BG Официален вестник на Европейския съюз C 255/66

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите относно ново партньорство за модернизирането на университетите — Форум на ЕС за диалог между университетите и бизнеса“

COM(2009) 158 окончателен

(2010/C 255/12)

Докладчик: г-н BURNS

На 2 април 2009 г. Комисията реши, в съответствие с член 262 от Договора за създаване на Европейската общност, да се консултира с Европейския икономически и социален комитет относно:

„Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите относно ново партньорство за модернизирането на университетите - Форум на ЕС за диалог между университетите и бизнеса“

COM(2009) 158 окончателен.

Специализираната секция „Заетост, социални въпроси и гражданство“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие становището си на 15 октомври 2009 г. (докладчик: г-н Burns).

На 458-ата си пленарна сесия, проведена на 16 и 17 декември 2009 г. (заседание от 17 декември 2009 г.), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище с 60 гласа „за“, 12 гласа „против“ и 11 гласа „въздържал се“.

1. Препоръки

1.1 ЕИСК счита, че използването на думата „университет“ за обозначаване на всички висши учебни заведения, без да се държи сметка за техния статут и наименование в държавите-членки, води до объркване. Необходимо е по-скоро насърчаване на партньорствата между висшите учебни заведения (ВУЗ) и предприятията, ясно разграничаване на дисциплините, за които такова партньорство е подходящо и предоставяне и на двете страни на свободата да преценят дали то е взаимноизгодно. Ето защо ЕИСК предлага да се използва по-общия термин „ВУЗ“ и следователно да се използва в заглавието на „Форума“.

1.2 Съобщението на Европейската комисия, както и Форумът на ЕС за диалог между университетите или висшите учебни заведения и бизнеса следва да се съсредоточат върху целесъобразни сътрудничество и действия. Този аспект трябва предварително да се анализира много внимателно, по-специално в контекста на настоящата криза, тъй като не може да се приема за даденост възможността на предприятията да инвестират пряко в дипломантите (с по-дългосрочна перспектива). Форумите би трябвало да служат за определяне на обществения интерес в дългосрочен план в областта на образованието и развитието на пазара на труда.

1.3 В това отношение консултацията със социалните партньори и представителите на гражданското общество е желателна. Поемането на ангажименти към предприятията и създаването на Форум трябва да има смисъл, а не да се превръща в механизъм без особена стойност освен за събиране на повече пари за настоящите университетски дейности. За предприятията този процес на ангажиране и създаване на форуми не бива да се превръща в инструмент за доминиране над висшите учебни заведения.

1.4 ЕИСК би насърчил по-равнопоставено партньорство между университетите и предприятията, при което и двете страни се насърчават да станат „двигатели“ на промяната и двете имат ценен принос, като признават взаимно различните си цели и обществени задачи и същевременно откриват и използват онези области и допирни точки, от които може да възникне сътрудничество (1).

1.5 По отношение на ученето през целия живот, трябва да се проведат емпирични изследвания, за да се определи ясно кои задачи трябва да бъдат изпълнени от предприятията и какви резултати трябва да бъдат постигнати преди Форумът да разработи цели, свързани с професионалната квалификация и обучение.

1.6 Предприятията трябва да поемат отговорност за определянето на резултатите във връзка с това, което е постигнато или трябва да бъде постигнато на работното място, и като се отчитат нуждите на работниците от обучение през целия живот.

1.7 Достъпът до програмите за учене през целия живот не бива да бъде ограничаван от предишните академични постижения, нито да се свежда до получаването на специфични квалификации. Ученето през целия живот трябва да се основава на практическите потребности на служителите и изискванията на техните работни места. Всяко обучение на работното място следва да бъде насочено към постигането на резултати. Придобиването на квалификация не бива да бъде основната цел на ученето през целия живот.

1.8 В бизнеса нищо не може да замени практическия опит. Следователно Форумът следва да направи предложения за начините, по които представителите на академичната общност ще могат да придобиват ценен опит както в големите, така и в малките предприятия. Вече съществува богат опит в тази област и е необходимо да се анализират примерите за добри практики.

1.9 МСП и микропредприятията следва да се насърчават да участват по-активно във Форума.

1.10 В работата на Форума трябва да се използва по-практично определение на МСП. Ние предлагаме:

Категория предприятия Численост на персонала Средни предприятия <100 Малки предприятия <20 Микропредприятия <5

2. Преглед на контекста

2.1 Образованието и обучението се определят като основни фактори за постигането на общите цели на Лисабонската стратегия. За да може европейското общество да оцелее и да се конкурира в новата глобална икономика, гражданите трябва да станат по-предприемчиви. За постигането на тази цел трябва да се обърне внимание на модернизирането на европейските образователни системи, а на университетите и предприятията - да се признае ролята на основни двигатели в този процес.

2.2 Вече съществуват партньорства между големите мултинационални компании и университетите, изследователските организации и предприятията. Добри примери за нови форми на сътрудничество и партньорство са съвместните технологични инициативи, европейските технологични платформи, клъстерите за високи постижения и новосъздаденият Европейски институт за иновации и технологии. За съжаление, подобни връзки между висшите учебни заведения, микропредприятията и МСП не са развити в достатъчна степен.

2.3 Необходими са нови изследователски направления, за да се получат по-точни знания за променящия се свят на висшето образование и ролята на представителите на академичната общност. Въпреки че на университетите е отредена централна роля в изграждането на европейско „общество на знанието“, неотдавнашни проучвания показват, че университетите са поставени под напрежение от нашите нарастващи очаквания спрямо тях, които е трудно да балансират: от тях се очаква да провеждат повече научни изследвания, да бъдат конкурентоспособни и рентабилни, като същевременно обучават повече студенти по по-индивидуални програми и поддържат високи академични стандарти. По този начин тяхната задача придобива неясни очертания и те рискуват да загубят своята роля в създаването и разпространението на знания (2).

2.4 В Съобщението от май 2006 г. относно модернизацията на висшето образование (3) се твърди, че предприятията могат да имат принос в три области:

— управление: бизнес моделите могат да бъдат внесени в света на университетите;

— финансиране: предприятията имат потенциална роля за оказване на финансова подкрепа както в образователната, така и в научноизследователската области;

— учебни програми: необходимо е студентите да получават образование, което да ги подготвя за настоящия и бъдещия пазар на труда. Предприятията трябва да участват в този процес и да предлагат подходящи назначения, които да помогнат на студентите да направят прехода от учене към работа. Предприятията трябва да бъдат насърчавани също да дават възможност на своя персонал да преминава през по-нататъшно обучение и да осъвременява уменията си по време на трудовия живот.

2.5 През 2008 г. Комисията създаде Форум на университетите и предприятията, който подкрепя сътрудничеството между университетите и предприятията с цел да помага на университетите да отговарят по-добре и по-бързо на търсенето на пазара и да развиват партньорства, които да използват научното и технологично знание.

2.6 Във Форума участваха висши учебни заведения, предприятия, сдружения на бизнеса, посредници и публични власти. Той предостави възможност за дискусии относно обмена на добри практики, както и по общи проблеми и позволи на участниците да работят съвместно за намирането на възможни решения.

3. Основно съдържание на предложението на Комисията

3.1 Комисията признава необходимостта от по-добро сътрудничество между университетите и бизнеса. Следователно са необходими мерки за подкрепа на държавите-членки в техните усилия да модернизират своите системи за висше образование.

3.2 С настоящото съобщение се цели:

— да се направи преглед на наученото през първата година от съществуването на Форума и на другите дейности на европейско равнище в тази област, които са свързани с предизвикателствата и пречките пред сътрудничеството между университетите и предприятията. Този аспект на работата е разгледан по-подробно в работен документ на службите на Комисията;

— да се направят предложения за следващите стъпки в работата на Форума;

— да се очертаят конкретни действия за проследяване с цел укрепване на сътрудничеството между университетите и предприятията.

3.3 Основните заключения на доклада, които ще окажат влияние върху работата на Форума са:

— развитието на предприемаческа култура в университетите изисква дълбоки промени в управлението и ръководството на университетите;

— образованието в областта на предприемачеството трябва да бъде разбираемо и отрито за всички заинтересовани студенти във всички академични дисциплини;

— университетите следва да включват предприемачи и представители на бизнеса в процеса на обучение по предприемачество;

— преподавателите и учителите следва да имат достъп до обучение за преподаване в областта на предприемачеството и контакти със света на бизнеса;

— университетите и държавните научноизследователски организации следва да имат ясни дългосрочни стратегии за управление на правата върху интелектуалната собственост;

— трябва да се обърне внимание на особените предизвикателства, с които се сблъскват МСП, желаещи да създадат партньорства с университетите;

— ученето през целия живот трябва да бъде напълно интегрирано в задачите и стратегиите на университетите;

— осъвременяването/повишаването на уменията трябва да се цени и признава на пазара на труда и от работодателите;

— ученето през целия живот трябва да се развива в партньорство с предприятията – университетите не могат да го разработват и осигуряват самостоятелно;

— националните и регионалните рамкови условия трябва да осигуряват на университетите среда, която да ги насърчава да установяват сътрудничество с предприятията;

— сътрудничеството между университетите и предприятията трябва да бъде включено в институционалните стратегии; лидерството и ефективното управление на човешките ресурси са от основно значение за неговото осъществяване.

3.4 За да се улесни обсъждането на горепосочените цели, Комисията планира да предостави на Форума на ЕС за диалог между университетите и бизнеса по-добра структура от пленарни заседания и тематични семинари. Препоръчва се присъствие в интернет. То ще бъде насочено също към насърчаване на ангажираността на национални и регионални власти и участници извън ЕС.

3.5 Въз основа на резултатите от Форума Комисията възнамерява да проучи нови форми на структурирани партньорства между университетите и предприятията, по-специално МСП, и да анализира до каква степен тези партньорства биха могли да бъдат подкрепени чрез съществуващите програми на ЕС. Комисията ще проучи също така дали обхватът на диалога с предприятията би могъл да бъде разширен, така че да обхване и други сектори на образованието и обучението.

4. Общи забележки/наблюдения на ЕИСК

4.1 ЕИСК приветства усилията на Европейската комисия, с които се цели подобряване на отношенията между висшите учебни заведения и предприятията. Но изразява загриженост поради факта, че Съобщението не съдържа почти нищо друго освен потвърждение на критиките, които бяха изложени подробно в предходни документи, като достига до същото заключение: „имаме проблем и трябва да направим нещо за неговото разрешаване“. Въпреки това Комитетът е обезпокоен от това, че там, където в съобщението на Комисията се предлагат някои мерки за подобряване на сътрудничеството между висшите учебни заведения и предприятията, това е направено по едностранен начин, например „университетите следва да възприемат управленските структури на предприятията, да улеснят прякото участие на специалисти от практиката, да въведат обучение по предприемачески умения и др.“ (вж. параграф 3.3).

4.2 ЕИСК е обезпокоен от факта, че в Съобщението е възприет твърде академичен подход, а препоръките са твърде неясни и допускат тълкувания. Объркващо е използването на думата „университети“ за обозначаване на всички висши учебни заведения, независимо от техните названия и статута, който имат в държавите-членки. Различните висши учебни заведения предлагат на предприятията различни услуги. Продуктът, предлаган от учебните заведения, специализирани в предоставяне на обучение на основата на компетенциите, се различава от този, който предлагат учебните заведения, насочени към курсове на основата на знания. Например основната функция на традиционните университети, в които преобладават хуманитарните и социалните науки, както и фундаменталните изследвания, е създаването на знания и поддържането на културната приемственост.

4.3 Повечето работодатели разбират това традиционно разделение между университетите и другите форми на по-нататъшно образование. Те очакват от университетите да обучават студентите, така че те да завършват със задълбочено разбиране на изучаваната от тях специалност. Те разглеждат степените по-скоро като показател за потенциала, отколкото като свидетелства за придобити компетенции, докато от квалификациите, предоставяни от висшето образование и професионалното обучение, очакват да бъдат индикатор за компетенциите, необходими за изпълнението на задачи. Това Съобщение и придружаващият го работен документ на службите на Комисията не допринасят за изясняване на тези въпроси.

4.4 ЕИСК осъзнава проблемите, свързани с така нареченото корпоратизиране на университетите. Ние считаме, че пренасянето на образователни процеси и процедури от САЩ и механичното им прилагане в Европа няма да даде резултати. Европейските университети трябва да открият нов начин за сътрудничество с предприятията и подобряване на своите услуги, квалификации и на резултатите, които предлагат, без това да намали техния капацитет в областта на фундаменталните научни изследвания, който е от първостепенно значение за подпомагането на оцеляването на Европейския съюз в условията на световна конкуренция.

4.5 При настоящия икономически климат всички европейски висши учебни заведения трябва да станат „по-ориентирани към клиентите“ и да си дадат по-добре сметка за разходите и ползите, които носят на обществото. За да съдействат на университетите да изпълнят тази нова роля, форумите за дискусии между университетите и предприятията следва да се превърнат в идеални партньори. Трябва обаче да се даде определение на думата „клиент“ от гледна точка на обществения интерес, работодателите и отделните студенти.

4.6 Тези промени в приоритетите ще доведат до финансови последствия за университетите. Степента, в която пазарът следва да определя академичните приоритети, е фактор от основно значение, който трябва да бъде разгледан внимателно. Пълното съсредоточаване върху конкурентоспособността и насочеността към бизнеса наред с другите последствия може да бъде свързано и с ограничаване на учебните програми и научноизследователските области. Пример за тази тенденция е упадъкът на класическите дисциплини, който се наблюдава в световен мащаб. Този процес (4) не е ограничен само до хуманитарните дисциплини, но се проявява също и в класическите научни дисциплини – химия, физика и математика, а също и в икономиката и другите социални науки.

4.7 В Съобщението на Комисията се твърди, че основната цел на всяка една препоръка е европейските университети да се превърнат в „двигател на амбицията на Европа да бъде водещата световна икономика и общество на знанието“. Въпреки че това може да изглежда като много похвална цел, безпокойство буди фактът, че само университетите се определят като „двигатели“. ЕИСК би предпочел между предприятията и университетите да има равнопоставено партньорство, при което и двете страни да признават своите предимства и слабости и в равна степен да бъдат двигатели на промяната, предприятията да предоставят практически опит и знания за пазара, а университетите – интелектуално съдържание и подкрепа. ЕИСК припомня обаче, че ролята на „двигател“ на тази европейска амбиция играят и много други фактори, а не само предприятията и висшите учебни заведения. Необходимо е тази амбиция да се разгледа в цялостния контекст на европейските и националните политики и по-специално по отношение на подкрепата на обществото за образованието и за справяне с безработицата.

4.8 ЕИСК признава необходимостта учебното съдържание да бъде съобразено с пригодността за заетост и споменаването на „резултатите“ в работния документ (5.2/5.2.3/5.5.5), но продължава да счита, че това не може да бъде единствената роля на университетите. Ние обаче сме загрижени за начина, по който ще се определят тези резултати, за това кой ще ги определя и за това как професионалното образование и обучение и професионалните квалификации ще се впишат в която и да е окончателна матрица на университетското обучение и квалификации и на професионалното обучение и квалификации. Ние считаме, че определянето на тези резултати е от основно значение за съобразяване на квалификациите, получавани в процеса на обучение, с нуждите на работодателите, по-специално във връзка с МСП и микропредприятията, но отбелязваме, че предвид продължителността на обучението и бързите промени на нехармонизираните европейски пазари на труда, ще бъде трудно да се постигне съответствие между обучението и заетостта в предприятията. На студентите и абсолвентите от икономическите специалности университетите трябва да дадат необходимите теоретични знания, за да отговорят на съвременните предизвикателства на променящия се икономически свят.

4.9 Ученето през целия живот е важно за предприятията и гражданите, но в Съобщението не се разглежда проблемът, свързан с равния достъп. Това е сериозен проблем, по-специално във връзка с онези граждани, които не са получили университетско образование. Ясно е, че при липса на изрични препоръки лицата, които вече имат университетска степен, ще получат повече помощ и обучение, а онези, които нямат университетско образование, няма да се запишат в университет или университетска програма за учене през целия живот.

4.10 Тези предложения изглежда се основават на предположението, че Комисията ще може да определи областите, в които има недостиг на умения, само като проведе срещи с работодатели и представители на академичната общност. Изглежда парадоксално, че се насърчава провеждането на повече научни изследвания и същевременно се избягва да се правят препоръки за каквото и да било приложение на каквито и да било научни техники, с които да се определят точно областите, където има недостиг на умения, и да се допринесе за създаването на образователни и обучителни програми, насочени към преодоляването на този недостиг. Чрез създаването, съвместно с големите предприятия, на институции (например сдружения) във висшите учебни заведения може да се установи какви квалификации на абсолвентите са необходими на практика и да се гарантира, че квалификациите отговарят по-добре на изискванията на икономиката. Освен това такива институции могат да бъдат в помощ на абсолвентите при намиране на работа в предприятията.

4.11 Липсата на данни е особено важна във връзка с ученето през целия живот. Следва да се проведат емпирични изследвания, за да се определи ясно какви задачи се решават в предприятията и какви задачи трябва да бъдат решени. След като това бъде определено, обучението и всички последващи квалификации трябва да се насочат към постигането на набелязаните резултати. Поради практическия аспект на определянето на бизнес резултатите, е изключително важно предприятията да изпълняват своята роля в процеса на разработване и определяне на тези цели. Информирането на заинтересованите страни ще бъде от жизненоважно значение. Например когато е известно, че в даден сектор има остра нужда от работници, какъвто е случаят с морските професии, би трябвало потенциалните „студенти“ да бъдат информирани от университетите (национални и европейски), в които се провежда обучение по тези разнообразни професии, някои от които изискват много висока квалификация.

4.12 В Съобщението на Комисията (параграф 2) се казва: „В сътрудничеството между университетите и бизнеса участват две общности, които са много различни една от друга по отношение на своята култура, ценности и мисия“. След това се представя подробно начина, по който се изграждат партньорства между двете области, и се признава, че „нивото на това сътрудничество е много различно за различните държави, университети и академични специалности. Освен това степента, до която подобно сътрудничество повлиява управлението или организационната култура в двата сектора, е твърде ограничена. Университетите с обща за институцията стратегия за сътрудничество с бизнеса са твърде малко и са концентрирани в няколко държави-членки.“

4.13 В това твърдение е представен един от основните проблеми във взаимоотношенията между университетите и бизнеса – голяма част от традиционните университети не правят никакви или почти никакви опити да разберат културата, ценностите и мотивите на бизнеса и смятат, че всички промени в това разбиране трябва да се правят от бизнеса, а не от университетите. Истинското сътрудничество изисква представителите на предприятията да отчитат специфичната функция на университетите и техните различни отговорности към обществото, както и факта, че приносът им в полза на предприятията се осъществява преди всичко по непряк начин. Докато не се реши този проблем, всички препоръки относно сътрудничеството между университетите и предприятията по всяка вероятност няма да имат особена стойност.

4.14 Това твърдение подчертава още един проблем, свързан с факта, че съществуващото понастоящем сътрудничество се основава на работата на университетите с големи, често пъти многонационални предприятия с доказана социална и икономическа история. Това поставя въпроса: доколко МСП и микропредприятията могат да се надяват да окажат влияние на университетите при положение, че големите компании имат толкова слабо влияние в исторически план? За този проблем се намеква в параграф 3.3: „Трябва да се работи за преодоляване на специфичните предизвикателства, пред които са изправени МСП, за да могат и те да влизат в партньорства с университетите“. Няма обаче практически предложения за това какви могат да бъдат тези предизвикателства и решения.

4.15 Документът не съдържа ясно определение на МСП. Терминът се споменава девет пъти в Съобщението, десет пъти в оценката на въздействието и 76 пъти в работния документ на службите на Комисията, но общото впечатление от документите на Комисията е, че определението не се отнася за малките предприятия, а по-скоро за предприятията, в които работят над 200 служители и имат оборот над 10 милиона €. Определението за МСП, което Европейската комисия използва понастоящем, е:

Категория предприятия Численост на персонала Годишен оборот Общ годишен баланс Средни предприятия <250 50 млн. EUR или 43 млн. EUR Малки предприятия <50 10 млн. EUR или 10 млн. EUR Микропредприятия <10 2 млн. EUR или 2 млн. EUR

Това определение не помага на висшите учебни заведения и форума да откриват МСП, особено ако те използват данните за годишния оборот. Ние смятаме, че използваните понастоящем определения за МСП пречат да се определят партньорите сред предприятията. Следователно е желателно да се даде по-просто определение на МСП, което да отразява действителността.

4.16 Споменаването на „насърчаването на предприемачеството“ в цялата образователна система трябва да се анализира задълбочено и да се илюстрира с конкретни примери. Ние всъщност сме обезпокоени от факта, че Форумът може би не е подходящото място за обсъждане на тези толкова различни въпроси. Потребността децата да развиват своята креативност, както и другите си таланти, които ще използват в бъдещите си професии, и потребността възрастните да бъдат предприемчиви в работата си (като например учене през целия живот) са два различни въпроса.

4.17 Предприятията са обезпокоени от факта, че „предприемачеството“ се превръща в нова мода във висшето образование. Университетите играят роля за насърчаването и развиването на предприемаческото отношение едва отскоро и тя беше разширена така, че да включи обучение по предприемачество. Да цитираме Световния икономически форум („Educating the next wave of Entrepreneurs“ – „Обучение на следващото поколение предприемачи“, април 2009 г.): „Повечето твърдения за предприемачеството, които чувате, са напълно погрешни. То не е магия, нито мистерия и няма нищо общо с гените. То е дисциплина и като всяка една дисциплина може да се научи.“ Ние смятаме, че тази последна промяна, извършена от някои университети, е напълно погрешна. Университетите могат да научат хората да извършват необходими за бизнеса задачи като счетоводство, маркетинг, процедури, свързани с мениджмънта, но дори университетските преподаватели не могат да научат хората да оценяват и поемат финансови и лични рискове, които твърде често се взимат в разрез с рационалната логика.

4.18 ЕИСК препраща към своето становище относно „Партньорство между образователните институции и работодателите“ (5), в което също са представени много идеи по тази тема.

5. Бележки относно работния документ на службите на Комисията

5.1 ЕИСК е загрижен поради факта, че в Работния документ, упоменат в Съобщението (параграф 2), не се казва нищо повече от това, което вече се съдържа в основното Съобщение. Всъщност, работният документ създава единствено объркване, тъй като в него се съдържат предположения без никакви или почти никакви доказателства в подкрепа на заключенията.

5.2 Работният документ очевидно е изготвен да отразява гледната точка на университетите за това какво те могат да направят, за да спечелят от сътрудничеството си с предприятията. Това ни безпокои, тъй като не предлага балансирано становище за това какво следва да прави Форумът. Също така разграничаването между университетите, институциите за по-нататъшно обучение и другите образователни институции е изключително неясно и не е ясно дали се предлага всички университети да станат образователни институции или всички образователни институции да станат университети.

5.3 ЕИСК счита, че работният документ е една пропусната възможност, той не предлага по-широка бизнес перспектива и не поставя специфичните за МСП проблеми.

Брюксел, 17 декември 2009 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Mario SEPI

(1) Вж. становищата на ЕИСК от 4 ноември 2009 г. относно „Университети за Европа“ докладчик: г-н Joost van IERSEL (ОВ C 128, 18.5.2010 г., стр. 48) и относно „Сътрудничество и трансфер на знания между научноизследователските организации, индустрията и МСП – важна предпоставка за иновации“, докладчик: г-н Gerd WOLF (ОВ C 218, 11.9.2009 г.)

(2) Европейска научна фондация (ESF), 2008 г., „Higher Education Looking Forward: An Agenda for Future Research“ („Перспективите пред висшето образование: програма за бъдещи научни изследвания“) от John Brennan, Jürgen Enders, Christine Musselin, Ulrich Teichler и Jussi Välimaa).

(3) Съобщение на Комисията до Съвета и Европейския парламент от 10.05.2006 г.„Постигане на резултати по програмата за модернизация на университетите: образование, научноизследователска дейност, иновации“, COM(2006) 208 окончателен.

(4) Wilshire, Bruce. 1990 г. „The Moral Collapse of the University: Professionalism, Purity and Alienation“ („Моралният колапс на университетите: професионализъм, чистота и отчуждение“), Albany: State University of New York Press; Readings, Bill. 1996 г. „The University in Ruins“ („Университетът в развалини“); Cambridge, Harvard University Press.

(5) Становище на ЕИСК, прието на 24 март 2009 г., докладчик: г-н MALOSSE (ОВ C 228, 22.9.2009 г., стр. 9)