[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 27.6.2007

COM(2007) 360 окончателен

ДОКЛАД НА КОМИСИЯТА ДО СЪВЕТА

относно развитието на пазара на млечни продукти и на конкуриращите ги продукти

ДОКЛАД НА КОМИСИЯТА ДО СЪВЕТА

относно развитието на пазара на млечни продукти и на конкуриращите ги продукти

ВЪВЕДЕНИЕ

Регламент (ЕИО) № 1898/87 относно закрилата на наименованията, използвани в търговията с мляко и млечни продукти[1], постановява в член 4, параграф 3, задължението на държавите-членки да докладват не по-късно от 1 октомври всяка година за развитието на пазара на млечни продукти и на конкуриращите ги продукти. Впоследствие Комисията представя доклад на Съвета най-късно до 1 март на следващата година.

Същевременно тези доклади не са били представяни на Комисията от години и следователно през тези години не е представян никакъв доклад пред Съвета. През 2006 г., Комисията отправи отново искане до държавите-членки да предоставят информация, за подобен доклад, но единствено десет държави-членки се отзоваха, като повечето от тях го направиха след крайния срок, посочен в член 4, параграф 3, т.е. след 1 октомври.

Нито една от тях не бе в състояние да предостави статистики за пазара на продукти, конкуриращи млякото и млечните продукти, но по отношение на допълнителната информация, държавите-членки са на мнение, че твърде често някои наименования могат в действителност да подведат потребителите. В магазините на дребно млечните и конкуриращите ги продукти често биват предлагани на една и съща лавица, възможно е опаковката да е подобна и потребителят може да бъде подведен от конкуриращия млякото продукт, ако той не е ясно обозначен като алтернативен немлечен продукт.

Настоящият доклад предоставя известна информация относно пазарите на млечни продукти и съответното положение в различните държави-членки, произвеждащи различни млечни продукти или имащи предпочитание към определена категория мляко за пиене.

На практика не е налична информация за конкуриращите млякото продукти, но общото усещане е, че влиянието на подобни продукти е все още незначително. По-ниската цена играе все пак в полза на тези продукти.

Промишлеността изглежда прилага правилно етикетирането за конкуриращите млякото продукти, но при продавачите на дребно не винаги е налице същото съответствие с регламента, което води до ясно изразен риск от заблуждаване на потребителя.

Регламент (ЕИО)№ 1898/87 все още се счита за основателен, тъй като осигурява както правилно етикетиране на млякото и млечните продукти, така и равнопоставеност за млечните и конкуриращите млякото продукти. Същевременно, изглежда че вече не е налице основание за представяне на годишни доклади.

РАЗВИТИЕ НА ПАЗАРА НА МЛЕЧНИ ПРОДУКТИ

Широко известно е, че тенденциите в консумацията показват понижаване в интереса към млечните мазнини, вследствие загриженост за здравето и нови хранителни навици (като намаляване на готвенето вкъщи при по-малобройните семейства) и по-широко използване на млечните белтъчини, по-специално под формата на хранителни съставки.

Консумацията на основни продукти като масло и течно мляко отстъпва пред по-усъвършенствани продукти, които да задоволят вкуса на потребителя. Вместо обикновено мляко, децата предпочитат днес ароматизирано мляко, което е отчетлива тенденция при схемата за мляко за училищата. Обикновеното мляко е загубило до известна степен своята привлекателност, но храните и напитките с млечни съставки са много привлекателни: комбинации от плодови сокове и мляко или млечни продукти, капучино и подобни напитки, топли или студени, се предлагат и консумират повсеместно.

Загрижеността за здравето доведе до предлагането на по-обезмаслени продукти, но съдържанието на мазнини или захар при някои преработени храни, консумирани вместо основните продукти, е възможно да се окаже поне толкова голямо, колкото при „старите“ основни продукти.

Основните млечни продукти биха могли да се заместват и от храни с млечни съставки, съдържащи главно белтъчини. Суроватъчните продукти, които преди бяха вторичен продукт и изхвърлянето им представляваше проблем за околната среда, се нареждат сега в категорията „здравословни храни“ или като съставна част от диетичните продукти. В началото на 2007 г. бяха регистрирани най-високите цени на пазара на суроватъчни продукти.

Развитието при млякото за пиене ясно посочва, че потребителите проявяват растящ интерес към полуобезмасленото или обезмасленото мляко, а на някои държави-членки бяха предоставени дерогации, позволяващи пускането на пазара на мляко за пиене[2] със съдържание на мазнини извън обичайната категоризация (пълномаслено мляко — от 2,8 % до 3,2 %, вместо минимална стойност от 3,5 % и полуобезмаслено мляко — от 1,0 % до 2,5 % вместо от 1,5 % до 1,8 %). Тези дерогации ограничават продукцията и търговията с подобно мляко до въпросните държави-членки. През февруари 2007 г. бе представено предложение пред Съвета за либерализиране съдържанието на мазнини в млякото за пиене в рамките на ЕС, като вътрешният пазар бъде отворен за мляко, произведено в която и да е друга държава-членка и предлаганият на потребителите асортимент бъде разширен.

В различните държави-членки са налице различни навици по отношение на млякото за пиене. Сумарно, за 25-те държави-членки пълномасленото мляко представлява повече от 1/3 от произвежданото мляко за пиене, полуобезмасленото мляко представлява повече от 50 % и обезмасленото мляко — 10 %. Данните за отделните страни обаче разкриват големи разлики, като при някои държави-членки консумацията на обезмаслено мляко е незначително малка — под 3 %, а в Дания тази категория мляко представлява 49 % от млякото за пиене.

Мляко за пиене | 100 % |

Пълномаслено мляко | 36 % |

Полуобезмаслено мляко | 54 % |

Обезмаслено мляко | 10 % |

В сектора на мазнините за мазане бяха поставени специфични стандарти[3], тъй като маргаринът и смесите, но също и продуктите за мазане на млечна основа с по-ниско съдържание на мазнини (най-често 40 % или 60 % мазнини), представляват алтернатива на маслото (80—82 % мазнини). Данните за консумацията посочват, че не толкова наименованието на маслото, колкото съдържанието на мазнини ръководят избора на потребителя. Същевременно, маслото остава еталон за качество, както показва използването на търговски описания като „сладолед с вкус на масло“, без масло в съдържанието или „масленки“ при положение, че потребителят няма как да научи дали те са произведени с масло или с други мазнини. Заслужава да се отбележи, че Полша докладва за увеличени продажби на масло в седмиците преди националните празници, докато останалите мазнини се използват широко при други случаи.

Икономическите съображения също са фактор при предпочитането на маслото. Същото се отнася до повечето млечни продукти, при които по-заможните потребители имат тенденцията да избират по-ароматни и апетитни продукти.

Киселото мляко се радва на огромен успех, като е налице трайна тенденция към увеличение в производството му. Някои основни, обикновени, неподсладени или подсладени продукти отстъпиха място на ароматизираното кисело мляко или на продукти с прибавени плодове, ядки или житни растения. В общия случай категориите ферментирали напитки се развиват, като в някои се използват пробиотици. В сектора на „здравословните храни“ цената изглежда не играе основна роля, тъй като продуктите, поставящи ударението върху леката и здравословна храна са значително по-скъпи от продуктите, които не претендират да притежават нови качества.

Сиренето не отстъпва, когато става въпрос за успех, и производството му нараства непрекъснато. То печели все по-стабилни позиции като основен елемент от един правилен хранителен режим главно поради разнообразената продуктова гама с намалено съдържание на мазнини. Новите специални сирена, широката употреба в сандвичи и салати, настърганите или стрити на прах сирена за готвене или под формата на преработено сирене също стимулираха консумацията наред със случаите, в които доверието на потребителите е било разколебано вследствие на санитарни проблеми и сиренето е било алтернатива на месните продукти.В допълнение, скъсеното време за узряване и по-евтините марки допринесоха за това, някои сирена да бъдат все по-достъпни за растящ брой потребители.

Хранителните показатели, като „светофарните цветове“, използвани в Обединеното кралство, може би имат известно отражение върху консумацията на някои продукти като сиренето. Много от тях са означени с червено, което означава, че съдържат много мазнини. Подобно обозначаване обаче не взема предвид теглото на обичайните порции, но единствено абсолютното съдържание на мазнини в продукта.

КОНКУРИРАЩИ МЛЯКОТО ПРОДУКТИ

При подготовката на този доклад службите на Комисията засякоха някои продукти, които не спазват разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 1898/87 и по-специално бяха отбелязани следните наименования:

- соево „сирене“,

- мляко с пчелно млечице (намерено в интернет),

- мляко със соеви изофлавони,

- мляко с растителни стероли.

Някои държави-членки интерпретират по различен начин Регламент (ЕИО) № 1898/87. Някои забраняват тези наименования, докато други изглежда не предприемат действия за избягване на подобна злоупотреба с наименованията.

Държавите-членки не са докладвали специални случаи, но може да се приеме, че производителите на продукти на основата на соя, ориз или овес обозначават правилно своите продукти като соеви, оризови или овесени напитки или продукти, макар и в някои случаи да посочват предимствата на подобни продукти в сравнение с млечните продукти (без лактоза или холестерол).

Случаите на неспазване на Регламент (ЕИО) № 1898/87 бяха докладвани по-скоро в сектора на дистрибуцията и този на заведенията за хранене.

Някои търговци на дребно рекламират своите продукти, свързвайки защитените млечни наименования с немлечни продукти в дипляни или афиши в магазините. Потребителите могат да бъдат подведени от продукти, които изглеждат млечни, намират се близо до млечните продукти или чрез неясно обяснение на съставките на конкретен продукт.

Забелязан е и сладолед със соя или оризово „мляко“.

Дори традиционни производители на млечни продукти се нареждат сред онези, които са разработили продукти, конкуриращи млечните и потребителите могат да бъдат подведени от доверието, което имат към марката, свързвана с млечни продукти, и не са обезателно запознати със съдържанието на продукта, който купуват.

Отчетено бе, че някои производители на храни не използват наименования върху своите продукти, но свързват своята марка с някои качествени гаранции. Това показва доверието на потребителя по-скоро към определена марка, отколкото към продукта.

Потребителите, които не се хранят вкъщи, зависят до голяма степен от достоверността на информацията, която им предоставят ресторантите и подобни заведения, тъй като не са в състояние да знаят дали им се сервират млечни или други продукти. Кремовете, сосовете или десертите не посочват използваните в тях продукти и дори сметаната за кафе в насипно състояние или в отделни разфасовки, не е недвусмислено обявена за млечен продукт по отношение на някой конкуриращ продукт.

И най-накрая, списанията или изданията на здравословна тематика не винаги използват правилно защитените наименования, т.е. при описанието или препоръките да използват наименованието „соево мляко“ или други защитени наименования.

НОВОВЪВЕДЕНИЯ

Млечните продукти изглежда до някаква степен са изгубили образа си на необходими за да „растат децата здрави“ и все повече се рекламират като доставящи удоволствие, когато се приемат с хубава храна и осигуряващи основни хранителни вещества, като калций.

Продуктите, обявени като „биопродукти“, са днес широко разпространени в магазините на дребно, а преди няколко години бяха скъпоструващи тяснопрофилирани продукти. Те се продават с надценка и могат също да носят по-голяма възвръщаемост за производителите на мляко.

Сред неотдавнашните нововъведения при млечните продукти заслужава внимание продукт на име Laban (ферментирала млечна напитка) в отговор на хранителните навици на населението с произход от Северна Африка.

ЗАКЛЮЧЕНИЯ

Общо взето е положително, че потребителите намират на пазара продукти, които отговарят на техните нужди или предпочитания. От съществено значение е обаче всеки потребител да знае точно какво купува, без всякакво объркване.

Регламент (ЕИО) № 1898/87 представлява гаранция за потребителите и производителите, че млечните продукти са правилно обозначени, избягвайки употребата на защитени наименования от други продукти, които могат да се окажат на същите рафтове. Честната конкуренция следва да победи, като потребителите трябва да имат възможността да направят своя избор на основата на пълна и достоверна информация. Производителите на млечни продукти следва да са в състояние да търгуват с продуктите си в условия на честна конкуренция с конкуриращите млякото продукти.

Етикетирането на конкуриращите млякото продукти изглежда се прилага правилно от промишлеността, но търговците на дребно не винаги имат същия подход, което влече след себе си очевиден риск от заблуждение на потребителя.

Някои държави-членки вероятно имат на техните вътрешни пазари продукти, които не са в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1898/87. Комисията ще следи отблизо прилагането на този регламент, а на държавите-членки се напомня, че те трябва да предприемат действия по строгото прилагане на законодателството на ЕС и по предотвратяването на злоупотребите.

Освен това е възможно на пазарите в някои държави-членки да са налице продуктите, посочени в член 3, параграф 1, алинея втора от Регламент (ЕИО) № 1898/87. Подобни продукти са изброени в Решение 88/566/ЕИО. При необходимост, държавите-членки се приканват да се свържат с Комисията, представяйки уместни наблюдения, с цел тези наименования да бъдат анализирани и при наличие на основания, Комисията ще предложи поправка в посоченото решение.

Налице е ограничена информация относно конкуриращите млякото продукти, но общото усещане е, че влиянието на подобни продукти е все още незначително. По-ниските цени все пак работят в полза на тези продукти.

В заключение, честотата на докладите относно конкуриращите млякото продукти следва да се преразгледа, тъй като може да бъде поставена под въпрос ползата от годишните доклади относно развитието на тези пазари. Докладване на всеки три или пет години изглежда достатъчно, за да се проследяват тенденциите в консумацията на тези продукти. Следователно Комисията ще обмисли представянето на съответно предложение за поправка на Регламент (ЕИО) № 1898/87 на Съвета.

[1] ОВ L 182, 3.7.1987 г., стр. 36.

[2] Регламент (ЕИО) № 2597/97 на Съвета относно установяване на допълнителни правила относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти по отношение на млякото за пиене (ОВ L 351, 23.12.1997 г., стр. 13).

[3] Регламент (ЕО) № 2991/94 на Съвета за определяне на стандарти за масла за мазане (OВ L 316, 9.12.1994 г., стр. 2).