП  и 
в подкрепа  на регионалната  интеграция , които  да разпределят  по съгласуван  
начин  европейската  помощ . Програмата  „Партньорство  за инфраструктура  в 
Африка “, създадена  през 2006 г., представлява  първата  инициатива  от този 
тип; в нея участват  вече няколко  държави -членки , останалите  са приканени  
да се присъединят  към това съвместно  усилие . 
3. КАЧЕСТВОТО  И ЕФЕКТИВНОСТТА  НА ЕВРОПЕЙСКАТА  ПОМОЩ  ТРЯБВА  ДА 
НАРАСТНАТ  – КОМИСИЯТА  ПРЕДЛОЖИ  КОДЕКС  ПО ОТНОШЕНИЕ  НА 
РАЗПРЕДЕЛЕНИЕТО  НА ЗАДАЧИТЕ1 
Разширяването  и увеличаването  на дейностите  по сътрудничество  за 
развитието  през последните  години  доведе  до сложна  структура , която  е скъпа  
за управление  от партньорските  страни . 
Усилието  за хармонизиране , активно  насърчавано  от Комисията , е в основата  
на Парижката  програма  за ефективността  на помощта  за развитие , към която  
Съюзът  изцяло  се присъединява .  
В това усилие  се съдържат  три основни  измерения : 
– разпределянето  на задачите . Комисията  предложи  на ЕС незадължителен  и 
гъвкав  кодекс , който  цели  да стимулира  допълването  между  донорите  с 
оглед  на по-голяма  ефективност . 
– приспособяването  и адаптирането  на програмите  за сътрудничество  към 
стратегиите  и процедурите  на партньорските  страни . Тези  принципи  бяха  
потвърдени  в Парижката  декларация  и в Европейския  консенсус  за развитие , 
но действителността  засега  е все още много  далеч  от тях. От една  страна , не 
е спазен  бюджетният  цикъл  на страните ; от друга  страна , прекомерните  
условности  подкопават  приемствеността  и предвидимостта  на помощта . 
Комисията  смята , че е дошло  време  да се въведе  понятието  „договор “, 
обвързан  с видими  резултати  с оглед  Целите  на хилядолетието  вместо  
годишната  проверка  на обичайните  условности  при всеки  донор ; 
                                                 
1 COM(2007) 72. 
 
BG 7   BG – типове  помощ . Програмната  помощ  и бюджетната  помощ  трябва  бързо  да 
станат  предпочитани  типове , като не се изключват  и други , когато  се окажат  
по-подходящи . Разпокъсването  на помощта  и съществуването  на 
многобройни  малки  проекти , например  в Танзания , където  само  в сектора  на 
здравеопазването  съществуват  600 проекта  на стойност  под 1 млн. еуро  
всеки , водят  до явно  надхвърляне  на разходите  и загуба  на ефективност .  
Тези  реформи  трябва  да бъдат  осъществени  в контекста  на по-решителния  
напредък  към съвместно  програмиране  на двустранните  помощи  и помощите  
от Общността .  
4. ЗАКЛЮЧЕНИЕ  
ЕС пое на най-високо  политическо  равнище  амбициозни  ангажименти  за развитието  с 
решението  да увеличава  постепенно  помощта  до достигане  на 0,7 % от брутния  
национален  доход  през 2015 г. – т.е. 164 еуро  годишно  на европейски  гражданин  и с 
предприемането  на необходимите  мерки  за увеличаване  на цялостната  ефективност  на 
европейската  помощ .  
Трябва  да преминем  от думите  към дела . Това  означава  спазване  на ангажиментите  и 
политическа  воля . По никакъв  начин  не става  въпрос  за промяна  на институционалното  
равновесие  в Съюза , нито  за разширяване  на правомощията  на Комисията  в областта  на 
развитието . Става  въпрос  да направим  Европа  по-силна  и по-ефективна , като създадем  
по-добра  перспектива  за най-уязвимите  и най-слабите  на планетата . За създаването  на 
тази перспектива  Европа  може  да направи  само  един  колективен  избор .