СЪОБЩЕНИЕ НА КОМИСИЯТА

Насоки относно прилагането на конкурентното право на Съюза към колективните трудови договори във връзка с условията на труд на самостоятелно заетите лица, работещи сами

(2022/C 374/02)

1. Въведение

(1) В настоящите Насоки се определят принципите за оценка съгласно член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“) на споразумения между предприятия, решения на сдружения на предприятия и съгласувани практики (наричани заедно „трудови договори“), сключени в резултат на колективни преговори между самостоятелно заети лица, работещи сами, и едно или няколко предприятия („контрагент(и)“) относно условията на труд на самостоятелно заетите лица, работещи сами.

(2) За целите на настоящите Насоки се прилагат следните дефиниции: (a) „самостоятелно заето лице, работещо само“ означава лице, което няма трудов договор или което не е в трудово правоотношение и разчита предимно на своя личен труд за предоставянето на съответните услуги; (б) „контрагент“ означава предприятие, на което самостоятелно заети лица, работещи сами, предоставят услугите си, а именно техните професионални клиенти, включително сдружения на такива предприятия; (в) „колективен трудов договор“ означава споразумение, договорено и сключено между самостоятелно заетите лица, работещи сами, или техните представители и техните контрагенти, доколкото по своето естество и цел то се отнася до условията на труд на тези самостоятелно заети лица, работещи сами (1); (г) „цифрова трудова платформа“ се отнася за всяко физическо или юридическо лице, предоставящо търговска услуга, която отговаря на всички изисквания по-долу: (i) предоставя се поне частично от разстояние чрез електронни средства, като например уебсайт или мобилно приложение; (ii) предоставя се по искане на получател на услугата; и (iii) включва като необходим и съществен елемент организацията на работата, извършвана от физически лица, независимо дали тази работа се извършва онлайн или на определено място (2).

(3) В член 101 от ДФЕС се забраняват споразумения между предприятия, които ограничават конкуренцията в рамките на вътрешния пазар, особено ако те пряко или косвено определят покупни или продажни цени или всякакви други условия на търговията. Правилата на Съюза в областта на конкуренцията се основават на член 3, параграф 3 от Договора за Европейския съюз („ДЕС“), в който е предвидено, че Съюзът установява вътрешен пазар, включително система, която гарантира, че няма нарушаване на конкуренцията ( 3 )

(4) В член 3, параграф 3 от ДЕС също така се предвижда, че Съюзът насърчава „силно конкурентна социална пазарна икономика, която има за цел пълна заетост и социален прогрес“. По същия начин в член 9 от ДФЕС е предвидено, че „при определянето и осъществяването на своите политики и дейности Съюзът взема предвид изискванията, свързани с насърчаването на висока степен на заетост, с осигуряването на адекватна социална закрила, с борбата срещу социалното изключване, както и с постигане на високо равнище на образование, обучение и опазване на човешкото здраве“. За тази цел Съюзът признава важната роля на социалния диалог и колективното договаряне и се ангажира съгласно член 152 от ДФЕС да „улеснява диалога между [социалните партньори] при зачитане на тяхната автономност“. В член 28 от Хартата на основните права на Европейския съюз допълнително се признава правото на колективно договаряне и действия ( 4 )

(5) Albany , когато в контекста на колективното договаряне между работодателите и работниците е постановил, че някои ограничаващи конкуренцията последици са присъщи на колективните трудови договори между представителните организации на работодателите и на работниците и са необходими за подобряване на условията на труд Albany “) Съдът на Европейския съюз („Съдът“) е взел предвид целите на социалната политика на Съюза в своето решение по делото, когато в контекста на колективното договаряне между работодателите и работниците е постановил, че някои ограничаващи конкуренцията последици са присъщи на колективните трудови договори между представителните организации на работодателите и на работниците и са необходими за подобряване на условията на труд ( 5 ) . Поради това споразуменията, сключени в рамките на колективното договаряне между работодателите и работниците и предназначени по своето естество и цел да подобрят условията на труд (включително заплащането), попадат извън приложното поле на член 101 от ДФЕС и следователно не нарушават конкурентното право на Съюза („изключението“) ( 6 )

(6) Ситуацията при самостоятелно заетите лица е различна. Забраната по член 101 от ДФЕС се прилага за „предприятия“, което е широко понятие, обхващащо всеки субект, който осъществява стопанска дейност, независимо от правния му статут и начина му на финансиране ( 7 ) . Поради това самостоятелно заети лица, дори да са физически лица, работещи самостоятелно, по принцип са предприятия по смисъла на член 101 от ДФЕС, тъй като предлагат услугите си срещу възнаграждение на даден пазар и осъществяват дейността си като независими икономически оператори ( 8 )

(7) Albany обхваща и „фиктивно самостоятелно заети лица“, тъй като се счита, че те се намират в положение, сравнимо с това на работниците Albany . Когато е установено, че дадено лице е работник, не съществува риск това лице да наруши член 101 от ДФЕС, като започне колективни преговори и сключи колективни трудови договори с цел подобряване на условията на труд. В тази връзка Съдът е разяснил, че изключениетообхваща и „фиктивно самостоятелно заети лица“, тъй като се счита, че те се намират в положение, сравнимо с това на работниците ( 9 ) . В този контекст Съдът е приел, че дадено лице е фиктивно самостоятелно заето лице, ако това лице: (а) действа под ръководството на своя работодател, по-специално по отношение на свободата си да избира работното време, естеството на работата и мястото, на което тя се извършва; (б) не се излага на свързан с дейността на работодателя търговски риск и (в) през срока на трудовото правоотношение формира неразделна част от предприятието на работодателя и по този начин представлява икономическа единица с това предприятие. Тези критерии се прилагат за целите на прилагането на конкурентното право на Съюза, независимо дали това лице е класифицирано като самостоятелно заето лице съгласно националното право за данъчни, административни или бюрократични цели, и следва да се оценяват за всеки отделен случай с оглед на фактите по конкретния случай ( 10 ) . Въпреки това, докато не бъде установено от съда или от административен орган, че фиктивно самостоятелно заетото лице е работник, това лице не разполага с правната сигурност, че ще се прилага изключението. Когато е установено, че дадено лице е работник, не съществува риск това лице да наруши член 101 от ДФЕС, като започне колективни преговори и сключи колективни трудови договори с цел подобряване на условията на труд.

(8) В същото време някои самостоятелно заети лица срещат трудности да оказват влияние върху условията си на труд. Това е особено валидно за самостоятелно заети лица, които работят сами и разчитат предимно на личния си труд, за да изкарват прехраната си. Макар да не са напълно интегрирани в стопанската дейност на възложителя си по същия начин като работниците, някои самостоятелно заети лица, работещи сами, може да не са напълно независими от възложителите си или да нямат достатъчно тежест при водене на преговори. Неотдавнашните промени на пазара на труда допринесоха за тази ситуация, а именно тенденцията към възлагане на подизпълнители и на външни изпълнители на дейности и лични услуги, както и цифровизацията на производствените процеси и възходът на икономиката на онлайн платформите ( 11 ) . Колективните преговори могат да предоставят важно средство за подобряване на условията на труд на тези самостоятелно заети лица, работещи сами.

(9) В този контекст в настоящите насоки се изяснява: (а) че колективните трудови договори, сключени от самостоятелно заети лица, работещи сами, или от тяхно име, попадат извън обхвата на член 101 от ДФЕС; и (б) че Комисията няма да предприема намеса срещу колективни трудови договори на самостоятелно заети лица, работещи сами, които изпитват дисбаланс в силите при водене на преговори спрямо своя(ите) контрагент(и).

(10) В настоящите Насоки се обяснява как Комисията ще прилага конкурентното право на Съюза, без да се засяга прилагането на други правила или принципи на правото на Съюза. С настоящите насоки не се създават социални права или задължения и не се засягат прерогативите на държавите членки в областта на социалната политика, нито автономността на социалните партньори. По-специално с тях не се засяга компетентността на държавите членки и/или на социалните партньори по отношение на организацията на колективното договаряне в рамките на националното законодателство и/или практиките на държавите членки. С тях също така не се засягат определенията на понятията „работник“ или „самостоятелно заето лице“ съгласно националното законодателство ( 12 ) , нито възможността за самостоятелно заетите лица, работещи сами, да поискат прекласифициране на своя трудов статут (или националните органи/съдилища да оценят такива случаи) съгласно правото на Съюза или националното право. В тези Насоки само се изясняват условията, при които някои самостоятелно заети лица, работещи сами, и техният(те) контрагент(и) могат да участват в колективни преговори и да сключват колективни трудови договори, без да рискуват да нарушат член 101 от ДФЕС.

(11) С настоящите Насоки също така не се засяга по-нататъшно тълкуване на член 101 от ДФЕС от Съда във връзка с колективните трудови договори, сключени в резултат на колективно договаряне. С тях не се засяга прилагането на конкурентното право на Съюза, както е предвидено в член 42 от ДФЕС и в съответното законодателство на Съюза по отношение на секторите на селското стопанство и рибарството ( 13 ) . Освен това тези Насоки се прилагат, без да се засяга прилагането на член 101, параграф 3 от ДФЕС, който изключва от обхвата на член 101, параграф 1 споразуменията по ДФЕС, които: (а) допринасят за подобряване на производството или разпространението на стоки или за развитието на техническия или икономическия прогрес; (б) прехвърлят на потребителите справедлив дял от получените ползи; (в) съдържат само абсолютно необходими ограничения на конкуренцията; и (г) не дават възможност на страните да елиминират конкуренцията по отношение на съществена част от съответните стоки или услуги ( 14 )

(12) За да се избегнат съмнения, колективните трудови договори, договорени и сключени от самостоятелно заети лица, които не попадат в приложното поле на настоящите Насоки, не нарушават непременно член 101 от ДФЕС, но изискват оценка на всеки отделен случай, както при всеки друг вид споразумение между предприятия.

2. Общо приложно поле

2.1. Видове договори, обхванати от настоящите Насоки

(13) Настоящите Насоки се прилагат за „колективни трудови договори“, както са определени в точка 2, подточка (в).

(14) Без да се засяга свободата на преценка на държавите членки при определяне на каналите за колективно представителство на самостоятелно заетите лица, настоящите Насоки се прилагат за всички форми на колективни преговори, водени в съответствие с националното законодателство и практика, вариращи от договаряне чрез социални партньори или други сдружения до преки преговори от група работещи сами самостоятелно заети лица или техни представители с техните контрагент(и) или сдружения на тези контрагенти. Те обхващат и случаите, в които самостоятелно заетите лица, работещи сами, желаят да бъдат обхванати, самостоятелно или като група, от съществуващ колективен трудов договор („клауза за участие“), сключен между техния контрагент и група работници/самостоятелно заети лица, работещи сами.

(15) Условията на труд на самостоятелно заетите лица, работещи сами, включват въпроси като възнаграждения, награди и бонуси, работно време и модели на работа, празници, отпуск, физически пространства, където се извършва работата, здраве и безопасност, застраховки и социална сигурност, както и условия, при които самостоятелно заетите лица, работещи сами, имат право да спрат да предоставят услугите си или при които контрагентът има право да спре да използва техните услуги.

(16) Воденето на преговори и сключването на колективни трудови договори предполага известна степен на координация между множеството участници от всяка преговаряща страна преди воденето на преговорите и сключването на колективния трудов договор. Тази координация може да бъде под формата на споразумение или обмен на информация между участниците от всяка преговаряща страна, за да се вземе решение за общ подход към предмета (условия на труд) и/или формата на преговорите (например многостранни или чрез назначаване на представители). Доколкото такава координация е необходима и пропорционална за воденето на преговори или сключването на колективен трудов договор, за целите на настоящите Насоки тя ще се третира по същия начин като колективния трудов договор, с който е свързана (или би била свързана в случай на неуспешни преговори) ( 15 )

(17) Настоящите Насоки не обхващат решения на сдружения, споразумения или съгласувани практики между предприятия извън контекста на преговорите (или подготовката за преговори) между самостоятелно заети лица, работещи сами, и техния(ите) контрагент(и) с цел подобряване на условията на труд на самостоятелно заетите лица, работещи сами. По-специално Насоките не обхващат споразумения, които надхвърлят регулирането на условията на труд или определят условията (по-специално цените), при които услугите се предлагат на потребителите от самостоятелно заети лица, работещи сами, или от контрагента(ите) ( 16 ) , или които ограничават свободата на предприятията да наемат доставчиците на труд, от които се нуждаят. Пример 1 Ситуация: Самостоятелно заети моторизирани доставчици, работещи сами, предоставят услугите си на трите платформи за доставка, които работят в град Б. Съществува колективен трудов договор между платформите за доставка и моторизираните доставчици, в който се определят таксите, които платформите трябва да плащат на моторизираните доставчици за техните услуги, както и минималните задължения на платформите за опазване на здравето и безопасността на моторизираните доставчици. Колективният трудов договор предвижда моторизираните доставчици да ограничат услугите си до определена област от града. За тази цел съгласно договора градът е разделен на три отделни зони, по една за моторизираните доставчици на всяка платформа. Отделно от това самостоятелно заетите моторизирани доставчици, работещи сами, в град Б се споразумяват помежду си да не извършват повече от двадесет доставки на четири часа в рамките на един работен ден. Анализ: В примера се споменават две споразумения между предприятия по смисъла на член 101 от ДФЕС: (а) колективния трудов договор между платформите и отделните самостоятелно заети моторизирани доставчици, работещи сами; и (б) споразумението между самостоятелно заетите моторизирани доставчици, работещи сами, относно максималния брой доставки. Колективният трудов договор попада в обхвата на настоящите Насоки, тъй като е резултат от колективни преговори и урежда условията на труд (такси, здравословни и безопасни условия на труд), при които самостоятелно заетите моторизирани доставчици, работещи сами, предоставят услугите си на платформите. Частта от колективния трудов договор обаче, с която територията на града се разделя между трите платформи, не е свързана с условията на труд, а представлява споразумение за подялба на пазара, което като такова с оглед на целта си е възможно да наруши член 101 от ДФЕС (17). От друга страна, отделният договор между самостоятелно заетите моторизирани доставчици, работещи сами, относно броя на доставките на работен ден не е резултат от колективни преговори между самостоятелно заетите лица, работещи сами, и техния(ите) контрагент(и) и следователно не е обхванат от настоящите Насоки, а следва да бъде оценен отделно. Пример 2 Ситуация: Професионалните спортни клубове в държава членка Х се споразумяват помежду си да не наемат спортисти един от друг за срока на договорите им със съответния спортен клуб. Клубовете също така координират равнищата на заплащане на спортистите на възраст над 35 години. Анализ: Договореностите между спортните клубове представляват споразумения между предприятия по смисъла на член 101 от ДФЕС. Тези договорености не попадат в обхвата на настоящите Насоки, тъй като не са договорени между самостоятелно заети лица, работещи сами, и техния(ите) контрагент(и) и следователно не са колективни трудови договори. Първата договореност може да наруши член 101 от ДФЕС с оглед на целта си, тъй като ограничава конкуренцията между спортните клубове за наемане на най-добрите спортисти на пазара. Втората договореност (за определяне на заплатите) също може да наруши член 101 от ДФЕС по отношение на целта, тъй като по същество става въпрос за споразумение между конкурентите (клубовете) за изравняване на разходите им за вложени ресурси. Като цяло този пример илюстрира практиките на предприятията на пазарите на труда, които попадат извън приложното поле на настоящите Насоки и е вероятно да нарушат член 101 от ДФЕС.

2.2. Лица, които попадат в приложното поле на настоящите Насоки

(18) Настоящите Насоки обхващат колективните трудови договори, свързани с условията на труд на „самостоятелно заетите лица, работещи сами“, както са определени в точка 2, подточка (а). Самостоятелно заетите лица, работещи сами, могат да използват определени стоки или активи, за да предоставят услугите си. Например чистач използва принадлежности за почистване, а музикант свири на музикален инструмент. В тези случаи стоките се използват като спомагателно средство за предоставяне на крайната услуга и следователно ще се смята, че самостоятелно заетите лица, работещи сами, разчитат на личния си труд. За разлика от това, настоящите Насоки не се прилагат за ситуации, при които икономическата дейност на самостоятелно заетото лице, работещо само, се състои само в подялба или експлоатация на стоки или активи, или в препродажба на стоки/услуги. Например когато самостоятелно заето лице, работещо само, отдава под наем или препродава части за автомобили, тези дейности се отнасят по-скоро до експлоатацията на активи и препродажбата на стоки, отколкото до предоставянето на личен труд.

(19) В раздел 3 от настоящите Насоки се определят категориите колективни трудови договори, включващи самостоятелно заети лица, работещи сами, за които Комисията смята, че попадат извън обхвата на член 101 от ДФЕС, а в раздел 4 от тези Насоки се определят категориите колективни трудови договори, по отношение на които Комисията няма да предприема намеса. Независимо от това, че самостоятелно заето лице, работещо само, или колективен трудов договор попадат в категориите, посочени в раздел 3 или 4 от настоящите Насоки, приложими остават общите принципи, определящи обхвата на настоящите Насоки, както са посочени в настоящия раздел. Критериите, посочени в раздели 3 и 4, трябва да бъдат изпълнени към момента, в който самостоятелно заети лица, работещи сами, водят колективно преговори и сключват колективни трудови договори със своя(ите) контрагент(и).

3. Колективни трудови договори на самостоятелно заети лица, работещи сами, сравними с работници, които попадат извън обхвата на член 101 от ДФЕС

(20) В случаите, когато самостоятелно заетите лица, работещи сами, се намират в положение, сходно с това на работниците, се смята, че техните колективни трудови договори попадат извън обхвата на член 101 от ДФЕС, независимо дали лицата биха отговаряли също на критериите за фиктивно самостоятелно заети лица (вж. точка 7 от настоящите Насоки) ( 18 )

(21) Съдът е постановил, че колективен трудов договор, който обхваща самостоятелно заети доставчици на услуги, може да се разглежда като резултат от социален диалог, когато доставчиците на услуги са в положение, сходно с това на работниците ( 19 ) . Той е потвърдил, че „в съвременната икономика невинаги е лесно да се установи качеството на предприятие на някои доставчици на услуги на свободна практика“ ( 20 ) . Съдът също така е постановил, че „доставчик на услуги може да изгуби качеството си на независим икономически оператор, а оттам и на предприятие, когато не определя самостоятелно поведението си на пазара, а изцяло зависи от възложителя, тъй като доставчикът на услуги не се излага на никакъв свързан с дейността на [възложителя] финансов или търговски риск и действа като лице със спомагателни функции, включено в предприятието на възложителя“ ( 21 )

(22) Въз основа на тези критерии и като взема предвид развитието на пазарите на труда в Съюза и на националните пазари на труда (чрез законодателството и съдебната практика), за целите на настоящите Насоки, Комисията счита, че категориите самостоятелно заети лица, работещи сами, посочени в раздели 3.1, 3.2 и 3.3 от тези Насоки, са в положение, сходно с това на работниците, и че следователно колективните трудови договори, договорени и сключени от тях, попадат извън обхвата на член 101 от ДФЕС ( 22 )

3.1. Икономически зависими самостоятелно заети лица, работещи сами

(23) Самостоятелно заетите лица, работещи сами, които предоставят услугите си изключително или предимно на един контрагент, вероятно са в положение на икономическа зависимост от този контрагент. По принцип такива самостоятелно заети лица, работещи сами, не определят поведението си независимо на пазара и до голяма степен зависят от своя контрагент, като представляват неразделна част от стопанската му дейност и по този начин стават стопанска единица с този контрагент. Освен това е по-вероятно такива самостоятелно заети лица, работещи сами да получават указания за начина, по който трябва да се извършва тяхната работа. Проблемът с икономически зависимите самостоятелно заети лица, работещи сами, се признава в редица национални закони, които предоставят на тези самостоятелно заети лица правото на колективно договаряне, при условие че те отговарят на критериите, определени в съответните национални мерки ( 23 )

(24) Комисията счита, че самостоятелно заето лице, работещо само, се намира в положение на икономическа зависимост, когато получава средно най-малко 50 % от общия си трудов доход от един контрагент за период от една или от две години ( 24 )

(25) Следователно колективните трудови договори, свързани с условията на труд, сключени между самостоятелно заети лица, работещи сами, които се намират в положение на икономическа зависимост, и техния контрагент, от когото те са икономически зависими, попадат извън обхвата на член 101 от ДФЕС. Пример 3 Ситуация: Дружество X е дружество на архитекти, което сключва договори с голям брой (самостоятелно заети) архитекти за изпълнението на своите проекти. Архитектите получават 90 % от доходите си от дружество Х, както е видно от данъчните им декларации. Архитектите колективно преговарят и сключват договор с дружество Х, при което се предвиждат максимум 45 часа работно време на седмица, годишен отпуск от 26 календарни дни и определени ставки на възнаграждението въз основа на опита на всеки архитект. Анализ: Самостоятелно заетите архитекти, работещи сами, подобно на други независими изпълнители, обикновено се смятат за предприятия по смисъла на член 101 от ДФЕС и следователно тази разпоредба се прилага за споразуменията между тях. Въпреки това трудовият договор, сключен между самостоятелно заетите архитекти, работещи сами, и дружество X, попада извън обхвата на член 101 от ДФЕС, тъй като става въпрос за колективен трудов договор относно условията на труд между дружество X и лицата, за които може да се смята, че се намират в сходно положение с това на работниците (по отношение на тяхната икономическа зависимост). В този пример архитектите са икономически зависими от своя контрагент (дружество X), тъй като получават 90 % от доходите си от това дружество. Следователно те могат да се считат за неразделна част от дружество X.

3.2. Самостоятелно заети лица, работещи сами и „редом“ с работници

(26) Самостоятелно заетите лица, работещи сами, които изпълняват едни и същи или сходни задачи „редом“ с работници за един и същ контрагент, се намират в положение, сравнимо с това на работници. Тези самостоятелно заети лица, работещи сами, предоставят услугите си под ръководството на своя контрагент и не носят търговските рискове, свързани с дейността на контрагента, нито се ползват с достатъчна независимост по отношение на извършването на съответната стопанска дейност. Компетентните национални органи/съдилища преценяват дали договорните отношения на самостоятелно заетите лица, които работят редом с работниците, следва да бъдат прекласифицирани като трудови правоотношения. Въпреки това самостоятелно заетите лица, работещи сами, все пак следва да могат да сключват колективни трудови договори с цел подобряване на техните условия на труд в случаите, когато не са били прекласифицирани като работници. Това е признато от практиката в няколко държави членки, в които колективните трудови договори (или някои разпоредби от тях) обхващат работници и самостоятелно заети лица, работещи в един и същ сектор ( 25 )

(27) Следователно колективните трудови договори, свързани с условията на труд, между контрагент и самостоятелно заети лица, работещи сами, които изпълняват същите или сходни задачи „редом“ с работниците за същия контрагент, не попадат в обхвата на член 101 от ДФЕС. Същото се прилага и при колективни трудови договори, които в съответствие с националното законодателство и/или практиките на държави членки обхващат както работниците, така и самостоятелно заетите лица, работещи сами. Пример 4 Ситуация: Дружество Х организира концерти за оркестър и други прояви с класическа музика. За дружество X работят много музиканти или като работници, или като самостоятелно заети лица въз основа на годишни договори. Тези музиканти, независимо от своя статут, получават инструкции от културния директор на дружество Х относно произведенията, които трябва да изпълняват, времето и мястото на репетициите и проявите, в които трябва да участват. Дружество X е член на Асоциацията на организаторите на музикални събития, а музикантите (работници и самостоятелно заети лица), работещи за дружество X, са членове на Асоциацията на музикантите. Между двете организации е сключен колективен трудов договор, представляващ интересите на съответните им членове. С колективния трудов договор се установява максимален брой от 45 работни часа седмично за всички музиканти и им се предоставя специален отпуск от 1 ден след изпълнението на 3 концерта в рамките на една седмица. Анализ: Самостоятелно заетите музиканти, работещи сами, подобно на други независими изпълнители, обикновено се смятат за предприятия по смисъла на член 101 от ДФЕС и следователно тази разпоредба се прилага за споразуменията между тях. Въпреки това самостоятелно заетите музиканти, работещи сами, споменати в настоящия пример, се намират в положение, сходно с това на работниците на дружество Х по отношение на подчинеността и сходството на задачите. Те изпълняват същите задачи като наетите музиканти (т.е. изпълняват музика за музикални прояви), подлежат на същите инструкции от дружество X по отношение на съдържанието, мястото и времето на изпълненията и са ангажирани за същата продължителност като наетите музиканти. Следователно колективният трудов договор, с който се уреждат условията на труд на тези самостоятелно заети музиканти, работещи „редом“ със наетите музиканти, попада извън обхвата на член 101 от ДФЕС.

3.3. Самостоятелно заети лица, работещи сами, чрез цифрови трудови платформи

(28) Появата на икономиката, основана на онлайн платформи, и предоставянето на труд чрез цифрови платформи създадоха нова реалност за някои самостоятелно заети лица, работещи сами, които се намират в положение, сходно с това на работниците по отношение на цифровите трудови платформи, чрез които или на които предоставят труда си. Самостоятелно заетите лица, работещи сами, могат да бъдат зависими от цифровите платформи, особено за целите на достигането до клиенти, и често могат бъдат са изправени пред предложения за работа от типа „приемаш или се отказваш“, с малка възможност или без възможност да договарят условията си на труд, включително своето възнаграждение. Чрез цифровите трудови платформи обикновено могат едностранно да се налагат редът и условията на взаимоотношенията, без самостоятелно заетите лица, работещи сами, да бъдат предварително информирани или консултирани.

(29) Неотдавнашната съдебна практика и промените в законодателството на национално равнище предоставят допълнителни насоки за сходството на тези самостоятелно заети лица с работниците. В контекста на случаите за класифициране на трудовия статус националните съдилища/органи все по-често признават зависимостта на доставчиците на услуги от определени видове платформи или дори съществуването на трудово правоотношение ( 26 ) . В същия дух някои държави членки са приели законодателство ( 27 ) , с което се създава презумпция за трудово правоотношение или право на колективно договаряне за доставчиците на услуги на или чрез цифрови платформи.

(30) Терминът „цифрова трудова платформа“ е определен в точка 2, подточка (г). Цифровите трудови платформи се различават от другите онлайн платформи по това, че те организират работата, извършвана от физически лица, по искане, еднократно или многократно, на получателя на услуга, предоставяна от платформата. Организирането на работата, извършвана от отделни лица, предполага най-малкото значителна роля за намирането на съответствие между търсенето на услугата и предлагането на работна ръка от физическо лице, което има договорни отношения с цифровата трудова платформа и което е на разположение да изпълнява конкретна задача, и може да включва и други дейности, като например обработване на плащанията. Онлайн платформите, които не организират работата на отделни лица, а само предоставят средствата, чрез които доставчиците на услуги могат да достигнат до крайния ползвател, например чрез реклама на предложения или искания за услуги или чрез обобщаване и показване на налични доставчици на услуги в определена област, без по-нататъшно участие, не следва да се смятат за цифрови трудови платформи. Например платформа, която само обобщава и показва подробна информация за водопроводчици на разположение в определена област, като по този начин позволява на клиентите да се свържат с тях с цел да използват техните услуги при поискване, не се смята за цифрова трудова платформа, тъй като не организира работата на водопроводчиците. Определението на цифровите трудови платформи следва да бъде ограничено до доставчиците на услуги, за които организацията на работата, извършвана от лицето, като например превоз на хора или стоки или почистване, представлява необходим и съществен елемент, а не само незначителен и чисто спомагателен компонент.

(31) С оглед на тези съображения колективните трудови договори между самостоятелно заети лица, работещи сами, и цифрови трудови платформи, свързани с условията на труд, не попадат в приложното поле на член 101 от ДФЕС. Пример 5 Ситуация: Група шофьори, работещи за платформи за наемане на автомобил с водач, започват преговори с регионалната асоциация на платформите за наемане на автомобил с водач с цел сключване на колективен трудов договор за подобряване на условията на труд на шофьорите. Преди да започнат преговори с шофьорите, платформите за наемане на автомобили с водач (членове на асоциацията) координират своята стратегия за водене на преговори. Докато обсъждат стратегията си за договаряне с шофьорите, платформите за наемане на автомобил с водач обсъждат и възможността за договаряне на минимална цена за пътуване. В крайна сметка преговорите между асоциацията на платформите и шофьорите се провалят и не се стига до сключване на колективен трудов договор. Впоследствие асоциацията на платформите за наемане на автомобили с водач приема решение, с което се определя минимална цена от 10 евро на пътуване за потребителите. Анализ: Чрез асоциирането си платформите за наемане на автомобили с водач се опитват да договорят условията на колективен трудов договор с водачите, насочен към подобряване на техните условия на труд. Преговорите между самостоятелно заетите водачи и асоциацията на платформите биха попаднали извън обхвата на член 101 от ДФЕС, независимо от това дали договорът е сключен или не. Същото се отнася и за координацията между платформите, предхождаща преговорите с водачите, при условие че тази координация е необходима и пропорционална за договарянето на колективен трудов договор, обхванат от настоящите Насоки. Обсъжданията между платформите обаче относно минималната цена за пътуване, която трябва да се начислява на потребителите, не са свързани с условията на труд. Тъй като платформите за наемане на автомобили с водач се конкурират помежду си, подобно съгласуване на цените между конкурентите вероятно нарушава член 101 от ДФЕС с оглед на целта си. Във всеки случай решението, взето от асоциацията на платформите за наемане на автомобили с водач, за определяне на минимална цена на пътуване би попаднало извън обхвата на настоящите Насоки, тъй като не е резултат от колективни преговори между самостоятелно заетите лица, работещи сами, и техния(те) контрагент(и). То всъщност е резултат от споразумение между членовете на асоциацията, т.е. платформите (които са контрагентите). Обратно, ако самостоятелно заети водачи, работещи сами, и асоциацията на платформите бяха договорили колективно минимална или фиксирана такса (възнаграждение) от 10 евро за пътуване за водачите (независимо от начина, по който тези разходи се прехвърлят на потребителите), този договор щеше да се смята за свързан с условията на труд и следователно да попадне извън обхвата на член 101 от ДФЕС.

4 Приоритети на комисията в областта на правоприлагането

(32) В някои случаи самостоятелно заетите лица, работещи сами, които не се намират в положение, сравнимо с това на работниците, може въпреки това да срещат трудности да повлияят върху своите условия на труд, тъй като са в слаба позиция при водене на преговори със своя(ите) контрагент(и). Следователно дори да не може да се приеме, че техните колективни трудови договори попадат извън приложното поле на член 101 от ДФЕС, тези самостоятелно заети лица, работещи сами, всъщност може да се сблъскват с трудности, сходни с тези, с които се сблъскват самостоятелно заетите лица, работещи сами, посочени в раздели 3.1, 3.2 и 3.3. Поради тази причина Комисията няма да предприема намеса срещу следните категории колективни трудови договори:

4.1. Колективни трудови договори, сключени от самостоятелно заети лица, работещи сами, с контрагент(и) с определена степен на икономическа мощ

(33) Самостоятелно заетите лица, работещи сами, които работят с контрагент(и), който/които имат определена степен на икономическа мощ, а оттам и покупателна способност, може да нямат достатъчно тежест при водене на преговори, за да повлияят на условията си на труд. В този случай колективните трудови договори могат да бъдат легитимно средство за коригиране на дисбаланса на силите при водене на преговори между двете страни.

(34) Съответно Комисията няма да се намесва срещу колективни трудови договори, свързани с условията на труд, между самостоятелно заети лица, работещи сами, и техния(те) контрагент(и) в случаите, когато е налице подобен дисбаланс на силите при водене на преговори ( 28 ) . Приема се, че такъв дисбаланс съществува в някой от следните случаи: (а) когато самостоятелно заетите лица, работещи сами, договарят или сключват колективни трудови договори с един или повече контрагенти, които представляват целия сектор или отрасъл; (б) когато самостоятелно заетите лица, работещи сами, договарят или сключват колективни трудови договори с контрагент, чийто съвкупен годишен оборот и/или съвкупен годишен счетоводен баланс надвишава 2 милиона евро или числеността на персонала му е десет или повече от десет души, или с няколко контрагента, които съвместно надвишават един от тези прагове (29).

(35) Дисбаланс на силите при водене на преговори може да съществува и в други случаи, в зависимост от конкретните обстоятелства. Пример 6 Ситуация: Дружества X, Y и Z предоставят услуги по поддръжка и ремонт на автомобили. Общият оборот на дружество X е 700 000 EUR, този на дружество Y е 1 милион евро, а този на дружество Z — 500 000 EUR. Самостоятелно заети техници, работещи сами за тези дружества като независими доставчици на услуги, са недоволни от ниското си възнаграждение и лошите условия на безопасност и решават да преговарят съвместно с дружества X, Y и Z за подобряване на условията си на труд. Трите дружества отказват да преговарят, като твърдят, че всеки колективен трудов договор със самостоятелно заетите техници, работещи сами, би нарушил член 101 от ДФЕС. Анализ: Както самостоятелно заетите техници, работещи сами, така и трите дружества за автомобилни услуги, са предприятия по смисъла на член 101 от ДФЕС. Презумпцията за дисбаланс на силите при водене на преговори не би се прилагала, ако дружество X, Y или Z трябваше да преговаря независимо, тъй като нито едно от тях не отговаря на прага за оборот от 2 милиона евро, посочен в точка 34 от настоящите Насоки. Въпреки това презумпцията се прилага, ако трите дружества преговарят колективно, тъй като общият оборот на трите дружества надхвърля прага от 2 милиона евро. В този случай Комисията няма да се намесва срещу колективните преговори и трудови договори, свързани с условията на труд, между самостоятелно заетите техници, работещи сами, и трите дружества за автомобилни услуги.

4.2. Колективни трудови договори, сключени от самостоятелно заети лица съгласно националното законодателство или законодателството на Съюза

(36) В някои случаи националният законодател, преследвайки социални цели, е предприел действия за преодоляване на дисбаланса на силите при водене на преговори, срещан от някои категории самостоятелно заети лица, работещи сами, или (а) като им е предоставил правото на колективно договаряне, или (б) като е изключил от приложното поле на националното конкурентно право колективните трудови договори, сключени от самостоятелно заети лица в определени професии. Когато такова национално законодателство преследва социални цели, Комисията няма да се намесва срещу колективни трудови договори, свързани с условията на труд, които включват категории самостоятелно заети лица, работещи сами, за които се прилага националното законодателство. Пример 7 Ситуация: Националното конкурентно право на държава членка А изключва от приложното си поле трудовите договори, сключени от определени самостоятелно заети лица в сектора на културата. Анализ: Държавата членка А е въвела секторно освобождаване от националното конкурентно право с оглед на социалните цели. Това означава, че колективните трудови договори, сключени между лицата, попадащи в обхвата на освобождаването, и предприятията, на които те предоставят услугите си, не се считат за антиконкурентни съгласно националното законодателство в областта на конкурентното право. Следователно Комисията няма да се намесва срещу колективни трудови договори, сключени от самостоятелно заети лица, работещи сами, които са обхванати от националната мярка. Пример 8 Ситуация: Трудовото законодателство на държава членка Б установява право на самостоятелно заетите аудиовизуални преводачи да се договарят колективно с дружествата, на които предоставят услугите си. Анализ: Националният законодател на държава членка Б изрично е предоставил правото на колективно договаряне на някои самостоятелно заети лица, а именно на самостоятелно заети аудиовизуални преводачи. Това национално законодателство, което преследва социална цел, има за цел да коригира дисбаланса на силите при водене на преговори между тези самостоятелно заети лица и предприятията, на които те предоставят услугите си. Следователно Комисията няма да се намесва срещу колективни трудови договори, сключени от самостоятелно заетите аудиовизуални преводачи, работещи сами, които са обхванати от националното законодателство.

(37) По същия начин законодателството на Съюза може да признае правото на някои самостоятелно заети лица, работещи сами, да се позовават на колективни трудови договори, за да коригират дисбаланса в силите при водене на преговори със своя(ите) контрагент(и).

(39) В съответствие с разпоредбите на Директива (ЕС) 2019/790, посочени в точка 38 от тези Насоки и без да се засягат други разпоредби от тази директива, Комисията няма да се намесва срещу колективни трудови договори, сключени от самостоятелно заети автори или артисти изпълнители, работещи сами, с техния(те) контрагент(и) в съответствие с националните мерки, приети съгласно тази директива.

(40) Точка 39 от настоящите Насоки не се прилага за колективни преговори, водени в контекста на дейностите на организациите за колективно управление или независимите органи за управление ( 36 ) , тъй като тези дейности продължават да бъдат предмет на Директива 2014/26/ЕС на Европейския парламент и на Съвета ( 37 ) , която се прилага, без да се засяга прилагането на правилата на Съюза в областта на конкуренцията ( 38 ) Пример 9 Ситуация: Дружество Y е издател на вестници и списания. Няколко журналисти, които работят на свободна практика, допринасят със статии за публикациите на дружеството. Дружеството изплаща възнаграждение на журналистите въз основа на статиите, публикувани във всеки вестник или списание. Журналистите не са доволни от размера на възнаграждението, което получават от дружество Y, като преговарят и се споразумяват колективно с него за увеличение с 20 % на авторския хонорар (възнаграждението), заплащан от същото. Анализ: В съответствие с настоящите Насоки Комисията няма да се намесва срещу колективния трудов договор, сключен от самостоятелно заетите журналисти (на свободна практика) и дружество Y, тъй като споразумението се сключва съгласно Директива (ЕС) 2019/790.

(1) Тази дефиниция не засяга дефиницията за „колективен трудов договор“, използвана в държавите членки в контекста на социалния диалог.

(2) Терминът „цифрова трудова платформа“ е определен в съответствие с Предложение за Директива на Европейския парламент и на Съвета относно подобряването на условията на труд при работата през платформа (COM(2021) 762 final) (Предложението за директива за работата през платформа). Комисията ще разгледа необходимостта от актуализиране на определението в настоящите Насоки, ако определението на същия термин в приетата версия на Директивата за работата през платформа се различава съществено от него.

(3) Дял VII, глава 1, раздел 1 от ДФЕС и Протокол № 27 от ДЕС и ДФЕС.

(4) Подобрените условия на труд и подходящата социална закрила също така представляват основни принципи на Европейския стълб на социалните права, съгласно който „следва да се провеждат консултации със социалните партньори относно разработването и изпълнението на политиките в областта на икономиката, заетостта и социалните дейности в съответствие с националните практики“ и те „следва да бъдат насърчавани да договарят и сключват колективни трудови договори в области от значение за тях“. Вж. Европейски стълб на социалните права, т. 8., https://ec.europa.eu/info/strategy/priorities-2019-2024/economy-works-people/jobs-growth-and-investment/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_bg.

(5) Решение от 21 септември 1999 г., Albany International BV/Stichting Bedrijfspensioenfonds Textielindustrie, C-67/96, EU:C:1999:430, т. 59. Вж. също решение от 4 декември 2014 г., FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, EU:C:2014:2411, т. 22; решение от 11 декември 2007 г., International Transport Workers’ Federation и Finnish Seamen’s Union/Viking Line ABP и OÜ Viking Line Eesti, C-438/05, EU:C:2007:772, т. 49; решение от 9 юли 2009 г., 3F/Комисия на Европейските общности, C-319/07, EU:C:2009:435, т. 50.

(6) Решение от 4 декември 2014 г., FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, EU:C:2014:2411, т. 23; Решение от 21 септември 1999 г., Albany International BV/Stichting Bedrijfspensioenfonds Textielindustrie, C-67/96, EU:C:1999:430, т. 60; Решение от 21 септември 1999 г., Brentjens' Handelsonderneming BV/Stichting Bedrijfspensioenfonds voor de Handel in Bouwmaterialen, C-115/97, EU:C:1999:434, т. 57; Решение от 21 септември 1999 г., Maatschappij Drijvende Bokken BV/Stichting Pensioenfonds voor de Vervoer- en Havenbedrijven, C-219/97, EU:C:1999:437, точка 47; решение от 12 септември 2000 г., Pavel Pavlov и др./Stichting Pensioenfonds Medische Specialisten, C-180/98, EU:C:2000:428, т. 67; решение от 21 септември 2000 г., Hendrik van der Woude/Stichting Beatrixoord, C-222/98, EU:C:2000:475, т. 22; решение от 3 март 2011 г., AG2R Prévoyance/Beaudout Père et Fils SARL, C-437/09, EU:C:2011:112, т. 29.

(7) Решение от 23 април 1991 г., Klaus Höfner и Fritz Elser/Macrotron GmbH, C-41/90, EU:C:1991:161, т. 21; решение от 16 ноември 1995 г., Fédération Française des Sociétés d'Assurance, Société Paternelle-Vie, Union des Assurances de Paris-Vie и Caisse d'Assurance et de Prévoyance Mutuelle des Agriculteurs/Ministère de l'Agriculture et de la Pêche, C-244/94, EU:C:1995:392, т. 14; решение от 11 декември 1997 г., Job Centre coop. arl., C-55/96, EU:C:1997:603, т. 21.

(8) Решение от 4 декември 2014 г., FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, EU:C:2014:2411, т. 27; решение от 28 февруари 2013 г., Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas/Autoridade da Concorrência, C-1/12, EU:C:2013:127, т. 36 и 37; решение от 14 декември 2006 г., Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio/Compañía Española de Petróleos SA, C-217/05, EU:C:2006:784, т. 45.

(9) Решение на Съда от 4 декември 2014 г., FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, EU:C:2014:2411, т. 30 и 42.

(10) Решение на Съда от 4 декември 2014 г., FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, EU:C:2014:2411, т. 36 и 37.

(11) Освен това вследствие на кризата във връзка с COVID-19 много самостоятелно заети лица, работещи сами, станаха още по-уязвими, тъй като загубата им на доходи се изостри поради слабите или липсващи национални схеми за социална сигурност и специални мерки за подкрепа. Вж. Европейски парламент, Доклад от 13 октомври 2021 г. относно положението на хората на изкуството и възстановяването на сектора на културата в ЕС (2020/2261(INI)), Комисия по култура и образование, https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/A-9-2021-0283_BG.html#title1.

(12) Съгласно установената съдебна практика на Съда основната характеристика на трудовото правоотношение е обстоятелството, че „през определен период от време дадено лице полага труд в полза на друго лице и под негово ръководство, срещу което получава възнаграждение“. Следва да се отбележи, че класифицирането на дадено лице като „работник“ или като „самостоятелно заето лице“ се определя преди всичко за всеки отделен случай съгласно националното право, като се взема предвид съдебната практика на Съда. Вж. Решение от 4 декември 2014 г., FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, EU:C:2014:2411, т. 34; решение от 21 февруари 2013 г., L. N. v Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte, C-46/12, EU:C:2013:97, т. 40; решение от 10 септември 2014 г., Iraklis Haralambidis/Calogero Casilli, C-270/13, EU:C:2014:2185, т. 28; решение от 16 юли 2020 г., Governo della Repubblica italiana (Статут на италианските магистрати), C-658/18, EU:C:2020:572.

(13) Членове 206 до 210 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79 и (ЕО) № 1037/2001 на Съвета и (ЕО) № 1234/2007 (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 671); членове 40 и 41 от Регламент (ЕС) № 1379/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 г. относно общата организация на пазарите на продукти от риболов и аквакултури, за изменение на регламенти (ЕО) № 1184/2006 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета (ОВ L 354, 28.12.2013 г., стр. 1).

(14) Точка 34 от Съобщение на Комисията — Уведомление — Насоки за прилагане на член 81, параграф 3 от Договора (ОВ C 101, 27.4.2004 г., стр. 97).

(15) Например Насоките обхващат координацията между контрагентите с цел вземане на решение относно диапазона на възнагражденията, който те могат да обсъдят със самостоятелно заетите лица, работещи сами, в рамките на водените от тях колективни преговори. Тази координация е обхваната от насоките, доколкото тя е необходима и пропорционална за воденето на преговори или за сключването на колективен трудов договор (точка 16) и не представлява антиконкурентно споразумение (точка 17 ). Антиконкурентно споразумение може да възникне например когато контрагентите използват информацията, обменена чрез такава координация, като фокусна точка, за да определят едностранно едно и също възнаграждение за съответните си самостоятелно заети лица, работещи сами. Тази практика не е обхваната от настоящите насоки, тъй като надхвърля необходимото и пропорционалното за вземането на участие в колективни преговори със самостоятелно заети лица, работещи сами.

(16) Член 2, параграф 1 от Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 г. относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 304, 22.11.2011 г., стр. 64).

(17) Ограничаване на конкуренцията може да бъде установено и ако колективният трудов договор урежда други въпроси извън условията на труд, като например работното време, през което трите платформи ще предоставят услугите си.

(18) Решение на Съда от 4 декември 2014 г., FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C - 413/13, EU:C:2014:2411; решение на Съда от 21 септември 1999 г., Albany International BV/Stichting Bedrijfspensioenfonds Textielindustrie, C-67/96, EU:C:1999:430.

(19) Решение на Съда от 4 декември 2014 г., FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, EU:C:2014:2411, т. 31 и 42.

(20) Решение на Съда от 4 декември 2014 г., FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C - 413/13, EU:C:2014:2411, т. 32.

(21) Решение на Съда от 4 декември 2014 г., FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, EU:C:2014:2411, т. 33; решение на Съда от 14 декември 2006 г., Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio/Compañía Española de Petróleos SA, C-217/05, EU:C:2006:784, т. 43 и 44.

(22) Категориите самостоятелно заети лица, работещи сами, посочени в раздели 3 и 4 биха могли да съвпадат. Следователно някои самостоятелно заети лица, работещи сами, може да попаднат в повече от една от тези категории.

(23) Например в раздел 12а от Закона за колективните трудови договори на Германия във версията му, публикувана на 25 август 1969 г. (Федерален държавен вестник I, стр. 1323), последно изменен с член 8 от Закона от 20 май 2020 г. (Федерален държавен вестник I, стр. 1055); или в член 11 от Закон 20/2007 от 11 юли 2007 г относно статута на самостоятелно заетите лица на Испания, Държавен вестник, бр. 166 от 12 юли 2007 г., стр. 29964—29978, се прави позоваване на критерий за икономическа зависимост.

(24) Това се отнася и за случаите, когато самостоятелно заетото лице, работещо само, предоставя услугите си на контрагент за по-малко от една година.

(25) Вж. например член 14 от колективния трудов договор в сектора на театъра и танците в Нидерландия, сключен между Kunstenbond (Съюза на артистите) и Nederlandse Associatie voor Podiumkunsten (Нидерландската асоциация за сценични изкуства) за периода 1 януари 2022 г.-31 декември 2023 г., достъпен на https://napk.nl/wp-content/uploads/2022/03/Cao-TD-2022-2023-V1_ENG_v.2.pdf; и вж. член 2 от колективния трудов договор за професионални журналисти, сключен от Gospodarska zbornica Slovenije (Словенската търговско-промишлена камара), Svet RTV Slovenija (Съвета на РТВ Словения) и Združenje radijskih postaj Slovenije ter (Сдружението на словенските радиостанции) и Sindikat novinarjev Slovenije (Професионалния съюз на словенските журналисти), достъпен на адрес http://www.pisrs.si/Pis.web/pregledPredpisa?id=KOLP49.

(26) За подробен преглед на съдебната практика в девет държави членки на ЕС, Швейцария и Обединеното кралство вж. Hießl, C., „Case Law on the Classification of Platform Workers: Cross-European Comparative Analysis and Tentative Conclusions“ („Междуевропейски сравнителен анализ и предварителни заключения“) Comparative Labour Law & Policy Journal, 2 май 2021 г., https://papers.ssrn.com/sol3/papers.cfm?abstract_id=3839603.

(27) Вж. например Испания: Кралски декрет-закон 9/2021 от 11 май 2021 г. за изменение на преработения текст на Статута на работниците, одобрен с Кралски законодателен декрет 2/2015 от 23 октомври 2015 г., с цел гарантиране на трудовите права на лицата, занимаващи се с разпространение в областта на цифровите платформи, Държавен вестник, бр. 113 от 12 май 2021 г., стр. 56733—56738, или Гърция: Закон 4808/2021 за защита на труда — създаване на независим орган „Инспекция по труда“ — ратифициране на Конвенция № 190 на Международната организация на труда за премахване на насилието и тормоза в сферата на труда — ратифициране на Конвенция № 187 на Международната организация на труда за рамка за насърчаване на безопасността и здравето на работното място — прилагане на Директива (ЕС) 2019/1158 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2019 г. относно равновесието между професионалния и личния живот, и други разпоредби на Министерството на труда и социалните въпроси, и други спешни договорености, Държавен вестник, раздел Α, бр. 101/19 юни 2021 г.

(28) Настоящите Насоки не следва да се тълкуват като създаващи (положителен) приоритет на Комисията за правоприлагане по отношение на колективните преговори и колективните договори между самостоятелно заети лица, работещи сами, и техния(те) контрагент(и) в случаите, когато не съществува такъв дисбаланс в силите при водене на преговори.

(29) Изчислено в съответствие с дял 1 от приложението към Препоръка на Комисията от 6 май 2003 г. относно определението за микро-, малки и средни предприятия (ОВ L 124, 20.5.2003 г., стр. 36).

(30) Директива (ЕС) 2019/790 на Европейския парламент и на Съвета от 17 април 2019 г. относно авторското право и сродните му права в цифровия единен пазар и за изменение на директиви 96/9/ЕО и 2001/29/ЕО (ОВ L 130, 17.5.2019 г., стр. 92).

(31) Всички автори и артисти изпълнители попадат в приложното поле на член 18 от Директива (ЕС) 2019/790, с изключение на авторите на компютърни програми по смисъла на член 2 от Директива 2009/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно правната закрила на компютърните програми (ОВ L 111, 5.5.2009 г., стр. 16). Член 23, параграф 2 от Директива (ЕС) 2019/790.

(32) Съображение 72 и член 18, параграф 1 от Директива (ЕС) 2019/790. Вж. също съображение 73 от тази директива, съгласно което възнаграждението на авторите и артистите изпълнители следва да бъде „подходящо и пропорционално на действителната или потенциалната икономическа стойност на лицензираните или прехвърлените права, като се отчита приносът на автора или артиста изпълнител към цялостното произведение или друг обект и всички други обстоятелства по случая, като например пазарни практики или действително използване на произведението“.

(33) Съображение 72 от Директива (ЕС) 2019/790.

(34) Колективното договаряне може да се използва и в случаите, предвидени в член 19, параграф 5, член 20, параграф 1 и член 22, параграф 5 от Директива (ЕС) 2019/790.

(35) Съображение 73 и член 18, параграф 2 от Директива (ЕС) 2019/790 . По-конкретно, съображение 73 предвижда, че „Държавите членки следва да могат да прилагат принципа на подходящо и пропорционално възнаграждение чрез различни съществуващи или нововъведени механизми, които биха могли да включват колективно договаряне и други механизми, при условие че тези механизми са в съответствие с приложимото право на Съюза“.

(36) „Организация за колективно управление на авторски права“ означава организация, която е оправомощена по закон или чрез възлагане, лиценз или други договорни условия да управлява авторски или сродните им права от името на повече от един носител на авторски права, в обща полза на тези носители на авторски права, като нейна изключителна или основна цел и която отговаря на единия или на двата от следните критерии: (а) тя е собственост на своите членове или се контролира от тях; (б) тя е с нестопанска цел.

„Независимо образувание за управление на авторски права“ означава организация, която е оправомощена по закон или чрез възлагане, лиценз или други договорни условия да управлява авторски или сродните им права от името на повече от един носител на авторски права в обща полза на тези носители на авторски права като нейна изключителна или основна цел и която: (а) нито е притежавана, нито е контролирана, пряко или непряко, изцяло или частично, от носители на авторски права; и (б) е със стопанска цел; член 3, букви а) и б) от Директива 2014/26/ЕС (вж. съображение 37 по-долу).

(37) Директива 2014/26/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г. относно колективното управление на авторското право и сродните му права и многотериториалното лицензиране на правата върху музикални произведения за използване онлайн на вътрешния пазар (ОВ L 84, 20.3.2014 г., стр. 72).

(38) Съображение 56 от Директива 2014/26/ЕС.