BG Официален вестник на Европейския съюз C 317/43

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Закрила на деца, изложени на риск от пътуващи извършители на сексуални престъпления“

(2009/C 317/07)

Докладчик: г-жа SHARMA

На 10 юли 2008 г. Европейският икономически и социален комитет реши, в съответствие с член 29, параграф 2 от своя Правилник за дейността, да изготви становище относно:

„Закрила на деца, изложени на риск от пътуващи извършители на сексуални престъпления“.

Специализирана секция „Заетост, социални въпроси и гражданство“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 25 юни 2009 г. (докладчик: г-жа Sharma).

На 455-ата си пленарна сесия, проведена на 15 и 16 юли 2009 г. (заседание от 15 юли 2009 г.), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище със 157 гласа „за“, 2 гласа „против“ и 4 гласа „въздържал се“.

1. Препоръки - „НЕ на туризма за сексуална злоупотреба с деца“ (1)

1.1. Европейска стратегия за закрила на децата, изложени на риск от пътуващи извършители на сексуални престъпления, която трябва да се приеме, подкрепя и определя като приоритет

Извършителите на сексуални престъпления НЕ ТРЯБВА да продължават да бъдат в обхвата на компетентност на чуждестранни юрисдикции. Обвиненията, повдигнати извън ЕС, не винаги водят до присъди с лишаване от свобода. Рецидивистите често пъти остават в същата страна или пътуват до други държави, за да избегнат задържане. Това означава, че европейските власти и националните правителства не знаят кога даден извършител на сексуални злоупотреби идва в Европа. Това увеличава риска за европейските деца.

Трябва да се приеме засилен, цялостен и насочен към децата подход, който да обхваща:

— превенция на злоупотребите. Необходимо е да се проучи криминалното минало на извършителите на сексуални престъпления (2);

— закрила на лицата, изложени на риск, и на жертвите, включително определянето на уязвимите деца (3) посредством установяването на телефони на доверието и горещи линии;

— съдебно преследване на извършителите на злоупотреби посредством прилагане на правната рамка;

— партньорство с НПО и лицата, които все още не участват;

— участие на млади хора и гражданското общество за повишаване на информираността.

ЕИСК одобрява препоръките, съдържащи се в съобщението на ЕК „Към стратегия на ЕС за правата на детето“, препоръката (4) и конвенцията (5), насочени към защита на децата от експлоатация. ЕИСК обаче отправя искане към останалите държави-членки (6) незабавно да подпишат и ратифицират Протокол CRC на ООН (7) и Конвенцията на Съвета на Европа, за да може Европа да преразгледа по ефективен начин действията спрямо европейци, които извършват сексуална злоупотреба с деца, докато работят в чужбина или пътуват като туристи.

1.2. Необходимите мерки за една ефективна проактивна стратегия трябва да включват:

— ефективни международни партньорства с по-добър обмен на информация, които включват сътрудничество между полицейските органи и подсилване на техните инструменти на информационните технологии за проследяване на пътуващите извършители на сексуални престъпления;

— по-ангажиращи двустранни споразумения за сътрудничество със съответните страни;

— съвместни екипи за разследване с други правоприлагащи органи;

— споразумения с правителства на други държави за депортиране и ескортиране на признатите за виновни закононарушители до страната им на произход; обмисляне на възможността за използване на забраните за пътуване в чужбина за високорискови извършители на сексуални престъпления;

— проучване на извършителите на сексуални престъпления и забрана те да работят в чужбина (8);

— провеждане на европейска и по възможност в световен мащаб кампания за повишаване на обществената информираност относно докладването за извършители на сексуални престъпления. Това трябва да се подпомага от безплатна международна гореща телефонна линия с механизъм за отразяване онлайн в „реално време“ (9);

— включване на представители на гражданското общество и социални партньори в дейностите за повишаване на информираността;

— осигуряване на механизми за образование, консултиране, предоставяне на терапевтични/медицински услуги на жертвите и обучение на лицата, които се специализират в тази област.

1.3. Основното предизвикателство е да се повиши информираността на обществото относно обхвата на проблема. Това може да се извърши чрез осъществяването на европейски проект „Европа срещу сексуалната експлоатация на деца“ (10). Институциите на ЕС биха могли да дадат пример, като на всички формуляри за възстановяване на пътни разходи включат текст за своята етична политика при пътувания, насочена срещу сексуалните злоупотреби с деца.

1.4. Настоящото становище не разглежда въпроса за трафика и отвличането на хора, който изисква отделно законодателство и мерки и следва да се разгледа в отделен документ.

2. Предистория

2.1. Предмет на настоящото становище са пътуването и сексуалната злоупотреба с деца в Европа и извън нея.

2.2. Повечето хора, които извършват сексуални злоупотреби с деца или експлоатират деца със сексуална цел, са местни жители. Така е навсякъде по света. Въпреки това днес сексуалната злоупотреба с деца посредством пътуванията е утвърдена доходоносна световна секс индустрия.

2.3. По-ниските пътни разходи, безвизовото пътуване и новите технологии позволяват на извършителите да се насочват към най-уязвимите деца в света, включително в Европа, особено там, където бедността, лишенията и емоционалният дефицит са най-големи, а социалните условия - най-лоши. Насилствените актове често биват заснемани с цифрова техника и излъчвани по целия свят. Много неправителствени организации, най-известната между които е ECPAT (11), работят с полицията и пътническата и туристическата индустрия, за да предпазят тези деца.

2.4. Първият Световен конгрес срещу комерсиалната сексуална експлоатация на деца се състоя в Стокхолм през 1996 г. Сто двадесет и две страни се ангажираха с „глобално партньорство срещу комерсиалната сексуална експлоатация на деца“. Днес конференциите на местно (12) и международно равнище (13) посочват и потвърждават наличието на същите бариери пред ефективната превенция.

2.5. В ЕС бяха изготвени много допълнителни доклади и поети множество ангажименти (14). Въпреки това, както се отбелязва в неотдавнашния доклад на Европейския парламент (15), много държави-членки все още не са подписали или ратифицирали тези конвенции.

2.6. Това означава, че, за жалост, независимо от примерите за отлична работа (16) и много практически стъпки на европейско равнище (17), Европа не успя да защити най-уязвимите деца, да предотврати сексуалните злоупотреби от страна на европейски граждани и да изпълни ангажиментите си, поети в Стокхолм. Само чрез практическото прилагане децата ще бъдат защитени у дома и в чужбина.

2.7. Невъзможно е да се установи колко деца са засегнати от пътуващи извършители на сексуални престъпления. Потайността и престъпният характер на сексуалните престъпления с деца и уязвимостта на децата, особено на тези, живеещи в бедност, правят събирането на данни трудна задача. Сексуалната злоупотреба с деца е част от комерсиалната сексуална експлоатация на деца, която е световно явление. Тя включва:

— купуване и продажба на деца с цел проституция;

— педофилски сексуални злоупотреби с деца;

— производството на изображения, отразяващи сексуални злоупотреби с деца, и други форми на порнография с участие на деца.

2.8. Обикновено насилниците отиват на места, където смятат, че няма да бъдат заловени, често места с ниско образователно равнище, бедност, невежество, корупция, апатия, липса на правоприлагане или на правителствена политика. Сексуалните злоупотреби с деца се извършват от хора, които преднамерено основават сиропиталища (18), създават детски проекти и училища в уязвими общности, с единствената цел да улесняват своята насилствена дейност и тази на сподвижниците си. Рецидивистите пътуват от страна в страна и се изплъзват от механизмите за откриване на извършителите на сексуални престъпления. Необходимо е да се извършат допълнителни проучвания на нагласите, които водят до сексуални злоупотреби с деца. Finkelhors посочва четири предварителни условия, от които зависи дали ще бъдат извършени или не сексуални престъпления срещу деца (19):

— мотиви за извършване на сексуална злоупотреба;

— вътрешни забрани, свързани с личната етика;

— външни забрани;

— съпротива на жертвата.

2.9. Професионалистите по закрила на детето и широката общественост знаят малко за нарушенията зад граница. Медиите отразяват само най-сензационните истории. Малко се говори за риска по отношение на европейските деца, когато в крайна сметка нарушителите се завърнат.

2.10. СЕОР (20) използва уместния термин „пътуващи извършители на сексуални престъпления“, за да опише тези, които пътуват в чужбина и извършват сексуални злоупотреби с деца. Сред обществото съществува схващане, че ако някой извърши престъпление в чужбина, той автоматично бива вписван в регистъра на извършителите на сексуални престъпления. Това обаче се случва рядко поради ред комплексни проблеми - може да няма регистри, информацията може да не се предава или нормативната уредба относно защитата на данни да не позволява мониторинг.

2.11. Секс туризмът трябва да се разглежда извън връзката на туризма в контекста на„почивка“. Понастоящем много предприятия се преместват или имат офиси и водят преговори по целия свят. Работодателите, съюзите и организациите на работниците трябва ясно да заявят, че сексуалното насилие на децата няма да бъде толерирано при никакви обстоятелства.

3. Отговорност в световен мащаб

3.1. Правителствата по света носят отговорност пред своите граждани за закрилата на уязвимите деца, където и да са те. Разрастването на туризма през последните петдесет години напоследък беше съпроводено от увеличаване на пътуващите извършители на сексуални престъпления срещу деца. Основните извършители са често хора, които се възползват от това, че се намират в чужда държава и пренебрегват социалните забрани, които в обичайния случай биха направлявали тяхното поведение.

3.2. Глобалният кодекс за етика в туризма (21) определя референтна рамка за отговорно и устойчиво развитие на световния туризъм. Според Европа, Общността би трябвало да се срамува, че има европейци сред тези, които подлагат на сексуална експлоатация деца в ЕС и в целия свят. Европейските граждани са отговорност на Европа и обстоятелството, че нарушители могат да бъдат преследвани у дома, а след това им се разрешава да пътуват свободно в други страни без наблюдение, е изцяло неприемливо. Европа трябва да се заеме с разрешаването на правното противоречие, при което се дава възможност за свободно движение на нейните граждани, но същевременно се позволява на извършителите на злоупотреби да пътуват без ограничения.

3.3. На международно равнище съществува принцип на справедливост, който не позволява едно лице да бъде осъждано два пъти за едно и също престъпление. Когато закононарушител се завръща в собствената си страна, същата присъда трябва да бъде продължена в тази страна или при откриването на нови доказателства да бъде постановена нова присъда. По тази причина международното сътрудничество е от първостепенна важност. Комитетът оценява високо новото Рамково решение на Комисията за това, че в него се разглежда този въпрос (22).

3.4. Съществува необходимост от координация на дейностите, да се наблюдават и оценяват статистическите данни и да се дават практически и навременни препоръки. Все пак, тъй като се касае за област, в която решенията могат да стигнат до лишаване от свобода и по този начин да засегнат основни права на човека, на територията на Съюза единствено държавите-членки са компетентни да се произнасят при зачитане на законите, регулиращи тяхната полицейска и съдебна практика. Европейски и международни НПО осъществяват отлична работа в областта на закрилата на детето, но те не могат да заменят полицейските или съдебните системи.

При сътрудничеството за развитие и предоставянето на помощ в области като преодоляването на бедността (23), образованието, здравеопазването и социалното развитие трябва да се подпомага в по-голяма степен закрилата на децата от сексуална злоупотреба. Трябва да се отделя внимание и да се предоставя подкрепа на НПО и социални партньори чрез обучение и емоционално/психологическо съдействие. От съществено значение е да се подобри образованието и обучението на лицата, които работят в тази област, както и на тези, които по-общо казано предоставят услуги (например работещите в медиите, хотелиерството, учителите, лицата, които полагат грижи, и полицията), така че бариерите, които пречат на докладването, да бъдат разбрани и премахнати. Както се подчертава в датския доклад „Save the children“ („Спасете децата“) (24), на децата, по-специално на тези, които са изложени на най-голям риск, следва да се дават указания, така че те да осъзнават ситуацията и да знаят как да се справят с нея. В развитите и развиващите се страни е необходимо децата да се обучават как да използват правилно Интернет, с цел да бъдат предпазени от практиките на извършителите на злоупотреби, които ловко боравят с този инструмент в търсене на жертвите си.

3.5. Следва да се изготвят разпоредби относно услугите, свързани с терапия и консултиране на извършителите на сексуални злоупотреби, с цел оказване на подкрепа за тяхната рехабилитация (25).

4. Отговорността на гражданското общество

4.1. Европейското гражданско общество носи отговорността за това да се противопоставя на престъпления и да реагира, когато съществува потенциална заплаха за други хора, независимо у дома или в чужбина, особено в случаите на сексуална злоупотреба с деца. Счита се, че днес между 10 % и 20 % от децата в Европа са подложени на сексуално насилие в детството си и че това явление се разпространява и разширява своя географски обхват. Някои европейски граждани извършват сексуални престъпления при пътувания в Европа, но също и извън нея.

4.2. Следователно е необходимо да се разработят съвместни стратегии и по-нататъшни действия, които да акцентират върху превенцията и борбата с този бич. Понастоящем европейските работодатели следва да възприемат борбата срещу детската проституция и детската порнография като въпрос на корпоративна отговорност пред обществото.

4.3. От 842 милиона (2006 г.) пътуващи 4,5% са извършители на сексуални престъпления, а 10% от тях са педофили (26). От 2003 г. пътническите компании могат да се присъединят към „Етичен кодекс за закрила на децата от сексуална експлоатация при пътуване и туризъм“ (27). Понастоящем повече от 600 компании в над 30 държави са подписали този етичен кодекс. Въпреки това, отговорност за сексуалната злоупотреба с деца при пътуване носи не само туристическата индустрия. Всички сектори на бизнеса трябва да работят за превенцията на тази дейност.

4.4. Международната конфедерация на профсъюзите (МКП) насърчава своите членове да създават структури с участието на длъжностни лица, както и комитети и работни групи, които да подкрепят стратегиите. За да се достигне до най-ниското местно равнище, МКП възприе секторен подход и създаде ценни партньорства за прилагане на международните рамкови споразумения. Тъй като сексуалната експлоатация на деца представлява сериозно нарушение на основните трудови права и права на човека, борбата срещу най-лошите форми на детския труд е неотменна част от работата на профсъюзите (28). Следователно те продължават да изпълняват своята роля за насърчаване на ратифицирането на съответните международни стандарти, за мониторинг на ефективното прилагане на политиките и нормативната уредба както от страна на правителствата, така и от страна на работодателите (29), за повишаване на информираността на своите членове и на широката общественост (30) и за решаване на въпроса с помощта на колективните трудови договори (31).

4.5. В конвенцията, приета от Комитета на министрите на 12 юли 2007 г., Съветът на Европа заявява, че „всяка от страните се задължава да насърчава частния сектор, както и гражданското общество, да участва в разработването и прилагането на политики за превенция на сексуалната експлоатация и сексуалното насилие на деца и да прилага вътрешни норми чрез саморегулация или сърегулация“. Следователно е възможен един общ европейски проект.

5. Специални мерки

5.1. Единствената цел на всяка дейност трябва да бъде СПИРАНЕТО на сексуалната злоупотреба с деца и закрилата на уязвимите лица. Ако може да се спре сексуалната злоупотреба с деца, няма да има жертви. Това трябва да бъде приоритет и първостепенна цел, при която всички политики се насочват към децата.

5.2. Институциите на ЕС могат да дадат пример, като включат осъждането на сексуалната злоупотреба с деца в своята етична политика за туризма и във всички формуляри за възстановяване на пътни разходи.

Мерките и примерите по-долу могат да бъдат представени тук само в обобщен вид. Те са изготвени след консултация с ECPAT (32) – водеща световна организация за правата на децата, която провежда кампания за закрила на децата от сексуална експлоатация с търговска цел. ECPAT извършва дейност в над 70 страни на най-високо равнище на управление, като чрез изследователска дейност, обучение и изграждане на капацитет се насочва и към специалисти и лица, които работят пряко с деца.

5.3.1. Проучване и забрана: Понастоящем училищата в чужбина нямат механизъм за проучване на миналото на кандидатите или тяхната пригодност за работа с деца. Това е голяма празнота в закрилата на уязвимите деца. Трябва да бъдат въведени механизми, които да позволяват на регистрирани международни организации или на полицейски органи да имат достъп до тази информация.

5.3.2. Двустранни споразумения за сътрудничество: НПО по целия свят все по-интензивно обменят важна информация относно проблемите с извършителите на сексуални престъпления. Това намира отражение в бързи и навременни действия. По ирония правителствата, които са затънали в бюрокрация и правила за защита на данните, не могат да действат експедитивно и разчитат на неправителствени организации да свършат работата, която международните полицейски структури не са успели да свършат. Закрилата на децата трябва да има предимство пред правилата за защита на данните във всички случаи. Изграждането между държавите на доверие и по-добро познаване, заедно с рамка за сътрудничество, развива проактивна реакция в борбата със сексуалните злоупотреби. За да бъде ефективна, тя трябва да надхвърли рамките на обучението и изграждането на капацитет.

5.3.3. Трябва да се предвидят международните горещи линии и телефони на доверието, на които да се съобщава информация, за да се избегне развитие, при което се създава култура на мълчанието и на „затваряне на очите“. Този механизъм трябва да подкрепя действия в реално време. Трябва да има интегрирана система за закрила на децата с участието на професионални органи и доставчици на услуги, които могат да работят с НПО с цел оказване на подкрепа и установяване на жертвите и на лицата, изложени на риск.

5.3.4. Съвместни екипи за разследване и национални правоприлагащи агенции: Европа се нуждае от специализирани агенции с приоритети за закрила на детето, които да се разпростират извън собствените граници и разполагат с подходящи ресурси за разследване на известните извършители на сексуални престъпления, пътуващи в чужбина, или за събиране на доказателства за лицата, които извършват деяния в чужбина.

5.3.5. Споразумения за депортиране и извеждане чрез ескортиране на осъдени закононарушители извън страната: Системите за докладване на наказателно преследване или присъди не са задължителни между държавите. Следователно извършители на сексуални престъпления могат да бъдат осъдени в чужбина и това да остане неизвестно в държавите им. Отговорност на посолствата и мисиите е да уведомят страната си, ако научат за присъдата. След като са осъдени и изтърпяват наказанието си в чужбина, много закононарушители остават в същата страна или се местят в други страни, но не се завръщат в собствената си страна, за да не бъдат вписани в регистъра на извършителите на сексуални престъпления. В случай че са осъдени и върнати в страната си, съществува риск да се укрият, тъй като връщането им предполага продължителни полети с междинно кацане. Следователно са необходими двустранни споразумения за сътрудничество и служители на реда, които да ги ескортират.

5.3.6. Моделът „Междуведомствена организация на работата за защита на обществото“ (MAPPA): Това е модел, използван в Обединеното кралство за оценка и работа със извършителите на сексуални престъпления в обществото. Той включва множество служби (наказателно правосъдие, социални грижи, жилищно настаняване, здравеопазване), за да бъдат сведени до минимум сериозните вреди за обществото и да се помогне при разкриването на рецидивисти. Рамката включва четири основни функции, но понастоящем тя не обхваща гражданите на Обединеното кралство, които живеят в чужбина:

— идентифициране на закононарушителите;

— обмен на важна информация във връзка с оценката на риска;

— оценка на риска и сериозните вреди;

— управление на риска.

5.3.7. Използване и ефективност на забраните за пътуване в чужбина (ЗПЧ): те могат да се използват от съдилищата, за да бъде възпряно дадено лице да пътува до определена страна или където и да е по света. Това може да се направи във връзка със закрилата на определено дете или за закрила на децата като цяло. Тези забрани са за определен период от време. През 2005 г. австралийското правителство внесе поправки в Закона за австралийските паспорти, които позволяват на полицията да изисква анулиране на паспортите на високорискови извършители на сексуални престъпления.

5.4. Специфична мярка: европейският проект „Европа срещу сексуалната експлоатация на деца – КАЖИ НЕ!“

Може да се създаде европейски проект, който да обединява всичко направено досега, да включва всички изготвени харти и да повишава информираността, стимулирайки различни организации да се ангажират с борбата срещу сексуалната експлоатация на деца, като просто изтъкват основните факти. „Кодекс“ или „харта“, вече приети по света, могат да съпътстват декларацията за ценностите, предложена в Приложение I. Вече прието или ново законодателство, ако се прилага ефективно, също би подкрепило тази кауза.

Брюксел, 15 юли 2009 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Mario SEPI

(1) Лозунг на кампания на Световната организация по туризъм.

(2) Save the children (Спасете децата), Дания. „Sex Offenders without Borders“ („Извършители на сексуални престъпления без граници“). Доклад, май 2009 г.

(3) Декларацията от Рио де Жанейро и Призивът за действия за превенция и спиране на сексуалната експлоатация на деца и юноши, ноември 2008 г.

(4) „Препоръка на ЕП до Съвета относно борбата срещу сексуалната експлоатация на деца и детската порнография“ от 3.2.2009 г. (2008/2144(INI).

(5) „Конвенция на Съвета на Европа относно защитата на децата от сексуална експлоатация и сексуална злоупотреба“, 25.10.2007 г.: http://conventions.coe.int/Treaty/EN/treaties/Html/201.htm.

(6) http://conventions.coe.int/Treaty/Commun/ChercheSig.asp?NT=201&CM=&DF=&CL=ENG Държави-членки, които все още не са ратифицирали Факултативния протокол CRC на ООН: Германия, Унгария, Ирландия, Люксембург, Малта, Обединеното кралство. Държави-членки, които все още не са подписали Конвенцията на Съвета на Европа: Чешката република, Унгария, Латвия, Люксембург, Малта, Словакия. Само Гърция е ратифицирала тази конвенция.

(7) „Факултативен протокол към Конвенцията на ООН за правата на детето относно търговията с деца, детската проституция и детската порнография“, приет през май 2000 г., влязъл в сила през януари 2002 г.: http://www.unhchr.ch/html/menu2/6/crc/treaties/opsc.htm.

(8) „The Еnd of the Line for Child Exploitation“ („Краят на детската експлоатация“), вж. доклад на ECPAT за 2006 г.

(9) Вж. Childwise ECPAT, Австралия.

(10) Вж. Приложение 1.

(11) ECPAT - End Child Prostitution, Child Pornography and the Trafficking of Children for Sexual Purposes (Прекратяване на детската проституция, детската порнография и трафика на деца за сексуални цели) има специален консултативен статут към Икономическия и социален съвет на ООН (ECOSOC).

(12) „When Travelling, Put a Stop to Indifference“ („Да спрем безразличието, когато пътуваме“); Stopchildprostitution.be, „Travelling abusers in Europe“ („Пътуващи извършители на сексуални злоупотреби в Европа“), май 2007 г.

(13) Трети световен конгрес срещу сексуалната експлоатация на деца и юноши – ноември 2008 г.

(14) Вж. бележки под линия № 4 и № 5.

Вж. също http://www.nspcc.org.uk/Inform/policyandpublicaffairs/Europe/Briefings/councilofeurope_wdf51232.pdf. и http://www.unhchr.ch/html/menu2/6/crc/treaties/opsc.htm.

(15) Вж. бележка под линия № 4.

(16) PE 410.671, януари 2009 г.

(17) COM (1996) 547 окончателен, COM (1999) 262 окончателен, Рамково решение на Съвета 2000/375/JHA (ОВ L 138, 9.6.2000 г.), Рамково решение на Съвета 2004/68/JHA (ОВ L 13, 20.1.2004 г.) COM (2009) 135 окончателен.

(18) Извършителите използват официалния термин „сиропиталища“, за да прикрият своите действия. Това се детски домове, създадени с цел насилие над деца.

(19) „Sex Offenders Without Borders“ („Извършители на сексуални престъпления без граници“) – Save the Children – Дания, май 2009 г.

(20) UK CEOP - Child Exploitation and Online Centre (Център относно детска експлоатация и онлайн комуникация в Обединеното кралство)

(21) Приет с Резолюция A/RES/406(XIII) на 13-ата генерална асамблея на Световната туристическа организация към Организацията на обединените нации (UNWTO) (27 септ. - 1 окт. 1999 г.).

(22) COM (2009) 135 окончателен.

(23) Тематично проучване на политическите мерки срещу детската бедност.

(24) Пак там.

(25) Sarah Macgregor: „Sex offenders treatment programs: effectiveness of prison and community based programs in Australia and New Zealand“ („Програми за лечение на извършителите на сексуални престъпления: ефективност на програмите, реализирани в затворите и общностите в Австралия и Нова Зеландия“): http://www.indigenousjustice.gov.au/briefs/brief003.pdf; Dario Dosio, Friedemann Pfaefflin, Reinhard Eher (Eds.): „Preventing Sexual Violence Through Effective Sexual Offender Treatment and Public Policy“ („Предотвратяване на сексуалното насилие посредством ефективно лечение на извършителите на сексуални престъпления и обществена политика“), 10-а конференция на Международната асоциация за лечение на извършителите на сексуални престъпления (IATSO): www.iatso.org.

(26) Източник: ACPE – Асоциация срещу детската проституция.

(27) Инициативата за създаване на този кодекс беше подета през 1998 г. от ECPAT, Швеция. Той е признат от УНИЦЕФ и СТО.

(28) Конвенция 182 на МОТ.

(29) http://www.ituc-csi.org/IMG/pdf/FINAL_EU_CLS_2009_report__2_.pdf.

(30) http://www.itfglobal.org/campaigns/traffickingstate.cfm.

(31) http://www.iiicongressomundial.net/congresso/arquivos/thematic_paper_csr_eng.pdf.

(32) ECPAT - End Child Prostitution, Child Pornography and Trafficking of Children for Sexual Purposes (Прекратяване на детската проституция, детската порнография и трафика на деца със сексуални цели).