[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |

Брюксел, 24.11.2009

COM(2009) 649 окончателен

РАБОТЕН ДОКУМЕНТ НА КОМИСИЯТА

ИНФОРМАЦИОНЕН ДОКУМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ ДО СЪВЕТА ПО ЗАЕТОСТ, СОЦИАЛНА ПОЛИТИКА, ЗДРАВЕОПАЗВАНЕ И ПОТРЕБИТЕЛСКИ ВЪПРОСИ КРИЗАТА В ЗАЕТОСТТА ТЕНДЕНЦИИ, РЕШЕНИЯ В РАМКИТЕ НА ПОЛИТИКИТЕ И ОСНОВНИ ДЕЙСТВИЯ

РАБОТЕН ДОКУМЕНТ НА КОМИСИЯТА

ИНФОРМАЦИОНЕН ДОКУМЕНТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ ДО СЪВЕТА ПО ЗАЕТОСТ, СОЦИАЛНА ПОЛИТИКА, ЗДРАВЕОПАЗВАНЕ И ПОТРЕБИТЕЛСКИ ВЪПРОСИКРИЗАТА В ЗАЕТОСТТАТЕНДЕНЦИИ, РЕШЕНИЯ В РАМКИТЕ НА ПОЛИТИКИТЕ И ОСНОВНИ ДЕЙСТВИЯ

ТЕНДЕНЦИИ НА ПАЗАРИТЕ НА ТРУДА В ЕС

Слабите икономически резултати доведоха до свиване на заетостта и до безработица...

Към средата на 2009 г. заетостта в ЕС отбеляза спад от 4,3 милиона работни места (или 1,9 %) в сравнение с предходната година, засегнал почти всички сектори, който обаче бе особено силно изразен в строителството и промишлеността. Положението на пазара на труда се влоши във всички държави-членки, но най-осезаемо в балтийските държави, Ирландия и Испания, където драстичният срив на пазара на недвижими имоти доведе до свиване на заетостта в строителния сектор. За разлика от това в някои държави-членки, като например Белгия и Германия, равнището на заетост остана относително неподатливо на влиянието на кризата, което отчасти се дължеше на широкото прибягване до мерки като частична безработица и други мерки. (вж. диаграма 1)

Диаграма 1: Промяна в заетостта (в процентно изражение) в държавите-членки на ЕС в периода от второто тримесечие на 2008 г. до второто тримесечие на 2009 г.

[pic]

Източник: Евростат, национални отчети. Некоригирани по отношение на сезонните разлики данни за промяната в сравнение с предходната година.

… но ръстът на безработицата засега е овладян

Въпреки отчетливите признаци за влошаване, до този момент европейският пазар на труда понесе сравнително добре стремглавия икономически спад. Безработицата нарасна (вж. диаграма 2), но в по-малка степен в сравнение с опасенията, породени от остротата на рецесията и резкия спад на доверие. Така например, независимо от по-резкия в сравнение със САЩ икономически спад и по-силно изразения срив в доверието на стопанските субекти в ЕС, равнището на безработицата в ЕС към септември 2009 г. е нараснало с 2,1 процентни пункта в сравнение с предходната година, докато ръстът в САЩ е по-ясно изразено с 3,6 процентни пункта. Въпреки това равнището на безработицата в ЕС продължи своята възходяща тенденция, започнала през пролетта на миналата година, и към септември 2009 г. достигна 9,2 %, което е повишение с 2,5 процентни пункта в сравнение с пролетта на 2008 г. Общото равнище на безработица се е увеличило с над една трета (38 %), или с 6 милиона, като достигна 22,1 милиона безработни.

Диаграма 2: Равнища на безработицата в държавите-членки на ЕС

[pic]

Източник: Евростат, серийно издание, посветено на безработицата. Коригирани по отношение на сезонните разлики данни. Забележка: Данните за Обединеното кралство обхващат периода юли 2008 г.—юли 2009 г., а за Естония, Гърция, Италия и Румъния — периода второ тримесечие на 2008 г.—второ тримесечие на 2009 г.

…, като най-засегнати засега са младежите, нискоквалифицираните и мигрантите, а сред тях — лицата на временна заетост…

Кризата засяга по различен начин мъжете и жените. Първоначално мъжете бяха по-силно засегнати от спада в сравнение с жените, тъй като в много от най-силно засегнатите от кризата сектори преобладава мъжката заетост[1]. Заетостта при жените обаче също бе сериозно засегната през последните месеци в резултат на разпростирането на кризата и в други сектори, в които — в сравнение с първоначално засегнатите — половете са по-равностойно представени. Констатиран бе и траен висок ръст на безработицата сред младежите, особено сред младите мъже, което свидетелства за нарастващата необходимост от мерки за справяне с младежката безработица. Сред най-засегнатите са и нискоквалифицираните и мигрантите с недостатъчни умения, което в известна степен съответства на най-изложените на риск по време на икономическия спад сектори и професии, като строителството и работните места, свързани с използване на физически труд, изискващи ниска квалификация или неизискващи квалификация. От гледна точка на вида на заетостта сравнително най-засегнати от загубата на работни места са лицата, работещи на временен трудов договор. Всички тези категории са традиционно най-застрашените групи на пазара на труда, а наблюдаваният понастоящем спад дори още повече утежни тяхното положение.

Диаграма 3: Повишение на равнището на безработицата по пол, възраст, степен на квалификация и националност в периода от второто тримесечие на 2008 г. до второто тримесечие на 2009 г.

[pic]

Източник: Евростат, Проучване на работната сила в ЕС. Некоригирани по отношение на сезонните разлики данни.

…и все още има вероятност условията на пазара на труда да се влошат допълнително, преди да настъпи подобрение

Независимо от наскоро излъчените от икономиката окуражаващи сигнали, пазарите на труда все още не са изпитали въздействието на икономическата криза в цялата му пълнота. Въпреки че те като цяло доказаха своята относителна устойчивост, все още се очаква в периода 2009—2010 г. в ЕС да бъдат закрити някъде около 7,5 милиона работни места, като до 2010 г. нивото на безработица евентуално ще достигне около 10,3 %, което е увеличение с над 3 процентни пункта в сравнение с равнищата от 2008 г. Историческият опит сочи, че заетостта реагира с известно закъснение на промените в икономическата конюнктура, а според повечето предвиждания темповете на икономически растеж ще останат умерени през идващите няколко години, независимо от факта, че изглежда възстановяването е вече в ход. Основните последствия от резкия спад в икономическата дейност през есента на миналата година започнаха да се усещат едва през 2009 г. и може да се очаква в течение на определен период от време условията на пазара на труда да се влошават дори и след възобновяването на икономическия растеж.

Налице са признаци за съществено запазване на работни места, тъй като изглежда до този момент повечето мерки за приспособяване са намерили израз по-скоро в намаляване на производителността, отколкото в закриване на работни места. Друг механизъм за приспособяване към намаленото търсене и към икономическия спад бяха отстъпките, направени по отношение на заплащането, в замяна на стабилността на заетостта.

Като цяло пазарът на труда в ЕС се приспособи към кризата основно чрез намаляване на производителността на работната ръка, а не чрез свиване на заетостта: в Австрия, Белгия, Германия, Италия и Нидерландия почти всички мерки за приспособяване на пазара на труда се състояха в намаляване на производителността, докато намаляването на заетостта бе минимално. Нарасналата грижа за запазване на работните места отразява както схващането на фирмите, че част от намаляването на производството има временен характер (и те съответно се стремят да не допуснат лишаване от специфичен за фирмата човешки капитал), така и усилията на органите на публичната власт за възпиране на ръста на безработицата, например чрез мерки за частична безработица.

Намалялото производство обаче, в съчетание със запазването на работните места, доведе до съществено повишаване на разходите за труд на единица продукция. Ако производителността на работната ръка не се върне към по-нормални равнища, разходите за труд на единица продукция не намалеят и конкурентоспособността на предлаганите от фирмите цени не се подобри, съществува сериозен риск през следващите месеци тази тенденция за запазване на работните места да отпадне и да се стигне до допълнително влошаване на положението по отношение на безработицата, освен ако не се постигне значителен ръст на икономическата дейност.

Отговорите в рамките на политиките до този момент

Пакетите от данъчни стимули и националните планове за възстановяване включват мерки в подкрепа на заетостта[2]…

В отговор на тежката криза ЕС и неговите държави-членки, включително централните банки, предприеха особено значими действия в рамките на политиките. В националните планове за възстановяване са включени разпоредби относно заетостта, образованието, обучението и социалните политики. Като цяло на равнище ЕС пакетът от стимули, залегнали в програмите за възстановяване на държавите-членки, достигна 1,8 % от БВП (диаграма 4). Положението в държавите-членки е различно както по отношение на обхвата на пакета от стимули, така и по отношение на въздействието на кризата върху растежа и безработицата; някои държави, като Латвия и Литва, бяха особено силно засегнати от кризата и принудени да прибегнат до мащабни програми за консолидиране на бюджета. Мерките, предприети в подкрепа на правилното функциониране на пазара на труда и повишаването на покупателната способност на домакинствата представляват почти половината от въведените от държавите-членки мерки за възстановяване. Австрия, Белгия, Финландия, Германия, Испания, Швеция и Обединеното кралство прибегнаха до най-големи данъчни стимули именно във връзка с мерки, принадлежащи към тези две категории.

Диаграма 4: Преглед на финансирането на мерките за възстановяване в плановете за възстановяване на държавите-членки на ЕС

[pic]

Забележка: По отношение на Унгария е докладвано за брутно финансиране в размер на 1,45 %.

Източник: службите на Комисията

… като мерките на държавите-членки по отношение на заетостта са съсредоточени върху трите приоритетни направления, договорени на равнището на ЕС

Отговорът на политиката по заетостта обхвана и трите приоритета, договорени в рамките на Европейския съвет: запазване на трудовата заетост, създаване на работни места и насърчаване на мобилността; усъвършенстване на уменията и задоволяване на нуждите на пазара на труда; подобряване на достъпа до заетост и подкрепа за домакинствата.

Като цяло пазарите на труда в ЕС първоначално реагираха на кризата чрез приспособяване на производството и на общото работно време в отговор на намаленото търсене, а не чрез намаляване на равнищата на заетост. Програмите за компенсиране на частичната безработица, по които работодателите могат да кандидатстват за временна помощ от държавата за допълване на възнагражденията на работниците на намалено работно време, предпазиха европейските работни места от първоначалното въздействие на рецесията. Относителната устойчивост на пазара на труда на ЕС до този момент на практика донякъде отразява повишеното използване на тези национални мерки за приспособяване (например схемите за частична безработица и намалено работно време, временно затваряне и пр.), чрез които се цели запазване на съществуващите работни места, като същевременно се повишават шансовете за заетост на работниците, в това число и на най-уязвимите, чрез засилени програми за обучение (в Кипър, Германия, Испания, Унгария, Ирландия, Италия, Литва, Нидерландия, Австрия и Португалия), както и подпомагане на прехода от едно работно място към друго (в Кипър, Чешката република, Испания и Нидерландия). Тези мерки се оказаха по-ефикасни, когато включваха условие за спазване на определени критерии, като обвързване със свързано с работата обучение, насочено към повишаване на шансовете за заетост на работниците и към улесняване на евентуалното им преминаване на нови работни места, като например в Чешката република и в Нидерландия, където обучението бе задължително за всички работници в положение на частична безработица, а също и в Австрия, Белгия, Германия и Унгария. По-строгите условия, наложени на фирмите, например в Австрия, Унгария, Нидерландия и Словения, имаха за цел също така да ограничат риска от загуби на ефективност или от отлагане на понякога неизбежното реструктуриране на предприятие или фабрика.

В условията на криза възможностите и стимулите за обучение бяха увеличени в повечето държави, като обучението на работното място все повече се признава като основно средство за повишаване на пригодността за заетост на вече заетите лица. За да се отговори по-добре на нуждите на пазара на труда, редица държави-членки си поставиха за основна цел модернизирането и подобряването на административния капацитет на публичните служби за заетост (ПСЗ). Няколко национални ПСЗ (например в Обединеното кралство, Нидерландия, Белгия, Германия, Финландия, Швеция) създадоха специални системи за ранна намеса — често в сътрудничество със социалните партньори, общините и другите заинтересовани страни на пазара на труда. Тези системи бяха насочени към гарантиране на бърз и сигурен преход за лицата, изложени на риск от съкращаване, и по този начин — към предотвратяване на дълготрайната безработица.

Като част от своите пакети за възстановяване редица държави-членки предприеха действия в подкрепа на доходите на най-уязвимите си граждани, например посредством увеличаване на равнището на минималния доход или на минималното възнаграждение, разширяване на обхвата или на периода на изплащане на обезщетенията при безработица, укрепване на системата на другите социални престации, или посредством въвеждане на данъчни облекчения или освобождаване от данъци на конкретни групи. Някои държави също така инвестират в своите инфраструктури за здравеопазване, за дългосрочни грижи, в детски заведения или в структурите за социално настаняване. Тези действия са насочени, от една страна, към насърчаване на заетостта, а, от друга страна, към подобряване на достъпа до социални услуги за всички, в това число и на най-уязвимите. Това е особено важно, за да се окаже подкрепа на заетостта на жените и на равнопоставеността между половете и да се предотврати наблюдаваното при предходни рецесии продължително отпадане от пазара на труда на някои работници.

Редица мерки бяха предприети в подкрепа на активното приобщаване на най-отдалечените от пазара на труда работници и за насърчаване на заетостта при най-силно изложените на риск от изключване лица: укрепване на публичните служби за заетост, така че те да могат да предлагат индивидуализирана подкрепа в по-голям обем (България, Дания, Германия, Гърция, Испания, Франция, Литва, Нидерландия, Португалия, Австрия, Словения и Обединеното кралство); разширяване на достъпа до обучение (България, Чешката република, Германия, Гърция, Франция, Финландия, Ирландия, Литва, Португалия и Обединеното кралство); субсидиране на заетостта за най-силно откъснатите от пазара на труда лица (Франция, Унгария и Литва) и насърчаване по-специално на заетостта на хора с увреждания (Испания и Румъния)… Няколко държави-членки въведоха временно намаляване на социалноосигурителните вноски, за да стимулират търсенето на работна ръка по време на кризата; специфични мерки бяха насочени към по-възрастните работници, за да се избегне прибягването до схеми за ранно пенсиониране (Полша и Португалия).

РАМКА НА ПОЛИТИКИТЕ

Трите приоритета, определени от Европейския съвет, остават правилната рамка за действие в областта на политиките:

Запазване на трудовата заетост, създаване на работни места и насърчаване на мобилността

Въпреки че по отношение на заетостта все още не са подробно оценени непосредствените и по-дългосрочните последици от мерките за стимулиране и за възстановяване, към днешна дата е ясно, че те са доказали своята ефективност по отношение на ограничаване на ръста на безработицата в няколко страни, особено що се отнася до мерките за частична безработица. Фактите показват, че мерките ще бъдат най-ефективни, ако бъдат разработени с участието на социалните партньори, както и че разходите за стимулиране не бива да бъдат забавяни от сложни процедури за кандидатстване.

Предвид очакваното допълнително повишаване на безработицата, схемите за частична безработица могат да продължат да изпълняват предназначението си в краткосрочен план, при условие че действително запазят своя временен характер и целенасоченост, и останат приложими само за фирми, за които може да се твърди, че спадът в търсенето се дължи на извънредни и временни обстоятелства. Поради променящите се условия на пазара на труда, критериите за допустимост, сроковете и бюджетните параметри на тези схеми трябва да се преразглеждат на всеки 6 месеца, което да позволи едно по-добро насочване и управление на ресурсите. Освен това, тъй като те могат да доведат до масово пренасищане на фирмите с персонал, краткосрочните мерки трябва да бъдат допълнени от мерки в подкрепа на пригодността за заетост и за облекчаване на преминаването на нови работни места.

От гледна точка на съгласуваността с дългосрочните цели, мерките за частична безработица гарантират определена сигурност, основно във връзка със заеманото работно място от работника: сигурността се губи при напускане на защитеното работно място. В съответствие с дългосрочния подход за гъвкава сигурност, от първостепенна важност е да се предостави сигурност на работното място в по-общ план, която да позволява на хората да се местят в по-високопроизводителни сектори на икономиката, ако това е необходимо. Възможен начин за да се постигне това, е да се съчетаят мерките за частична безработица с обучение, както и да се въведе, или разшири, ако вече съществува такава, система от привилегии в работата или данъчни кредити. Като се има предвид дълбочината и естеството на кризата, е много вероятно да бъде необходимо значително преструктуриране, успоредно с излизането на икономиката от кризата (например в секторите на строителството, финансовите услуги, автомобилната промишленост). Това навежда на мисълта, че е твърде възможно на мястото на днешната безработица да се появят повече съкращения на по-късен етап, особено ако възстановяването стане факт по-бавно от очакваното.

Подобряването на положението на пазара на труда също изисква увеличаване на усилията в подкрепа на създаването на работни места. Редица държави-членки вече са въвели финансови стимули и субсидии при назначаване с цел създаване или запазване на работни места за определени групи работници. Стартиращите предприятия и инвестициите, предназначени за развиване на бизнеса, могат да бъдат улеснени чрез намаляване на бюрократичните спънки и административните изисквания към предприятията, както и чрез по-голяма достъпност на финансовите средства и услуги за подпомагане за новите предприемачи и фирми. Целесъобразно е да се предвидят стимули за инвестиране в иновативни и бележещи подем сектори (като „зелени“ работни места, а също и „бели“ работни места); също така, социалната икономика е важен източник на работни места, тъй като е по-малко зависима от промяната на конюнктурата и често предлага трудоемки и общественополезни услуги.

Усъвършенстване на уменията и задоволяване на нуждите на пазара на труда:

С оглед на нарастването на безработицата и намаляването на свободните работни места е особено важно да бъдат въведени ефективни системи за активиране. По-голямото акцентиране върху отговорностите на търсещите работа лица трябва да върви ръка за ръка с предоставянето на висококачествени услуги и програми за търсене на работа и на адекватен заместващ доход, особено за хората с твърде малки перспективи за заетост.

Борбата с безработицата изисква укрепване на активните политики на пазара на труда, по-добро насочване на програмите и услугите, както и увеличаване на капацитета на публичните служби по заетостта. Целта е да се осигури защитеността на индивидуалния професионален път на физическите лица (развитие на уменията, пригодността за заетост и на мрежи за социална закрила) и да се гарантира сигурността на предприятията при наемане на работа, при едновременно справяне с повишената неустойчивост на пазара на труда и със заплахата от (масови) съкращения. За мъжете и жените, които срещат трудности при намирането на ново работно място, е целесъобразно да се възприеме подходът, изискващ „обучението да предшества наемането на работа“. По отношение на работната сила като цяло, повишаването на професионалните умения и придобиването на нови професионални умения е особено важно за осигуряване на приспособимостта и пригодността за заетост в несигурни времена. Организациите, упражняващи дейност в областта на образованието и обучението, следва да откликват на нарастващите нужди на пазара на труда в условията на криза. Активната политика на пазара на труда трябва да отговаря и на нуждите на младите хора, за които липсата на професионален опит често е главната пречка, за да получат достъп до мерките за подпомагане и да си намерят работа за първи път.

Професионалната, секторната и географската мобилност може да улесни преминаването на нови работни места и да спомогне да се предотврати дълготрайната безработица. Един подход за ранна намеса изисква постоянно сътрудничество между ПСЗ и работодателите, за да се извърши тази намеса преди да настъпят реалните съкращения. Засиленото сътрудничество между службите по заетостта, органите на публичната власт, организациите за обучение и най-вече работодателите и социалните партньори също е от ключово значение за предоставяне на адекватни услуги, включително програми за професионална квалификация и пренасочване и младежки стажове. Това сътрудничество също така е абсолютно необходимо, за да се подготви работната сила за бъдещите нови работни места, особено в секторите, бележещи определен подем.

Увеличаване на достъпа до заетост и подкрепа на домакинствата:

Един от ключовите фактори, обуславящи по-големия достъп и обвързаност с работата, е начинът, по който е замислена системата за данъчно облагане и социално осигуряване. Ето защо следва да се засили взаимното допълване между активните политики на пазара на труда и данъчните и осигурителните системи. Спецификата на данъчните и социалноосигурителните системи, като например т.нар. капани на безработицата или съвместното семейно подоходно облагане, може да обезкуражи работниците, чиито доходи са с второстепенно значение, и тези, осигуряващи издръжката на лица на тяхна издръжка, да навлязат (наново) или да останат на пазара на труда, особено на пълно работно време. За да се подтикнат по-възрастните работници да останат на пазара на труда, трябва да се избягват възможностите за ранно напускане на пазара на труда. Намаляването на несвързаните с трудовото възнаграждение разходи за работната сила би могло да се превърне в инструмент, подпомагащ по-специално хората в неблагоприятно в редица аспекти положение (нискоквалифицираните работници, младите и по-възрастните работници) да останат на пазара на труда.

Увеличаването на необлагаемия праг на данъка върху дохода може да доведе до значително данъчно облекчение, което е от най-голям интерес за лицата с ниски доходи, за които е предназначена тази мярка; Швеция въведе данъчни облекчения върху доходите от платена професионална дейност. Това е в съответствие с дългосрочната цел да се направи трудът по-доходоносен и се очаква да има положително въздействие върху трудовата заетост в дългосрочен план.

Докато намаляването на несвързаните с трудовото възнаграждение разходи за работната сила е важна мярка за увеличаване, но също и за запазване на нивото на заетост, рисковете, свързани с непроизводствените разходи, са високи: намаляване на данъците, социалноосигурителните вноски и другите несвързани с трудовото възнаграждение разходи за работната сила на работодателите трябва да се предвижда само ако тези мерки дават непосредствено отражение върху решението на работодател да наеме или запази своя персонал — например чрез предоставяне на субсидии за договори на непълно работно време при по-привлекателни условия за фирмите. Ако няма непосредствен ефект върху наемането на работна ръка, други временни правителствени разходи на същата равностойност, целящи пряко да подкрепят увеличаването на заетостта в трудоемките сектори, изпитващи недостиг на квалифицирана работна ръка (например в здравния сектор), биха били по-ефективни в краткосрочен план.

Ще бъде необходимо да се обърне значително внимание на подкрепата за доходите на домакинствата докато възстановяването не стане факт, макар капацитетът на държавите-членки ясно да се различава в това отношение. Предимствата на един такъв подход в някои случаи са твърде малки или тяхната продължителност е много ограничена във времето. От друга страна, необходимо е правилно да се определят системата и размерът на престациите, за да се ограничи обезкуражаващото въздействие на тези престации върху приемането на работа от техните бенефициенти. Работниците на срочен договор и на непълно работно време следва също да бъдат осигурявани срещу безработица и други социални рискове. Също така повече внимание е необходимо да се отдели и на самостоятелно заетите лица, които често нямат осигуровка срещу загуба на работа, и на младите хора, които са в особено затруднено положение.

Директните социални трансфери са от съществено значение за смекчаване на неблагоприятните социални последици, тъй като те достигат много бързо до намиращите се в най-голяма нужда и дават пряк положителен импулс на икономиката; органите на публичната власт могат да използват съществуващите канали, за да направят така, че престациите да достигат до домакинствата, и съответно могат без никакво затруднение да използват критерии за насочване. Системата от престации следва да подкрепя дейността и адаптирането към промените, като по този начин допринася за по-доброто функциониране на трудовия пазар, когато икономиката се възстанови. Въпреки това трансферите на доходи от органите на публичната власт към домакинствата черпят от силно ограничени финансови средства, често пряко увеличавайки размера на вътрешния дълг. Тези трансфери могат също да породят зависимост от престациите и да доведат до намаляване на предлагането на работна ръка, като по този начин станат причина за неефективно и неправилно функциониране на пазарите на труда. Ето защо разходите за подобни престации би трябвало да намаляват успоредно с възстановяването на пазара на труда.

Работниците на временен договор бяха масово уволнявани в страните, в които е налице дисбаланс между несигурните краткосрочни договори и постоянните договори. За да издигнат на по-високо равнище правата на тази група работници, държавите-членки предприеха различни подходи: някои ограничиха максималната продължителност на временния договор на 2 години като част от нова нормативна уредба за борба с кризата; други удължиха максималната продължителност на временните договори отвъд 2 години. При всички обстоятелства най-важното е социалните партньори и властите да работят заедно, за да гарантират, че възможно най-голям брой работници ще бъдат задържани на пазара на труда, както и че трудовото законодателство и договорните отношения осигуряват адекватни права и задължения на работниците и на работодателите. Това предполага да се води борба със сегментирането на пазарите на труда чрез реформи в съответствие с подхода за „гъвкава сигурност“, при който фокусът се премества от защитата на работното място върху сигурността на заетостта на пазара.

ПЕТ ОСНОВНИ ДЕЙСТВИЯ ЗА 2010 И СЛЕДВАЩИТЕ ГОДИНИ

Тежестта на сегашната рецесия е основание за продължаване и засилване на политиките, свързани с пазара на труда, и за осигуряване на подкрепа за доходите на най-нуждаещите се, дори ако БВП отбележи бавно покачване през следващата година, каквито са очакванията. Веднъж след като икономиката покаже признаци на растеж, акцентът ще трябва постепенно да се премести от краткосрочните антикризисни мерки върху структурните реформи на пазара на труда, насочени към стимулиране на потенциала за растеж и завръщане на хората на пазара на труда, както наскоро бе подчертано от Комитета по заетостта[3]. Постигането на последното също така изисква увеличаване на ефективната възраст за пенсиониране, като се позволи на хората и те бъдат мотивирани да работят по-дълго чрез политики, свързани с пазара на труда, за насърчаване на по-добри практики за управление на възрастта на работните места и амбициозни реформи, с които в пенсионните системи се въвеждат стимули за работа. За тази цел гъвкавата сигурност и активното включване осигуряват интегрирана рамка, която позволява на държавите-членки да набележат адекватен набор от приоритети, съобразен с техния пазар на труда и социалните условия и предизвикателства. От особено важно значение в това отношение са стратегиите за гъвкава сигурност, които улесняват прехода към работа, премахват пречките за участие и правят възможен възходящия преход в рамките на пазара на труда. В съответствие с общите принципи на ЕС в областта на гъвкавата сигурност следните пет основни действия играят ключова роля за смекчаване на неблагоприятните последици от кризата за заетостта и за завръщане към устойчив растеж на заетостта след приключване на кризата:

1. Инвестиране в ефективни мерки на пазара на труда и умения, за да се избегне дълготрайната безработица

Главният приоритет е да се инвестира в ефективни мерки на пазара на труда, адекватна социална защита и съответни разпоредби в областта на образованието и обучението, за да не се даде възможност на безработицата да придобие структурен характер. Задържането на мъжете и жените на работа разширява основата за събиране на вноски за данъчното и социалното осигуряване и по този начин допринася за устойчивостта на публичните финанси, макроикономическа стабилност и гладкото функциониране на системите за социална защита. Свързаните със заетостта услуги трябва да бъдат подобрени, за да достигнат до всички нуждаещи се, включително и до младите хора и работниците, застрашени от уволнение. Мерките за намеса следва да бъдат навременни и целенасочени и да се стремят взаимно да се допълват с други мерки, имащи за цел да направят труда икономически по-привлекателен и по-възнаграждаващ, с цел обезпечаване на преходите, както и намаляване на бездействието и на продължителността на периодите на безработица. Това следва да се съчетае с мерки, насочени към даване на възможност и мотивиране на хората да работят по-дълго чрез политики, свързани с пазара на труда, насърчаващи по-добрите практики за управление на възрастта на работните места и амбициозни реформи на стимулите за работа в пенсионните системи. Най-добрите резултати се получават чрез персонализирана подкрепа с акцент върху търсенето на работа за хората с висок потенциал по отношение на пригодността за заетост и чрез по-всеобхватна, съобразена с отделния индивид помощ за онези, които имат повече трудности. На безработните и на работниците в режим на частична безработица и в западащи сектори следва да се предложи участие в програми за повишаване на квалификацията и за преквалификация. Тези програми трябва да бъдат разработени така, че да обхванат необходимите бъдещи умения за нуждите на пазара на труда и да извършват подготовка за етапа на възстановяване.

Държавите-членки се насърчават да използват по-добре съществуващите европейски фондове, по-специално ЕСФ и ЕФРР, за подкрепа на мерките за възстановяване, включително повишаване на ефективността и укрепване на капацитета на публичните служби по заетостта, подобряване на ефикасността и ефективността на услугите, предлагани на търсещите работа и на работниците и фирмите в процес на преструктуриране.

2. Помощ за бизнеса при създаването на нови работни места

От съществено значение е да се насърчава създаването на работни места чрез улесняване на започването на бизнес и укрепване на услугите за подпомагане на новите предприемачи и фирми. Налице е по-специално голям потенциал за създаване на нови предприятия сред жените, който следва да се оползотвори. Следва да продължат усилията за улесняване на достъпа до финансиране и кредитиране, както и стимулите за фирмите да създават или запазват работни места и предлагат стажове. Наличието на засилен и конструктивен диалог със социалните партньори е също фактор от ключово значение, за да се гарантира, че развитието на работната заплата съответства на равнището на производителността и на отрасловите и местните условия на пазара на труда.

ЕСФ, ЕФРР и другите фондове на ЕС могат да се използват по-добре за насърчаване на предприемачеството, самостоятелната заетост и за подкрепа за малките и средните предприятия и микропредприятията. Финансовите стимули за иновациите и обучението могат да помогнат, от една страна, за оползотворяване на потенциала на секторите, които са в подем, на новите технологии и на новите начини за правене на бизнес, а от друга страна, за развитие на социалната икономика.

3. Запазване на работните места чрез гъвкава организация на труда

На фона на растящата безработица вътрешната гъвкавост е особено полезен инструмент за запазване на работните места: през 2010 г. мерките за частична безработица все още могат да се разглеждат като ефективен начин за запазване на заетостта на работниците, които иначе биха били уволнени, включително и в малките и средните предприятия. Тези схеми могат да смекчат социалните последици от кризата в краткосрочен план, да предотвратят значителни съкращения и разходи на фирмите за (пре)наемане и да попречат да бъде загубен специфичен за фирмата човешки капитал. Въпреки това тези мерки трябва да бъдат разработени по икономически обоснован и балансиран начин: те следва да бъдат съчетавани с обучение или преквалификация, да се прилагат само за фирми със стабилна основа, като тяхната продължителност и критериите за прилагане следва да бъдат обект на редовен преглед. В секторите и фирмите, които са изправени пред структурни загуби по отношение на външната конкурентоспособност, мерките трябва да бъдат насочени към снабдяване на работната сила с необходимите умения за нови работни места, за да се улесни преходът към дейности, бележещи определен ръст.

4. Подкрепа на младите хора и на най-засегнатите от кризата лица

Най-голямата заплаха, произтичаща от ръста на безработицата, се заключава в перспективата за изключване завинаги от пазара на труда. Вече е по-трудно за младите хора, особено за тези с ниска квалификация и за хората с определена степен на маргинализация, да навлязат или да се завърнат на пазара на труда. Ето защо следва да се издигнат на по-високо равнище мерките в подкрепа на заетостта сред уязвимите групи, особено чрез увеличаване на икономическата привлекателност на работата, осигуряване на престации, свързани с упражняваната трудова дейност, целево намаляване на несвързаните с работната заплата разходи за труд и чрез предоставяне на други субсидии. По-специално що се отнася до младите хора, стажовете с цел придобиване на професионален опит и начално професионално обучение, иновативните методи на обучение, като обучение въз основа на конкретни проекти, могат да улеснят прехода от училище към работа. Гъвкавите учебни пътеки могат да помогнат за постепенното придобиване на нови умения и квалификация, за напредване в системата за образование и обучение и за намиране на работа и развитие на работното място. По отношение на нискоквалифицираните и по-възрастните безработни основен приоритет е предлагането на подходящо обучение, за да запазят пригодността си за заетост. Изключването за постоянно може да представлява определен риск за жените, особено за онези от тях, които полагат системни грижи за деца или свои близки, тъй като те вече съставляват по-голямата част от неактивните лица, работещите при частична заетост по принуда и лицата, чиито доходи са с второстепенно значение по отношение на тези, които осигуряват основната издръжка. Необходими са специални мерки, за да се предотврати излизането от пазара на труда и напълно да се оползотвори пълният потенциал, който представлява резервът от женска работна ръка. Инициативите в подкрепа на търсенето на работа и за подпомагане на доходите на уязвимите лица, търсещи работа, трябва да бъдат по-добре координирани, а тяхното въздействие да се следи внимателно, за да се избегнат прекомерните непродуктивни разходи и отрицателното влияние върху схемите за социална закрила. Моделите за управление на публичните служби по заетостта следва да се развиват в посока към ефективно сътрудничество с други правителствени, неправителствени и частни институции (например общини, неправителствени организации, търговски камари, обучаващи организации, агенции, предлагащи услуги по заетостта) и преди всичко с фирмите и социалните партньори, с цел изграждане на публично-частни партньорства.

5. Подобряване на положението на хората, работещи на нестандартни договори

Нарастването на безработицата и произтичащите от нея социални разходи засягат несъразмерно работещите на временни и други нестандартни договори, които често имат недостатъчно покритие от системите за осигуряване при безработица и активните политики на пазара на труда (свързвани обикновено с предоставянето на определени престации). В настоящия контекст е важно да се подобри сигурността на заетостта и да се подкрепи преминаването от една на друга работа. Също въпрос от ключово значение е борбата със сегментирането на пазарите на труда, като се провеждат реформи в съответствие с подхода за „гъвкава сигурност“, при който фокусът се премества от защитата на работното място върху сигурността на заетостта на пазара. Социалният диалог може да помогне възможно най-голям брой работници да бъдат задържани на пазара на труда, както и за това законодателството в областта на социалното осигуряване и заетостта да предостави адекватни права и задължения на работниците и на работодателите при всички видове договори.

[1] „Growth, Jobs and Social Progress in the EU“, Комитет за социална закрила, септември 2009 г.

[2] Комисията ще продължи да следи мерките за справяне с кризата в тясно сътрудничество с Комитета по заетостта, Комитета по социална закрила и Комитета за икономическа политика. По-подробен преглед на предприетите от държавите-членки мерки по отношение на заетостта е на разположение на адрес: http://www.eu-employment-observatory.net/resources/meetings/MISEPSwedenSummaryTables.pdf

[3] „Bringing more people into the labour markets“ EMCO ADHOC/18/201000