Секторът на полагането на грижи се нуждае от по-добри процеси на социален диалог на национално равнище и на равнището на ЕС. Социалните услуги, включително образованието и грижите в ранна детска възраст и дългосрочните грижи, представляват голям икономически сектор. Въпреки това, поради различни причини, включително преобладаващата нередовна заетост в този сектор, в много държави членки голяма част от работната сила в сектора на дългосрочните грижи не е представена в процесите на социален диалог. Това може да доведе до порочен кръг, в който неблагоприятните условия на труд и ниските заплати водят до голямо текучество сред работещите в сферата на грижите, което от своя страна води до по-слабо представителство на работниците и липса на натиск за подобряване на условията на труд. Ефективният социален диалог и колективното договаряне, включително на равнището на ЕС, могат да помогнат за справяне с предизвикателствата, свързани с работната сила, в сектора на полагането на грижи.

Други инициативи на ЕС допринасят за подобряване на положението на работещите в сферата на грижите. Европейската програма за умения, по-специално чрез партньорствата в рамките на Европейския пакт за уменията, има голям потенциал за подкрепа на повишаването на квалификацията и преквалификацията в сектора на полагането на грижи. Законодателството на ЕС в областта на прозрачните и предвидими условия на труд и минималните заплати е от полза за лицата, полагащи грижи, в целия ЕС. В стратегическата рамка на ЕС за здравословни и безопасни условия на труд за периода 2021—2027 г. се определят действия за подобряване на здравето и безопасността на работниците. Вследствие на Препоръката на Съвета относно достъпа до социална закрила държавите членки се ангажираха да разширят достъпа до системите за социална закрила на работниците в нестандартни форми на заетост, включително хората, работещи на непълно работно време. Комисията също така представи законодателни предложения за подобряване на условията на труд в платформите и за засилване на прозрачността на заплащането, които, когато бъдат приети от Европейския парламент и от Съвета, биха могли да допринесат за по-добри условия на труд в сектора.

Въпреки това неотдавнашните доклади и пандемията от COVID-19 изтъкнаха трудните условия на труд в сектора на дългосрочните грижи. Работещите в сферата на грижите редовно са изложени на физически и психологически рискове за здравето. Предизвикателното социално поведение, включително вербално и физическо насилие, тормоз и сексуален тормоз, е често срещан проблем, особено за работещите в сферата на дългосрочните грижи. Нетипичните договори и постоянното разрастване на работата през платформа играят все по-важна роля в сектора на полагането на грижи. Това води до предизвикателства, като например ограничен достъп на работниците до социална закрила, основни трудови права и адекватни здравословни и безопасни условия на труд. Необходимо е да се направи задълбочен преглед на пропуските в прилагането на правната рамка на ЕС по отношение на условията на труд в сектора на дългосрочните грижи. Конвенция 190 на МОТ, заедно с придружаващата я Препоръка 206, осигуряват международна рамка за предотвратяване, коригиране и премахване на насилието и тормоза в сферата на труда. Освен това, като се има предвид, че участниците в сектора на социалната икономика са важни доставчици на услуги в сферата на дългосрочните грижи и неговият модел на управление чрез участие, съществуват възможности за по-задълбочени изследвания на приноса на социалната икономика за подобряване на условията на труд в сектора на полагането на грижи.

Домашните работници, много от които са жени и често са с мигрантски произход, са подложени на едни от най-лошите условия на труд сред работещите в сферата на дългосрочните грижи. Често те работят недекларирано или като фиктивно самонаети лица, получават изключително ниски заплати и понякога са лишени от основни трудови права, като например достатъчна почивка и заплащане. В Конвенция 189 на МОТ се предвиждат стандарти за достойни условия на труд на домашните работници, включително на настанените в дома на работодателя лица, полагащи грижи, но ратификацията ѝ изостава — едва осем държави — членки на ЕС, са я ратифицирали.

Законната миграция може да бъде ключов фактор за преодоляване на недостига на работна ръка. И днес много хора от държави извън ЕС са заети в сектора на полагането на грижи. Но работниците мигранти често работят недекларирано или при несигурни условия. В съобщението „Привличане на умения и таланти в ЕС“ се подчертава, че устойчивите и законни пътища за миграция от държави извън ЕС за работа в сектора на полагането на грижи биха могли да предоставят възможност както на мигрантите, полагащи грижи, да започнат кариера в ЕС, така и на държавите от ЕС да помогнат за задоволяване на търсенето на работни места. Тези възможности могат да бъдат ценни и за хора, които бягат от руската агресия в Украйна, особено за опитни работници в сферата на полагането на грижи, които искат да намерят работа, докато пребивават в ЕС. Необходимо е да се прецени дали и до каква степен инструментите на ЕС биха могли да помогнат за подобряване на приема на работници мигранти в ЕС, което би било от взаимна полза за всички държави членки и за държавите на произход, като същевременно се гарантира етичното наемане на мигранти.

Възможностите за повишаване на квалификацията и преквалификация ще подобрят привлекателността и качеството на работата в сферата на грижите. За да се постигне по-добро качество на предоставяните грижи, както и за да се намали текучеството на персонала, ще бъде необходимо да се гарантира, че всички видове персонал, предоставящ грижи, могат да участват в програми както за висококачествено първоначално образование и обучение, така и за продължаващо професионално развитие през цялата си кариера. Повечето работещи в сферата на дългосрочните грижи имат средно равнище на квалификация, а необходимите умения непрекъснато се развиват и стават все по-сложни. Секторът се нуждае от работници със социални умения, цифрови умения и специализирани познания (например за определени видове заболявания, като болестта на Алцхаймер, или хронични заболявания, или за методите за диагностика и лечение, например чрез телегрижи).

3.2. По-добър баланс между отговорностите, свързани с работата, и онези, свързани с грижите

Инвестирането в сектора на полагането на грижи ще помогне да се гарантира, че неформалните грижи са избор, а не необходимост. Грижата за близките има висока обществена и икономическа стойност. Например стойността на часовете, прекарани в дългосрочни грижи и предоставяни от лица, полагащи неформални грижи, се оценява на около 2,5 % от БВП на ЕС над стойността на публичните разходи за дългосрочни грижи. Освен това хората с отговорности за полагане на грижи следва да имат избор относно степента, в която искат да съчетават полагането на грижи с платения труд. Затова те следва да имат достъп до услуги, които да им позволят да съчетават отговорностите си за полагане на грижи с професионалния си живот.

Предоставянето на грижи има сериозни последици за полагащите неформални грижи лица, включително отрицателно въздействие върху техните настоящи и бъдещи доходи и върху психичното им здраве. Жените полагат по-голямата част от грижите и това често ги кара да адаптират моделите си на заетост към отговорностите за полагане на грижи, включително като прекъсват кариерата си, работят на непълно работно време или напускат пазара на труда изцяло и преждевременно. Това е особено предизвикателство за самотните родители, като по-голямата част от тях са жени. Някои от тях са изправени пред двойното бреме да се грижат едновременно за деца и други зависими членове на семейството. В периода преди пандемията, през 2019 г., около една трета (32,6 %) от жените на възраст 25—49 години извън работната сила посочиха, че отговорностите за полагане на грижи са основната причина да не търсят работа, в сравнение с 7,6 % от неактивните мъже.

Услугите за полагане на грижи са от съществено значение, за да се даде възможност на хората да съчетават служебните задължения и задълженията за полагане на грижи, но сами по себе си те не са достатъчни. Ето защо Принцип 9 от Европейския стълб на социалните права гласи, че родителите и лицата с отговорности за полагане на грижи имат право на подходящ отпуск, гъвкаво работно време и достъп до услуги за полагане на грижи. Мерките за съвместяване на професионалния и личния живот следва да помагат на работниците да съчетават задълженията си за полагане на грижи с работата, докато надбавките за грижи могат частично да компенсират часовете полагане на грижи. По-големият достъп до специални и семейни отпуски и схеми за гъвкаво работно време, като работа на непълно работно време, дистанционна работа и гъвкаво работно време, могат да помогнат на работниците да постигат по-добро равновесие между професионалния и личния живот.

Една от основните причини за разликата във времето, отделяно за неплатени грижи от жените и от мъжете, са стереотипите за ролите и отговорностите на жените и мъжете в личната и професионалната сфера. Това може да бъде преодоляно единствено чрез прилагане на трансформиращ подход, целящ преоценка на работата в сферата на грижите и преодоляване на стереотипите, така че мъжете и жените да бъдат възприемани като еднакво способни да предоставят грижи и да бъдат професионалисти или лидери в сектора на полагането на грижи.

С Директивата относно равновесието между професионалния и личния живот, която държавите членки трябваше да транспонират в националното си законодателство до август 2022 г., се насърчава по-равномерното разпределение на отговорностите за полагане на грижи. С нея се въвеждат непрехвърляеми права на семейни отпуски и схеми за гъвкаво работно време както за жените, така и за мъжете. Тя е специално разработена, за да насърчи възползването от тези права от страна на мъжете. В директивата се посочва също, че лицата, полагащи грижи, които упражняват тези права, не трябва да бъдат третирани неблагоприятно или да бъдат дискриминирани на работното място. Работниците с отговорности за полагане на грижи трябва да бъдат запознати с новите права, предоставени от директивата, а работодателите трябва да бъдат насърчавани да въвеждат политики, благоприятстващи равновесието между професионалния и личния живот, също и с оглед на въвеждането на нови начини на (дистанционна) работа, породени от обстоятелствата във връзка с COVID-19.

Европейска комисия — Съвместен изследователски център, „Impact on female employment of revising the Barcelona targets for childcare (GENDERMOD)“ (Въздействие на преразглеждането на целите от Барселона в областта на грижите за детето върху заетостта на жените (GENDERMOD), септември 2022 г.).