P6_TA(2007)0063

Пътна карта за равенство между мъжете и жените 2006—2010 г.

Резолюция на Европейския парламент от 13 март 2007 г. относно пътна карта за равенство между мъжете и жените 2006—2010 г. (2006/2132(INI))

Европейският парламент,

- като взе предвид съобщението на Комисията, озаглавено "Пътна карта за равенство между мъжете и жените 2006—2010" (COM(2006)0092),

- като взе предвид Решение 2001/51/ЕО на Съвета от 20 декември 2000 г. за утвърждаване на Програма по рамковата стратегия на Общността за равнопоставеност между мъжете и жените (2001—2005 г.) [1] и собствената си позиция от 15 ноември 2000 г. [2] по същия въпрос,

- като има предвид правните инструменти на Организацията на Обединените нации в областта на човешките права и особено правата на жените, по-специално Конвенцията за премахване на всички форми на дискриминация по отношение на жените (CEDAW), както и останалите инструменти на ООН по въпросите на насилието срещу жени като Виенските декларация и програма за действие, приети по време на Световната конференция по правата на човека от 14— 25 юни 1993 г. във Виена, Резолюцията на Общото събрание на Организацията на Обединените нации за премахване на насилието над жени от 20 декември 1993 г. [3], Резолюцията за премахване на домашното насилие над жени от 19 февруари 2004 г. [4], Резолюцията за мерките, които трябва да се предприемат с цел премахване на престъпленията, извършени срещу жени в защита на честта от 20 декември 2004 г. [5] и Резолюцията за мерките в областта на предотвратяването на престъпления и наказателното право за премахване на насилието срещу жени от 2 февруари 1998 г. [6],

- като взе предвид Декларацията от Пекин и Платформата за действие, приета на Четвъртата световна конференция за жените, проведена на 15 септември 1995 г., както и резолюциите, приети там на 18 май 2000 г. относно продължаване на Платформата за действие от Пекин [7] и на 10 март 2005 г. за продължаване на Платформата за действие от Четвъртата световна конференция за жените (Пекин+10) [8],

- като взе предвид доклада на Генералния секретар на ООН от 6 юли 2006 г., озаглавен "Задълбочено изследване на всички форми на насилие срещу жени" [9],

- като взе предвид окончателния доклад, приет през м. март 2005 г. на 49-та сесия на Комисията по статута на жените при Общото събрание на Организацията на Обединените нации,

- като взе предвид Протокола относно правата на жените към Африканската харта за правата на човека и народите, известен още като "Протокол от Мапуту", който влезе в сила на 25 ноември 2005 г. и с който се забраняват изрично всички форми на мутилация на половите органи,

- като взе предвид резолюция 1325 на Съвета за сигурност на ООН от 31 октомври 2000 г. относно жените, мира и сигурността [10], която предвижда по-широко участие на жените в предотвратяването на въоръжените сблъсъци и в мироизграждането,

- като взе предвид доклада от м. май 2003 г. на Консултативния комитет при Комисията във връзка с предоставянето на равни възможности на жените и мъжете, относно въвеждането на полов признак в националните бюджети ("gender budgeting"),

- като взе предвид заключенията на председателството, приети на извънредния Европейски съвет в Лисабон на 23 и 24 март 2000 г., Европейския съвет в Стокхолм на 23 и 24 март 2001 г., Европейския съвет в Барселона на 15 и 16 март 2002 г. и Европейския съвет в Брюксел на 20 и 21 март 2003 г. и на 25 и 26 март 2004 г.,

- като взе предвид Решение 2005/600/ЕО на Съвета от 12 юли 2005 г. относно насоки за политиките по заетостта на държавите-членки [11],

- като има предвид своята резолюция от 19 януари 2006 г. за бъдещето на Лисабонската стратегия относно перспективите пред половете [12],

- като има предвид своята резолюция от 9 март 2004 г. за съвместяването на професионалния, семейния и личния живот [13],

- като има предвид своята резолюция от 11 февруари 2004 г. във връзка с организирането на работното време (изменение на Директива 93/104/ЕО) [14],

- като има предвид своята резолюция от 2 февруари 2006 г. относно актуалната ситуация в борбата с насилието срещу жени и евентуалните бъдещи действия [15],

- като има предвид своята резолюция от 17 януари 2006 г. относно стратегиите за предотвратяване на трафика на жени и деца, уязвими от сексуална експлоатация [16],

- като има предвид своята резолюция от 24 октомври 2006 г. относно имиграцията на жените: ролята и мястото на жените имигранти в Европейския съюз [17],

- като взе предвид Министерската декларация на Конференцията на министрите по политиките за равнопоставеност на жените и мъжете, приета на 4 февруари 2005 г. в Люксембург,

- като взе предвид Европейския пакт за равенство между мъжете и жените, приет от Европейския съвет на 23— 24 март 2006 г.,

- като взе предвид Плана за действие за равенството на половете 2005—2015, приет от Обединеното кралство,

- като има предвид член 45 от своя правилник,

- като има предвид доклада на Комисията по правата на жените и равенството между половете и становищата на Комисията по развитие, Комисията по заетост и социални въпроси, Комисията по промишленост, изследвания и енергетика и Комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи (A6-0033/2007),

A. като взе предвид, че във Виенската декларация, приета на Световната конференция на ООН по правата на човека от 25 юни 1993 г. във Виена, е записано, че "Човешките права на жените и момичетата са неотменима, неделима и неразделна част от всеобщите човешки права" и като има предвид, че равенството между жени и мъже е основно право и принцип на ЕС, признато в Договора за създаване на Европейски съюз и Хартата за основните права на Европейския съюз; като има предвид, че въпреки значителния напредък в тази област, продължават да съществуват много неравенства между мъже и жени;

Б. като има предвид, че насилието срещу жени е най-разпространеното нарушение на човешките права, за което няма географски, икономически и социални граници и че, въпреки усилията, предприети на национално, общност но и международно ниво, броят на жените, жертви на насилие, е тревожно голям [18];

В. като има предвид, че понятието "насилие срещу жени" описва всички актове на насилие, насочено срещу женския пол, които причиняват или могат да причинят на жените щети или физическо, сексуално или психическо страдание, включително заплахите за извършване на такъв акт, принудата или произволното лишаване от свобода , които се случват както в обществения, така и в личния живот;

Г. като има предвид, че рискът от обедняване засяга повече жените, включително работещите жени [19], особено възрастните жени, жените глави на семейства с един родител, непълнолетните майки и жените, заети в семеен бизнес, поради продължаващата дискриминация по полов признак и неравностойното положение по отношение на обучение, персонални услуги, достъп до заетост, семейни задължения, право на пенсия и законовата защита в случай на раздяла или развод, особено при икономически зависими жени;

Д. като има предвид, че цялата съвкупност от културни и социални принципи и ценности, на които се основават ЕС и държавите-членки, като опазване на човешките права, достойнството на личността, равенството, диалога, солидарността и съпричастността, са общо наследство на всички граждани и жители на Съюза, чието приобщаване е приоритет за ЕС и фактор, който допринася за еманципация и интеграция, особено за жените и момичетата, изолирани от езикови , културни или религиозни бариери;

Е. като има предвид, че въвеждането на полов признак в националните бюджети би трябвало да се разглежда по-широко с цел ефикасно управление на политиките за равни възможности и като счита, че познанията и опитът по този въпрос на европейско, национално или регионално ниво биха позволили то да се приложи незабавно към бюджета и програмите на Общността на етапа на разработване, изпълнение и оценка [20];

Ж. като има предвид, че член 3, параграф 2 и членове 13 и 152 от Договора описват ролята на Общността за постигане на равнопоставеността на половете в политиките за опазване на човешкото здраве;

З. като има предвид, че, за да се постигнат Лисабонските цели за заетост на жените, трябва да се предприемат още действия по открития метод за координиране, въз основа на съществуващите добри практики на национално и регионално ниво, и особено като взема предвид факта, че политиките за обучение и за достъп до заетост, политиките за равновесие между работа и живот, услугите и насърчаването на участието на жените във вземането на решения са свързани и взаимно зависими, и като има предвид, че от тази гледна точка би трябвало да се направи особено усилие за осигуряване на социално-икономическо единство, да се сложи край на неравенството в достъпа до информационни и комуникационни технологии и да се повиши ролята на жените в науката;

И. като има предвид, че, въпреки законодателството на Общността и националните разпоредби за еднакво заплащане, разликата между възнагражденията на мъжете и жените до голяма степен продължава да съществува, като жените в ЕС печелят средно 15 % по-малко от мъжете и тази разлика намалява значително по-бавно от разликата между степента на заетост на мъжете и жените;

Й. като има предвид, че жените често получават по-ниски пенсии от мъжете, поради по-ниските заплати, които са получавали, или поради по-кратката си професионална кариера, прекъсвана от по -големи семейни задължения;

K. като има предвид, че политиките за съвместяване на семейния и професионалния живот трябва да се отнасят както за мъжете, така и за жените, и затова те изискват задълбочен подход, който да държи сметка за дискриминацията срещу жените и да разглежда младите поколения като полезни за обществото като цяло;

Л. като взе предвид, че жените представляват 52 % от населението на Европа, но това съотношение не се отразява по отношение на достъпа или заемането на позиции, свързани с упражняване на властнически правомощия; като счита, че представителността на обществото като цяло е елемент, който укрепва управлението и съответствието на политиките на очакванията на населението; като счита още, че съществуват редица решения на национално ниво (закони, споразумения или политически инициативи), които могат да предоставят възможност жените да бъдат представлявани при вземането на решения;

M. като взе предвид, че целта на стратегическата рамка "i2010" (Европейско информационно общество за растеж и заетост 2010), предложена в Съобщение на Комисията (COM(2005)0229), освен всичко друго, е да се подобри качеството на живот, като се предостави възможност на всеки да участва в информационното общество;

1. Отбелязва решимостта на Комисията за продължаване на стратегията за равни възможности в дългогодишен план, тъй като тя позволява да се продължи дългосрочно стратегията за насърчаване на равенството в рамките на ЕС, но подчертава, че пътната карта не посочва отговорностите на Комисията и на държавите-членки по отношение на изпълнението и информирането на гражданите, нито средствата, които ще бъдат отпуснати за изпълнение на нейните препоръки;

2. Признава, че насърчаването на равните възможности е с двойствен характер, доколкото показателят равнопоставеност трябва да се включи във всички политики, а успоредно с това се прилагат специфични мерки за насърчаване на равенството;

3. Приканва Комисията да състави цялостна рамка за оценяване на политиките и програмите за насърчаване на равнопоставеността на половете, включително на произтичащите от тях национални политики; приканва особено за задълбочена оценка на Рамковата стратегия на Общността за равенство на половете (2001—2005) [21] и за анализ на прилагането на директивите за равни възможности, особено на Директиви 86/613/EИО [22], 89/391/EИО [23], 92/85/EИО [24] и 2003/41/EО [25] с цел да се състави, въз основа на надеждни данни и статистика, последователен цикъл на планиране, прилагане, контрол и оценка за целите на пътната карта; счита, като има предвид тази цел, че Европейският институт за равенство на половете трябва да бъде създаден бързо, за да може постоянно да следи напредъка по пътната карта;

4. Приканва Комисията да третира политиката за равенство на половете не само като приоритет на ЕС, но също, и преди всичко, като необходимо изискване за спазване на човешките права; счита, че този подход трябва да се изрази чрез усилие за координиране и укрепване на европейските и национални мерки за правна защита на жените и децата, особено:

- в случаите, когато жените са превърнати в робини, или в случаите на престъпления в името на честта, традицията, при насилие, трафик, мутилации на женски полови органи, насилствен брак, полигамия или лишаване от самоличност (например, когато жените са принудени да носят бурка, никаб или маска), като целта е нулева толерантност;

и приканва Комисията:

- да извърши проучване на съществените случаи на насилие по полов признак, като разработи индикатори за броя на жертвите и, при условие, че бъде определена правна основа, да представи предложение за директива за борба с насилието срещу жени;

- да събере в най-кратък срок сравними и надеждни данни за трафика на човешки същества с цел да се намали броят на жертвите, както и да проведе проучване на причинно-следствената връзка между законодателството в областта на проституцията и трафика за сексуална експлоатация и да разпространи най-добрите практики, включително предприети дейности, във връзка с търсенето по отношение на тези дейности;

и приканва държавите-членки да:

- въведат задължителна регистрация на актовете на мутилации на жени, извършени от лица , работещи в областта на здравеопазването и да отнемат разрешителните на лекари, които го извършват;

5. Приканва държавите-членки, които все още не са ратифицирали протокола за предотвратяване, ограничаване и наказване на трафика на хора, особено на жени и деца, който допълва Конвенцията на ООН срещу международната организирана престъпност ("Протокол от Палермо"), и Конвенцията на Съвета на Европа за борбата срещу трафика на хора, да го направят незабавно , както и да приложат Директива 2004/81/ЕО на Съвета от 29 април 2004 г. за издаване на разрешение за пребиваване на граждани на трети страни, които са жертви на трафик на хора или са били обект на помощ за незаконна имиграция и които сътрудничат с компетентните органи [26];

6. Счита, че спазването на правата на жените е основно изискване, наравно с другите човешки права, в рамките на преговорите за присъединяване със страните кандидатки; затова иска от Комисията да контролира и да съобщи на Европейския парламент и на Съвета данни за актове на дискриминация и насилие, на които жените са жертви в тези страни и да насърчава активно участието на присъединяващите се страни в програмите на Общността PROGRESS и DAPHNE;

7. Подчертава, че зачитането на правата на жените трябва да бъде основно условие в политиките на ЕС за добро съседство, външни работи и развитие; в тази връзка:

- препоръчва в областта на тези политики ЕС да показва по-голяма отговорност към политическия диалог с трети страни и да дава финансова подкрепа, свързана с развитието, с цел насърчаване на равенството между половете;

- подчертава специфичния характер на феминизирането на бедността и настоява постигането на Целите на хилядолетието за развитие (ЦХР) да се фокусира върху утвърждаването на равенството между половете във всички възрастови групи;

- иска да се обърне особено внимание на ЦХР 2 и 3 и да се насърчава образованието на момичетата на всички нива, както и да се осигури равен достъп до програми за обучение, които поощряват предприемачеството сред жените, особено в МСП, като средство за намаляване на бедността, подобряване на здравето и благополучието, както и за осигуряване на реално и стабилно развитие;

- приканва да се предприемат действия, за да се предотврати изключването на жените от програмите за развитие, като им се гарантира равен достъп до пазарите на труда, до постоянни и по-добри работни места и до средства за производство като земя, кредити и технологии;

- настойчиво иска Комисията и държавите-членки да предприемат подходящи мерки, като част от техните политики по сътрудничество за развитие, за да насърчат по -доброто представяне на жените, чрез осигуряване на равни възможности на жените и мъжете и насърчаване на участието на жените в професионални сдружения и органи за политическо планиране и вземане на решения;

- приканва Комисията и държавите-членки да предвидят в своите програми за развитие превантивни методи за борба със сексуалното насилие и трафика на хора с цел сексуална експлоатация, да възпрепятстват и спират насилието срещу жени и да гарантират медицинска, социална, правна и психологическа помощ както на жените, прогонени от родината си в резултат на конфликти, така и на другите мигриращи жени;

- приканва Комисията да извърши количествена и качествена оценка на разходите и програмите за подпомагане на развитието в трети страни;

8. Изисква от Комисията да предприеме мерки за гарантиране правото на жените на здраве, включително сексуално и репродуктивно здраве; потвърждава, че е изключително важно, особено в борбата срещу ХИВ/СПИН, да се разшири достъпът до информация по въпросите на сексуалното и репродуктивно здраве, както и по здравните услуги;

9. Признава, че момичетата са особено уязвими към насилието и дискриминацията и приканва към полагане на повече усилия, за да се защитят момичетата от всички форми на насилие, включително изнасилване, сексуална експлоатация и насилствено зачисляване към въоръжените сили, и за насърчаване на политиките и програмите, чиято цел е да подкрепят защитата на техните права във военни и следвоенни положения;

10. Изисква от Комисията да изпълни поетото от нея задължение за представяне на съобщение относно "Европейско виждане за равенството между жените и мъжете в сътрудничеството за развитие";

11. Приканва Комисията да осигури координация между ЕС и ООН по отношение на политиките за равни възможности и правата на момичетата; потвърждава колко е важно да се насърчава тясното сътрудничество между европейските и международните, регионални и/или двустранни институции, включително органите на ООН, за хармонизирането, по отношение на половете, на подходите в областите на сътрудничеството за развитие и хуманитарната помощ, особено чрез укрепване на връзките между Пекинската платформа за действие и Програмата за действия от Кайро, CEDAW и факултативния протокол към нея, както и ЦХР;

12. Приканва Комисията да гарантира, че политиките по отношение на Африка и националните стратегии за развитие на африканските страни насърчават ратифицирането и прилагането на Протокола от Мапуту във всички африкански държави, като трябва да се обърне особено внимание на член 5, който осъжда и забранява всички форми на мутилация на половите органи;

13. Приветства поетия от Комисията ангажимент за насърчаване на прилагането на Резолюция 1325 на Съвета за сигурност на ООН и за изработване на насоки за въвеждане на полов признак в дейностите по обучение за управление на кризи;

14. Приканва държавите-членки и Комисията да приемат конкретни инициативи за еманципация и социално-икономическа интеграция на жените имигрантки, особено в областта на съвместната рамкова програма за интеграция на гражданите на трети страни, и мерки в подкрепа на изучаването на езика, правата и задълженията, произтичащи от достиженията на правото на ЕО, от международните споразумения, принципите и действащото законодателство в приемните страни (напр. забраната на полигамията при събиране на семейства) и от основните ценности на ЕС, чрез изработване на конкретни политики за обучение в областта на равните възможности, премахването на дискриминацията, основана на пол и отчитането на половия признак в отделните дейности, чрез програми за борба срещу дискриминацията по отношение на достъпа до работа и в работата, чрез подкрепа за проекти за създаване на предприятия от жени имигрантки, които спомагат за опазването и разпространяването на културното богатство на родните си страни и чрез създаване и подкрепа за обществени пространства за участие на жените имигрантки, където те да са активно представени;

15. Препоръчва на държавите-членки и на Комисията да предвидят финансиране на програми, предназначени за разпространяване в държавите на произход на информация за предварителните условия за влизане и пребиваване в ЕС, както и за рисковете, свързани с незаконната имиграция;

16. Приканва Комисията да стартира началните пилотни проекти за въвеждане на половия признак в общия бюджет на ЕС и в програмите на Общността, особено в структурните фондове, Седмата рамкова програма на Общността за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.), Програмата на Общността за действия в областта на здравеопазването и защитата на потребителите (2007—2013 г.) и Програмата на Общността за действия в областта на общественото здраве (2003—2008 г.); счита, че тези пилотни проекти трябва да предвидят влиянието на общия бюджет на Съюза върху равенството между половете (хоризонтален подход), ефективността на специфичните резерви за жените или да бъдат проекти, предложени от жени , и да съдържат анализ на трудностите, които срещат жените при участието им в тези програми (специфичен подход);

17. Приканва държавите-членки да допълнят или укрепват своите национални планове за заетост и социална интеграция, тъй че да включват мерки за подпомагане на жените за навлизане на пазара на труда при еднакви условия по отношение на достойнство и равно заплащане за еднакъв труд и за насърчаване на предприемачеството на жените, както и да открият и подкрепят нови възможности за работа в социалния и в здравния сектор и в сферата на личните и семейни услуги, в която работят предимно жени, като се подчертае икономическата и социална ценност на тази работа и се създадат необходимите правила, за да се гарантира качеството на услугите, признаването на социалните права и достойнството на тези, които го осигуряват, както и да се помогне за намаляване на риска от бедност; счита, че поради неблагоприятното положение на жените в социалната и икономическата области, характеризиращо се с високи нива на безработица и по-ниско заплащане от това на мъжете, жените са повече изложени на опасност от експлоатация;

18. Приканва държавите-членки да изпълняват конкретни стратегии за засилване на предприемачеството на жените, като използват например възможностите, които предлагат ИКТ, и мерки за улесняване на достъпа на жените-предприемачи до банкови заеми и услуги, особено по отношение на микро финансирането и мерки в подкрепа на женските предприемачески мрежи;

19. Отчита, че трудностите, с които се сблъскват държавите-членки и ЕС в областта на равенството между мъжете и жените, са все по-големи поради засилената световна икономическа конкуренция и произтичащото от нея търсене на все по-гъвкава и мобилна работна ръка; подчертава, че жените продължават да бъдат жертви на социална, професионална и други форми на дискриминация, и че посочените изисквания най- често се отразяват повече на жените, отколкото на мъжете; счита, че не трябва да се позволява това положение да поставя под въпрос равенството между половете и репродуктивните права на жените;

20. Приканва държавите-членки да назначават свои длъжностни лица на национално равнище, които да отговарят за равенството между половете в рамките на прилагането на Лисабонската стратегия, чиято задача е да участват в изработването и редактирането на съответните национални планове и да контролират тяхното прилагане с цел насърчаване на въвеждането на половия признак, особено в бюджета, за политиките и целите, определени в тези планове;

21. Не одобрява факта, че разликата в заплащането между мъжете и жените все още е 15 %; приканва Комисията да преразгледа приоритетно Директива 75/117/ЕИО на Съвета [27], особено що се отнася до елементите, свързани с инспекциите по труда и възможностите за обжалване в случай на дискриминация; също така приканва Комисията да направи необходимото директивата за равното заплащане да се прилага така, че жените да не са подложени на дискриминация поради по-малкия си трудов стаж във връзка с майчинството;

22. Приканва Комисията, в сътрудничество с държавите-членки и своите социални партньори, да насърчи изработването на политики за съвместяване на семейния и професионалния живот, а именно като

- осигури поемането на разходите за майчинство и бащинство от цялото общество, за да се изкорени дискриминационното поведение на работното място, да се увеличи раждаемостта и да се улесни постъпването на работа на жени;

- проведе кампания за повишаване на чувствителността и въведе пилотни проекти за улесняване на равното участие на жените и мъжете в професионалния и семейния живот;

- в рамките на целите от Барселона направи услугите, свързани с грижи и подпомагане на хора, които не могат да се грижат за себе си (деца, инвалиди, хронично болни и възрастни), по-достъпни и гъвкави, като наложи минимални изисквания за грижи и помощ, включително заведения, които работят и през нощта, за да отговори на потребностите, произтичащи от професионалния и семеен живот;

- активно насърчава бащите и мъжете-партньори да използват възможностите за гъвкаво работно време и да поемат домашни и семейни грижи, например като наложи първоначална форма на родителски отпуск и започне очакваната ревизия на Директива 96/34/EО на Съвета [28];

- определи алтернативни методи, за да осигури покриването на пенсиите на жените, чийто трудов стаж не осигурява достатъчна пенсия поради малката си продължителност или защото е бил прекратен поради увеличените им семейни задължения;

23. Иска от Комисията да следи анализа на влиянието върху равенството между мъжете и жените да бъде надлежно взет предвид при ревизията или изработването на законодателни текстове на Общността, като Директива 93/104/ЕО, и да действа по целесъобразност, когато има вероятност от отрицателно влияние, както е в случая с тази директива; приканва Съвета да прекрати възможността за отклонение от тази директива, тъй като тя има негативни последици повече за жените, отколкото за мъжете и пречи на съвместяването на работата и семейния живот;

24. Приканва Комисията да има предвид резултата от Конференцията за мъжете и равенството между половете, организирана от финландското председателство на Съюза, както и ролята на мъжете в постигането на равенството между половете;

25. Приканва Комисията, въз основа на работата на Европейския институт за равенството на половете и напредъка, регистриран в базата данни за вземането на решения [29], да оцени добрите практики на между- народно, национално или регионално ниво, които позволяват на жените да участват в процеса на вземане на решения и след това да подкрепят разпространението и приемането на тези решения, inter alia като поддържат мрежа от жени , участващи в процеса на вземане на решения;

26. Насърчава държавите-членки да определят и конкретизират ясни цели и срокове за увеличаване на участието на жените във всички форми на вземане на решения и гарантиране, че жените са по-добре представени в политическия живот;

27. Счита, че е важно да се насърчи присъствието на жени в научните професии и в сектора на научните изследвания; счита, че е подходящо за целта да се предвидят политики и инструменти, които съвместно да осигуряват равновесие между мъжете и жените и успеваемостта в тези професии;

28. Счита, че трябва да се насърчава присъствието на жените в научните професии, а именно като се предвидят договорни решения като например стипендии за обучение или работа на половин работен ден, за да могат те да съвместяват семеен и професионален живот;

29. Смята, че ако медиите разгласяват добри примери както за ролята на жените в обществото, така и за техните постижения във всички сектори, които трябва да се подчертават, за да се създаде положителен образ на жените и да се насърчи участието на други жени и мъже в постигането на равенство между половете и равновесие между работа и семеен живот, това би помогнало значително в борбата срещу отрицателните стереотипи, с които се сблъскват жените; затова приканва Комисията да насърчи инициативи, например по програма Медия 2007, за повишаване на чувствителността на медиите чрез, например, постоянни консултативни форуми с членове от този сектор, за стереотипите, които те представят, и да насърчи равните възможности, особено с цел информиране и повишаване на чувствителността на младите мъже и жени;

30. Насърчава държавите-членки да предприемат мерки за премахване на стереотипите, свързани с пола, особено на пазара на труда, и да подкрепят присъствието на мъже в секторите и на длъжностите, заемани предимно от жени , например в началните училища и приемните структури;

31. Настойчиво приканва Комисията да включи в пътната карта правата на хората с транссексуална ориентация и проблемите, с които те се сблъскват, в съответствие с последните определения на Съда на европейските общности;

32. Приканва Комисията да въведе обучение по въпросите на половете и за повишаване на осведомеността във връзка с тях за членовете на Комисията и висшите служители, както и да включи тези въпроси в обучението по управление за всички европейски служители;

33. Приканва Комисията да насърчава използването, във всички официални документи и при превода на всички официални езици на ЕС, на терминология, която да не е чувствителна спрямо половете и да бъде разбираема за всички съответни култури;

34. Приканва европейските институции и агенции да насърчават равенството между половете в администрацията и да си поставят за цел да постигнат равенство в наемането и назначаването на мъже и жени, особено на високите постове;

35. Призовават Комисията да посвети специална глава в годишния си доклад на равните възможности за мъжете и жените в Европейския съюз, на пътната карта и да отбележи в тази глава постигнатия по отношение на пътната карта напредък;

36. Призовава Комисията да информира редовно компетентната комисия или комисии на Европейския парламент за по-нататъшния напредък във връзка с пътната карта, а именно чрез публични доклади, разделени по държави;

37. Възлага на председателя да предаде настоящата резолюция на Съвета, на Комисията, на Европейския икономически и социален комитет, на Комитета на регионите, както и на изпълнителните и избрани органи, компетентни по въпросите на равните възможности на местно, регионално и национално ниво.

[1] ОВ L 17, 19.1.2001 г., стр. 22.

[2] ОВ C 223, 8.8.2001 г., стр. 149.

[3] Резолюция на Генералната асамблея на ООН A/RES/48/104.

[4] Резолюция на Генералната асамблея на ООН A/RES/58/147.

[5] Резолюция на Генералната асамблея на ООН A/RES/59/165.

[6] Резолюция на Генералната асамблея на ООН A/RES/52/86.

[7] ОВ C 59, 23.2.2001 г., стр. 258.

[8] ОВ C 320 E, 15.12.2005 г., стр. 247.

[9] А/61/122/Add. 1.

[10] Резолюция на Съвета за сигурност 1325(2000).

[11] ОВ L 205, 6.8.2005 г., стр. 21.

[12] ОВ C 287 E, 24.11.2006 г., стр. 323.

[13] ОВ C 102 E, 28.4.2004 г., стр. 492.

[14] ОВ C 97 E, 22.4.2004 г., стр. 566.

[15] ОВ C 288 E, 25.11.2006 г., стр. 66.

[16] ОВ C 287 E, 24.11.2006 г., стр. 75.

[17] Текстове, приети на тази дата, P6_TA(2006)0437.

[18] По данни на Фонда за развитие за жените на ООН (UNIFEM), поне една от всеки три жени е претърпяла някаква форма насилие през живота си.

[19] Като се има предвид и това, че в 85 % от семействата с един родител препитанието се осигурява от жената.

[20] Вж. inter alia, работите на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР), на UNIFEM, на Световната банка, на Секретариата на Британската общност за равните възможности, както и проучванията и проектите, осъществени от Съвета на Европа, Съвета на министрите на скандинавските страни или Министерството на труда и социалните грижи на Нидерландия.

[21] Решение 2001/51/ЕО на Съвета от 20 декември 2000 г. за утвърждаване на Програма по рамковата стратегия на Общността за равнопоставеност между мъжете и жените (2001—2005 г.) (ОВ L 17, 19.1.2001 г., стр. 22).

[22] Директива 86/613/ЕИО на Съвета от 11 декември 1986 г. за прилагане принципа на равното третиране на мъжете и жените, които извършват дейности в качеството на самостоятелно заети лица, включително и в сектора на земеделието, както и за закрила на самостоятелно заетите жени по време на бременност и майчинство (ОВ L 359, 19.12.1986 г., стр. 56).

[23] Директива 89/391/ЕИО на Съвета от 12 юни 1989 г. за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място (ОВ L 183, 29.6.1989 г., стр. 1).

[24] Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 г. за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички-родилки или кърмачки (ОВ L 348, 28.11.1992 г., стр. 1).

[25] Директива 2003/41/ЕО на Европейския парламенти на Съвета от 3 юни 2003 г. относно дейностите и надзора на институциите за професионално пенсионно осигуряване (ОВ L 235, 23.9.2003 г., стр. 10).

[26] ОВ L 261, 6.8.2004 г., стр. 19.

[27] Директива 75/117/ЕИО на Съвета от 10 февруари 1975 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно прилагането на принципа за равно заплащане на мъжете и жените (OВ L 45, 19.12.1975 г., стp. 19).

[28] Директива 96/34/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 г. относно рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено между Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (CES) (OВ L 145, 19.6.1996 г., стp.4).

[29] Проектна ГД "Заетост и социални дейности" към Комисията, която събира данни и анализира участието на жените в процеса на вземане на решения (политически институции, обществена услуги, организации в областта на управлението и труда и основни неправителствени организации).URL: http://ec.europa.eu/employment_social/women_men_stats/index_en.htm.

--------------------------------------------------