BG Официален вестник на Европейския съюз C 255/10

Становище на Европейския икономически и социален комитет относно „Финансовата криза и нейното въздействие върху реалната икономика“

(становище по собствена инициатива)

(2010/C 255/02)

Докладчик: г-н CEDRONE

На 26 февруари 2009 г. Европейският икономически и социален комитет реши, в съответствие с член 29, параграф 2 от Правилника за дейността, да изготви становище по собствена инициатива относно:

„Финансовата криза и нейното въздействие върху реалната икономика“.

Специализирана секция „Икономически и паричен съюз, икономическо и социално сближаване“, на която беше възложено да подготви работата на Комитета по този въпрос, прие своето становище на 13 ноември 2009 г. (докладчик: г-н CEDRONE).

На 458-ата си пленарна сесия, проведена на 16 и 17 декември 2009 г. (заседание от 16 декември 2009 г.), Европейският икономически и социален комитет прие настоящото становище със 122 гласа „за“, 75 гласа „против“ и 33 гласа „въздържал се“.

1. Заключения и предложения

1.1 Европейският икономически и социален комитет (ЕИСК) счита, че в условията на криза като настоящата е необходима голяма воля за координиране на мерките чрез общи ангажименти, съответстващи на сериозността на положението, за да се определят действията и предложенията в краткосрочен и дългосрочен план, чрез които може да се благоприятства възстановяването и да се избегне повтарянето на събитията, които бяха в основата на настоящия крах.

1.2 Международни финанси : въз основа на насоките, които ЕИСК вече предложи, е уместно да се припомни, че във всички случаи е необходимо в кратки срокове да се приеме система от правила, които, едновременно с предоставянето на възможност за свободно движение на капитали, да въвеждат и система за надзор и санкции, предотвратяваща повтарянето на вредните последици от една „неконтролирана“ система. Тези правила следва да дават възможност за възстановяване на един по-добре интегриран и по-прозрачен пазар. Премахването на зоните от типа „данъчен рай“, на банковата тайна и на някои неправомерни механизми от миналото, свързани със спекулативни ценни книжа, може също да благоприятства една такава промяна. Необходимо е отново да се въведе разграничението между търговски и инвестиционни банки.

1.3 Европейски финанси : необходимо е да се създаде единен европейски финансов пазар, за да се гарантира не само по-голяма прозрачност, улеснения в търговията и предоставяне на подходяща информация на всички оператори, но също и система за надзор под ръководството на ЕЦБ и Европейската система на централните банки (ЕСЦБ-ЕЦБ) с цел насочване и международно координиране на надзорните дейности. От друга страна, всекидневното управление, контролът и наблюдението на финансовите пазари на отделните страни могат да бъдат поверени на националните надзорни органи (1).

1.4 Парична система: ЕИСК счита за целесъобразно и необходимо да бъде задълбочен въпросът за международната валутна система, за да се стабилизират обменните пазари и да се избегне нелоялната конкуренция в международната търговия в рамките на СТО.

1.5 Подкрепа за реалната икономика и предприятията - икономическо управление:

— би било необходимо да се изготви втори европейски план за по-амбициозна подкрепа по отношение на финансовите средства и съгласуването на мерките, които трябва да се приложат на национално равнище в различните икономически сектори, включително чрез структурни реформи или поне чрез тясно координиран план, за да се изпрати положителен сигнал на европейските предприятия и граждани относно добавената стойност и качеството на европейската интеграция;

— да се преразгледат радикално различните политики от компетенцията на ЕС (структурни фондове, сближаване, ОСП, околна среда, образование, научни изследвания, Лисабонска стратегия и др.), като се започне с опростяване на процедурите и регламентите;

— да се финансира система от европейски мрежи (енергетика, транспорт, комуникация) чрез въвеждане на общностен „заем“ и подкрепа за развитието на публично-частните партньорства (ПЧП);

— да се приеме общ подход на действие за европейските банки, за да бъдат стимулирани да възстановят кредитните линии в полза на предприятията със специални условия за МСП, като например разсрочване на плащането по дълга, въвеждане на гаранционен фонд или пряко финансиране от страна на държавата и ЕИБ;

— да се даде възможност на работниците от МСП да имат достъп там, където това не се прави, до „социални амортисьори“ в подкрепа на заетостта;

— да се договорят мерки в областта на данъчната политика с цел да се стимулират търсенето, възстановяването и заетостта, успоредно с мерките от макроикономическо и парично естество;

— пазарът на труда, който понастоящем е прекалено сегментиран, да се направи „по-европейски“, т.е. по-интегриран въз основа на принципа на скачените съдове, като се премахнат все още съществуващите пречки както в държавите, така и между тях; един интегриращ пазар на труда е необходим за реинтегриране не само на краткотрайно или дълготрайно безработните, но и на онези, които никога не са имали работа (близо 100 милиона европейци). Разбира се, това следва да се направи при спазване на социалните и икономическите стандарти, предвидени за работниците в приемащата държава;

— да се предприемат стъпки за привличане на инвестиции към промишлеността, включително и от чужбина, като се гарантира, че Европа предлага сравнителни предимства спрямо другите региони по отношение на законодателството в областта на конкуренцията, стандартите и договорите за насърчаване на заетостта, производителността на труда и данъчните режими. Равнището на безработицата показва в каква степен предприемачите и международният бизнес игнорират човешкия потенциал на ЕС.

1.6 Подпомогане на европейските граждани - сближаване и социално управление:

— да се постигне споразумение между всички заинтересовани страни, „европейски пакт за растеж, устойчиво развитие, конкурентоспособност и заетост“, който отново да постави гражданина, сближаването и солидарността в центъра на икономическата система и да предпази гражданите и работниците от тежките последици на кризата;

— да се предвидят форми на участие на работниците в дейностите на предприятията, за да се създаде или разшири „икономическата демокрация“; необходимо е също така да се подобри и развие социалният диалог;

— да се благоприятства промяна в „политиката на потреблението“ както по отношение на частното, така и на публичното потребление, например големите мрежи, посредством инвестиции, които да подобрят качеството и достъпността на услугите;

— да се увеличат средствата на Фонда за приспособяване към глобализацията; да се стартира (в сътрудничество с университетите) програма за младите хора, които желаят да създадат свои предприятия, и за уволнените работници, които искат да започнат собствен бизнес, като се прибегне също така до предприятията от социалната икономика като алтернатива;

— да се приемат мерки за намаляване на данъчното облагане на трудовите доходи;

— да се разшири постепенно програмата „Еразмус“, така че да обхване всички студенти в университетите, които желаят да участват в нея;

— ДА СЕ ОПРОСТЯТ максимално всички общностни процедури;

— пактът да се разшири, така че да обхване вътрешната и международната стопанска дейност и предприемачите, за да ги накара да инвестират в държавите-членки вместо на други места и по този начин да се създават работни места за излишъка от човешки ресурси в ЕС.

Изграждане на политическа Европа отдолу-нагоре - политическо управление (в перспектива)

1.7.1 Необходимо е в бъдеще да не се допуска гражданите да продължават да плащат цената на „НЕ-Европа“, както показват в множество случаи ограничените действия на Общността в отговор на кризата. Тези ограничения се дължат не на „прекалено много Европа“, а напротив, на нейната липса. Договорът от Лисабон представлява значителен напредък в тази посока. ЕИСК ще участва в новите институционални споразумения и ще съветва новата Комисия и новия Парламент по отношение на новите правомощия, произтичащи от Договора.

1.7.2 ЕС трябва да постави в центъра на своя дебат въпроса за „демократичния дефицит“ и за демократичното функциониране на своите институции, включително чрез нови форми на пряко участие на своите граждани и на „гражданското общество“, което повече не може да остане безучастно пред възникването на нови несправедливости и нови правомощия.

1.7.3 Поради всичко това е необходимо на ЕС да се даде ефективно външно представителство и да се създаде „европейско политическо пространство“, притежаващо необходимите инструменти за противодействие на новите икономически и политически баланси, които се формират на международно икономическо и политическо равнище именно вследствие на кризата и които има опасност не само да отслабят правата на гражданите, но и да ги направят по-бедни. Както вече беше посочено, ЕИСК ще подкрепя дейността на новия министър на външните работи на ЕС и ще продължи да дава съвети по отношение на гражданското общество на международната сцена.

2. Въведение

2.1 ЕИСК прецени, че е подходящо да изготви настоящото становище по собствена инициатива, за да даде обща представа за кризата и да отправи предложения към Комисията и Съвета, в качеството си на представител на реалната икономика и на организираното гражданско общество, по-специално по отношение на възстановяването на финансовите потоци към предприятията, както и на растежа и заетостта.

2.2 В действителност от години изпитваме въздействието на една обща еуфория (Samuelson), предизвикана от неточната информация, акцентираща върху мнението на „експертите“, които даваха гаранции за „целесъобразността“ на протичащите процеси и превъзходството на „действащия“ модел, като твърдяха, че рано или късно пазарът ще регулира всичко и ще премахне „крайностите“.

2.3 ЕИСК е убеден, че въпреки всичко ангажиментът на предприятията и работниците, осъзнаващи силата на своята икономическа и социална отговорност, ще може да даде положителен развой на кризата, ако бъде подкрепян по подходящ начин от властите на национално и европейско равнище.

3. Къде сме ние? Международната финансова криза

Корени : Корените на кризата вече са добре познати и не се налага да ги разглеждаме отново. ЕИСК обаче смята, че е полезно да се припомнят поне две причини, които доведоха до нея: развитието на международната финансова система, подкрепяна от ултралиберална икономическа култура, доведе до това тази система да обогатява по-скоро себе си, отколкото реалната икономика, като предизвика финансова „мегаинфлация“. И всичко това с ограничен брой правила, които са недостатъчни и рядко се спазват – втората причина за кризата. Съществуващите правила не дадоха желания ефект или не бяха приложени от надзорните органи и от агенциите за кредитен рейтинг, чието поведение намали прозрачността на пазарите (2).

3.1.1 Вече е очевидно, че в „мегаинфлацията“ банкерите умишлено или не са изпълнявали високорискови дейности, за които разпоредбите и предпазните мерки са били напълно неподходящи. В банкирането на дребно с цел увеличаване на оборота са отпускани неразумни заеми въз основата на ипотеки и кредитни карти. В инвестиционното банкиране тези заеми и други операции като финансиране за изкупуване чрез заемни средства (LBO) са били групирани и прегрупирани в сложни деривати и търгувани без финансов и правен анализ или достатъчни резерви. Ясно е, че тези служители на отговорни и изпълнителни длъжности, чиито действия са се отразявали на рисковия профил на банката, са имали неподходящи стимули и в резултат на това личните премии са имали превес над интересите на повечето акционери в банковата система и на обикновените граждани, закупили ценните книжа. Условие, което обаче не оправдава недопустимите отклонения от системата и безскрупулните злоупотреби, които наблюдавахме. Подобно поведение нанесе вреда на финансовата система като цяло и я представи в лоша светлина.

3.2 Причини : Този разпад стана възможен поради липсата на политика, поради пропуските и грешките, допуснати включително от правителствата, не само в областта на финансите, но и в сферата на макроикономическите и паричните политики. На световно равнище като пример може да се посочи прекалено либералната американска бюджетна политика. ЕС не разполага с подходящи инструменти за действие, а социално-икономическият му модел е атакуван от различни страни като причина за всички злини. Международните организации са слаби и не могат да се намесят. Този период продължи твърде дълго. Често политическите сили се криеха зад глобализацията, като ѝ приписваха вината за всичко и по този начин поемаха голяма отговорност за причините, които доведоха до кризата (1).

Последствия : Последствията бяха катастрофални, но не бива да се поддаваме на песимизъм. За съжаление, част от финансовата икономика се остави да бъде водена от еуфория, алчност, спекулации и от обща безотговорност. Освен това прекалено голямата банкова концентрация (до такава степен, че доведе до самовнушението, че „банките са прекалено големи, за да бъдат оставени да фалират“!) и провалът в управлението на риска можеха да доведат единствено до сегашните последици, предизвикани от ефекта на доминото, който не можеше да бъде спрян от нищо. Така кризата, която в началото беше финансова, се трансформира в макроикономическа и се пренесе в реалната икономика. Затова днес сме изправени пред финансова криза, която се разпространи в производствените сектори, предизвиквайки икономическа, парична, търговска и социална криза и следователно криза на доверието.

3.3.1 Необходимо е обаче в интерес на истината да се признае, че последните тридесет години бяха години на безпрецедентно развитие и икономически растеж в целия свят, в частност в развиващите се страни. Този растеж беше възможен включително благодарение на развитието на финансовите пазари, от които мнозина извлякоха полза, като си правеха илюзии, че едно такова развитие би могло да продължава вечно без никакви трудности.

3.3.2 Със сигурност кризата ще има последици върху подреждането на силите на световно и национално равнище, както вече показа срещата на страните от Г-20 в Питсбърг. Когато кризата приключи, ще има нова икономическа и политическа „география“. По този начин кризата, която първоначално бе финансова, се превръща в криза на цялата икономика и се прехвърля в реалната икономика, като води до спад на БВП, както и драматично нарастване на безработицата. В този контекст ЕИСК си задава въпроса относно мястото на ЕС и ролята, която би трябвало да има в бъдеще.

4. Какво да се направи? Инструментите за действие и борба срещу кризата

4.1 Реорганизиране на финансовата система

ЕИСК определя като задоволителни резултатите от срещата на Г-20 в Лондон и на Г-8 в L'Аquila, тъй като те не оправдаха песимистичните прогнози, изразени непосредствено преди провеждането им, и демонстрираха, че световната икономика и финансова система или се управляват съвместно, или изобщо не се управляват. Наложи се принципът на „световното управление“, който отново ще отдаде подобаващо значение на политиката. Да се надяваме, че и европейските правителства ще извлекат необходимите изводи (параграф 4.4). Резултатите обаче трябва да бъдат приложени конкретно и ефикасно, отвъд промените, въведени със споразумението „Базел II“, чрез едно споразумение „Базел III“ – за реорганизация и реформа на международните организации.

4.1.1.1 Разбира се, би било желателно, добрите намерения, заявени в последвалата среща на върха на Г-20 в Питсбърг, да се превърнат в действия. В действителност, на тази среща не бяха разгледани истинските настоящи проблеми: правилата и реформата на финансовата система (1), търговския дисбаланс между САЩ и Китай, структурата на акционерните дружества, увеличаването на безработицата и т.н. Следователно, ако не се предприемат действия, остава рискът някои представители на финансови интереси да започнат да твърдят, че „тази криза е била инцидентна и незначителна и че можем да се държим като че ли нищо не се е случило“ (3).

4.1.2 ЕИСК счита, че следва да се засили ролята на надзорните органи (4), но преди всичко трябва да се създадат условия те да функционират, да бъдат независими от политическата власт и да разполагат с правомощия за налагане на санкции. Необходимо е да се премахнат и/или да придобият прозрачност зоните от типа „данъчен рай“, за да не се превръщат в инструменти за „изпиране на мръсни пари“ и за укриване на данъци. В действителност основният проблем е в липсата на прозрачност. Всички трябва да познават истинското естество на банковите заеми, на активите, на резерва и на рисковите профили на банките.

4.1.3 ЕИСК би искал насоките и решенията (малко на брой!), взети в Лондон, в L'Аquila и в Питсбърг да доведат до обрат в разумен срок и да въведат (отново) нова икономическа и пазарна култура с по-малко идеология и повече прозрачност. Освен това трябва да бъдем предпазливи, когато говорим за морал или етика на финансовия пазар, което мнозина биха искали да сторят: това може погрешно да бъде счетено за подигравка с онези, които плащат твърде висока цена за кризата. Много по-добре е да се говори за права, за санкции, за правила и инструменти за тяхното прилагане.

4.1.4 Това е най-убедителният и ефикасен начин за възстановяване на доверието на потребителите и, следователно, за повишаване на търсенето. Необходим е нов икономически език, който да говори за реална икономика, за инвестиции, за труд, за рискове, права, задължения, за защита на конкуренцията.

4.1.5 ЕИСК смята, че участниците в реалната икономика, предприятията и работниците трябва да изразяват по-силно мнението и основанията си, трябва да поемат отново своята роля – роля, която е от ключово значение за насърчаване на икономическото и социалното развитие, конкурентоспособността, иновациите, растежа и заетостта. Желателно би било същото да се случи и в политическата сфера.

Би трябвало да се преразгледа и международната валутна система. В действителност по време на срещите на Г-20 в Лондон, на Г-8 в L'Аquila и на Г-20 в Питсбърг темата за функционирането и за реформата на международната валутна система, освен разпределянето на квотите в МВФ, не се повдигна като един от основните приоритети за насочването на световната икономика по пътя на устойчивия растеж. Въпреки това, ако бъдат изпълнени, някои от поетите от Г-20 и Г-8 ангажименти биха могли да окажат силно въздействие върху обменния пазар и следователно върху начините на функциониране на тази система.

4.1.6.1 Взетите решения за предоставяне на помощи на развиващите се страни, по-специално в Африка, за утрояване на ресурсите на Международния валутен фонд (до 750 милиарда долара) и за отпускане на още 250 милиарда за специални права на тираж (СПТ) с намерението да се предостави финансова подкрепа за икономиките на най-силно засегнатите от кризата страни, представляват първи елемент за размисъл върху значителното количество долари, които ще бъдат пуснати в обращение за подпомагане на страни с висок дефицит по текущата сметка.

4.1.6.2 На второ място, нарастването на държавния дълг на САЩ (което през следващите три години ще доведе до общо задлъжняване в размер на 100 % от БВП), което се насърчава от новата политика на „deficit spending“ на президента Обама за излизане на страната от рецесията, ще предостави допълнителен стимул за емисия на значително количество долари със съществени последици за международната икономическа система. Такава ситуация се наблюдаваше през втората половина на 60-те години и завърши с обезценяването на долара и с рухването през 1971 г. на системата от Бретън Уудс за фиксирани обменни курсове.

4.1.6.3 Най-големи притеснения във връзка с тази ситуация изразяват китайците, чиито резерви в чуждестранна валута се увеличиха с над 5 000 милиарда долара през последното десетилетие, като вероятно ще продължат да нарастват и през следващите години, макар и по-бавно. В Китай се опасяват, че с отслабването на долара е възможно да загубят стойността на огромните си валутни резерви.

4.1.6.4 Еврото, което за кратко време се превърна във втора международна резервна валута, не представлява убедителна алтернатива за замяна на долара, ако се допусне, че това е подходящо и желателно. Не е възможно и да се мисли така, както китайската парична администрация би искала, за създаване на „наднационална резервна валута“ под формата на СПТ, която да се използва не само между правителствата и международните институции, каквато е настоящата практика, но и като платежен инструмент при международните търговски и финансови транзакции. Емисията на нови СПТ със сигурност е полезен инструмент за създаване на допълнителни резерви за икономиките с дефицит по текущата сметка, но не може да представлява решение за настоящата криза в дългосрочен план.

4.1.6.5 Твърде е вероятно и дори препоръчително, еврото все повече да придобива характеристиките на международна резервна валута и на референтна валута за определяне на цените на стоките на международните пазари. ЕИСК обаче би искал и китайската валута, която е отражение на икономика, придобиваща все по-решаващо значение в световен мащаб, да се освободи от протекцията, която ѝ е осигурена от китайските власти. В продължение на 10 години ренминби (юан) беше тясно обвързан с долара и едва от 2005 г. неговата оценка е свързана с кошница, съдържаща други валути. Ренминби трябва да се превърне в свободно конвертируема валута на международните пазари.

4.1.6.6 ЕИСК смята, че са необходими повече усилия на международно равнище. Китай не може да продължава така, както това ставаше досега, да се уповава на постоянен растеж на износа, като натрупва излишъци по текущата сметка и като изисква от другите да се грижат за проблемите на управлението на валутните курсове на международно равнище, за възникването на които допринася самият той чрез парични и фискални политики, които насърчават натрупването на спестявания и ограничаването на вътрешните разходи.

4.1.6.7 Световната парична система, която почива върху плаващи режими на обменните курсове, се характеризира с непрекъснати резки колебания на валутите поради спекулативните транзакции. Тази ситуация, която оказва крайно отрицателно въздействие на световната икономика, би могла да се промени чрез сключването на политическо споразумение между централните банки на основните индустриализирани страни. В тази рамка те следва да се ангажират да действат съгласувано, когато курсът на някоя валута рязко се повиши или понижи поради прекалено голям натиск, за да бъде удържана нестабилността на обменните курсове в разумни маржове.

4.1.7 Създаване на европейски финансови правила – създаване на единен европейски финансов пазар (5). Въпреки действащите правила на европейско равнище и еврото, все още сме далече от постигането на тази цел, дори в еврозоната. Кризата показа, че е необходимо да се върви без отлагане в тази посока чрез подходящи реформи, като се постигне много повече от това, което е направено досега, както се призовава в доклада на групата „de Larosière“ и в предложенията на Комисията. Това би дало възможност и на ЕЦБ да действа по-бързо и по-гъвкаво. Не бива да се забравя, че главната цел на финансите е да подкрепят предприятията, да стимулират предприемчивостта, растежа и заетостта - задача, чието изпълнение би било улеснено от един реформиран, по-конкурентен, прозрачен и по-добре интегриран по отношение на своите различни аспекти финансов пазар.

4.2 Поддържане на реалната икономика

4.2.1 В съобщението на Комисията, изготвено за пролетния Европейски съвет през 2009 г. под амбициозното заглавие „Движеща сила за възстановяването на Европа“ (6), възстановяването на доверието на гражданите и на икономическите оператори е първата мярка, която трябва да се предприеме за преодоляване на настоящата криза, за увеличаване на търсенето и за създаване на нови работни места. Необходимо е предложените мерки да доведат до конкретни резултати, а не да останат само заявяване на добри намерения.

4.2.2 В частност ЕИСК счита, че основният проблем, който следва да се реши, е свързан със заетостта и липсата на ликвидност за предприятията (7). В неотдавнашни оценки на МОТ се посочва, че от началото на кризата през декември 2007 г. са загубени около 40 милиона работни места (от които 7 милиона само в зоната на ОИСР), а прогнозите за бъдещето са по-скоро песимистични. Преодоляването на тази социална драма може да се осъществи единствено чрез възвръщане на доверието във функционирането на пазарите и с публични интервенции, които насърчават растежа, конкурентоспособността, иновациите и заетостта. Европа се нуждае от икономическа политика и от програма, която привлича предприятията и им помага да се развиват и да създават работни места!

4.2.3 ЕИСК споделя изцяло целта, която си постави Комисията. Описаните в съобщението мерки заслужават одобрение, тъй като се отнасят до неотложни действия, които следва да се предприемат в банковия и финансовия сектор, в подкрепа на реалната икономика, както и за повишаване на значението на европейския вътрешен пазар. Те обаче отразяват традиционен, но със сигурност не и новаторски подход, основан на по-добро използване на секторните икономически политики, управлявани и/или координирани от Европейската комисия.

4.2.4 Възстановяването на доверието на икономическите оператори и на европейските граждани в способността на институциите на Общността и на националните власти да преодолеят кризата започва от признанието, че кризата не бива да се приписва единствено на явления, макар и драматични, от конюнктурен характер или на несъвършенства или грешки на пазара.

4.2.5 Спецификата на кризата, през която преминават световната и европейската икономика, се дължи на по-дълбока и систематична причина, която се отнася до етичните и моралните ценности (отговорност, законност, социална справедливост), залегнали в основата на съвременното общество и обуславящи действията във всички сфери на икономическия, социалния и обществения живот. Възстановяването на доверието във функционирането на икономическите и финансовите системи не може да се постигне, като се работи единствено върху пазарните „механизми“, които се провалиха, а чрез европейските макро- и микроикономически политики.

4.2.6 Въпреки че се изразява съгласие с този подход към настоящите проблеми, предложените в съобщението на Комисията решения изглеждат недостатъчни или поне недостатъчно ефикасни по отношение на промените, които би трябвало да бъдат стимулирани в различните национални производствени системи, а също така и в сферата на европейските и международните политики, за да се поддържа растежът на икономиките на държавите-членки. И това в момент, когато кризата проявява отрицателните си последици в по-голяма степен в Европа (със спад на БВП), отколкото в САЩ, които отвърнаха с амбициозна и единна програма и с по-мащабна и по-ефикасна публична интервенция. ЕС би трябвало да подкрепи приемането на хармонизирани мерки на равнище държави-членки. Ето защо е желателно той да приеме втори план за действие, по-ефикасен и по-единен от първия.

4.2.7 Като ограничава анализа до мерките, които следва да бъдат предприети в краткосрочен и средносрочен план за възстановяване на европейската икономика, ЕИСК смята, че вниманието и финансовите ресурси на ЕС и на държавите-членки би трябвало приоритетно да се съсредоточат върху ограничен брой действия, които обаче имат голямо въздействие върху различните пазари и върху икономическите оператори като цяло. Тези действия би трябвало да обхващат: възстановяване на доверието във функционирането на финансовата система; подобряване на Европейския план за икономическо възстановяване; промени в основните политики на действие от страна на ЕС; оказване на подкрепа на най-силно засегнатите от кризата държави-членки, като се започне със страните от Източна Европа.

Възстановяване на доверието във функционирането на финансовата система. Възстановяването на европейската икономика е възможно посредством възвръщането на стабилността и оперативността на финансовите пазари, като се спазват новите правила и новите системи за макро- и микроикономически надзор, които гарантират правилното и отговорното им функциониране в международен план. Финансите трябва да възвърнат своята традиционна и незаменима роля за насърчаване на икономическия растеж - да финансират реалните дейности на операторите (предприятия, семейства, мрежи и услуги, инфраструктури, околна среда и енергия).

4.2.8.1 Проблемът за мащабната, за съжаление неизбежна интервенция на държавите в подкрепа на банковата система, все пак остава нерешен. ЕИСК счита, че това положение не може да продължава дълго и че е необходимо да се определи „стратегия за освобождаване“ от тази интервенция, като се наложат условия на банковата система, в рамките на систематичен подход, като например вътрешно преструктуриране чрез количествено и качествено подобряване на включените в баланса резерви. Една такава стратегия би трябвало да даде тласък на независим и прозрачен международен кредитен и финансов пазар и да позволи да се избегне повтарянето на неотдавнашните събития.

4.2.8.2 По отношение на засилването на контрола и прозрачността на финансовите операции, както беше поискано от Комисията и потвърдено от държавите по време на срещите на Г-20 в Лондон, на Г-8 в L'Аquila и на Г-20 в Питсбърг, и с оглед също на обявеното от Комисията и от Съвета предложение за реформа на европейската финансова система, ЕИСК ще оцени това предложение. Все пак Комитетът счита, че ако финансовият надзор се повери на нов европейски независим орган, този орган би трябвало да има действителни правомощия за намеса (8).

4.2.8.3 Този избор би трябвало да благоприятства процеса на хармонизация на различните законодателства, съществуващи в сектора на финансовия надзор в Европа, заедно със способността им за налагане на санкции.

4.2.9 Подобрения в плана за икономическо възстановяване

4.2.9.1 В предходно становище (9) Комитетът изрази предположение, че би било подходящо да се преразгледа основно предложеният от Комисията план за икономическо възстановяване, не само и не толкова по отношение на финансовите ресурси, считани за недостатъчни предвид сериозността на кризата, колкото по отношение на едно различно съчетаване и организиране на мерките, които трябва да бъдат приети в държавите-членки, за да се насърчи възстановяването.

4.2.9.2 Условията за достъп до тези действия, независимо от секторите, които днес се считат за приоритетни по отношение на финансовите нужди (автомобилната промишленост, строителния сектор, МСП и др.), трябва да гарантират последователност и еднаквост на прилаганите мерки, при абсолютно спазване на правилата, определени от европейския вътрешен пазар.

4.2.9.3 В действителност не е желателно отделни инициативи за спешна намеса в предприятията, секторите или държавите които се намират в криза, финансирани по европейския план с дела от бюджета на Общността или с дяловете на националните правителства, по един или друг начин отново да създадат привилегировано положение или защита за някои промишлени сектори в ущърб на други.

4.2.9.4 Единният пазар е един от основните двигатели на европейската икономика - неговото укрепване и развитие са най-добрата гаранция за насърчаване на производствените инициативи и за създаване на работни места. Координацията и наблюдението на предвидените в плана мерки на европейско и национално равнище трябва да гарантират на европейските граждани, че Съюзът е способен да управлява финансовите помощи при спазване на общностното законодателство и в интерес на населението и териториите, които се оказаха по-уязвими в условията на кризата.

4.2.9.5 Според ЕИСК в рамките на тези мерки за подкрепа на производствените дейности особено внимание трябва да се обърне на МСП (чрез конкретен план за преференциално финансиране и опростени процедури, подобно например на „Small Business Act“). В европейския план не е посочен достатъчно ясно видът на мерките, които ще бъдат предприети в подкрепа на малките и средни предприятия. Що се отнася до по-малките предприятия, които в най-голяма степен допринасят за заетостта в Европейския съюз като цяло, Комитетът счита, че инициативите трябва да бъдат формулирани в макроикономическа референтна рамка, която отчита националните и местни специфики, различните равнища на отраслова специализация, разнообразните нужди от гледна точка на новите компетенции, новаторските технологии и инфраструктурите, които обслужват предприятията.

4.2.9.6 Без подходяща европейска и национална референтна рамка относно перспективите за растеж на МСП има опасност, както вече е ставало преди, мерките да бъдат фрагментирани и отделени, което да доведе до подкрепа на всички тези предприятия, без реално да се помогне на някое от тях да напредне по отношение на размера и качеството на предлаганите продукти и услуги.

4.2.9.7 Освен това ЕИСК счита, че социалният диалог и преговорите, а следователно и едно по-голямо участие на предприятията, синдикатите и организациите на социалната икономика биха могли да улеснят излизането от кризата.

4.2.10 Промени, които трябва да се направят в основните политики на Европейския съюз

4.2.10.1 ЕИСК счита, че за възстановяването на доверието на европейските оператори е необходимо основно да се промени начинът, по който Комисията ръководеше общите политики в ключовите икономически и социални сектори и в частност политиката на сближаване. По отношение на последната, Комитетът вече изготви становище (10), в което направи множество предложения за промени.

4.2.10.2 Тежката икономическа криза, през която преминават всички европейски държави и която според прогнозите може да продължи до 2010 г., налага радикална реформа в управлението на структурните фондове (ЕФРР и ЕСФ), както и преразглеждане на мерките, определени за програмния период 2007-2013 г. Понастоящем Комисията изготвя някои предложения за промени, за да бъдат опростени процедурите, да се ускорят плащанията и да се определят наново рамките за действие на някои секторни политики, но тези мерки са все още недостатъчни. Подобни мерки се оказват необходими за запазване на единството на ЕС, което днес е застрашено от кризата.

4.2.10.3 Усилието, към което ЕИСК призовава Комисията с цел адаптиране на предвидените мерки към новите условия, които възникват вследствие на международната криза, трябва да бъде по-голямо и във всички случаи изисква тези политики да бъдат преосмислени изцяло. Впрочем конфликтът, който се очертава между централните и регионалните администрации в управлението на средствата от структурните фондове, отпуснати за справяне с неотложни проблеми, представлява допълнителен елемент, който ще трябва, заедно с други, да бъде включен в разглеждането на начина за „преосмисляне“ на помощите за териториите на Съюза в най-неблагоприятно положение.

4.2.10.4 Що се отнася до политиките на сближаване Комитетът счита също така, че е необходимо да се формулират конкретни секторни и местни приоритети за всяка страна бенефициер на тези помощи, за да се концентрират общностните и националните средства по програмите и проектите, за които се счита, че могат да имат най-голямо икономическо и социално въздействие. Последователност в подбора на мерките, координация на политиките за подпомагане на предприятията на европейско и национално равнище, общи програми за специализирано обучение и развиване на нови умения: това са принципите, от които трябва да се ръководи преразглеждането на насоките на политиката на сближаване.

4.2.10.5 Накратко, за Съюза кризата би трябвало да е възможност не само да използва по-добре политиките, с които разполага, но и да въведе нови - подобряване на инфраструктурите или например стартиране на план за околната среда или за създаване на нови европейски мрежи (например широколентовите) за енергетиката и комуникацията, чрез публично европейско финансиране (под формата на еврооблигации?) - инициативи, които биха дали чудесен стимул за икономическото възстановяване.

4.2.10.6 ЕИСК счита, че кризата предоставя изключителен шанс за започване на задълбочен дебат относно бюджета на Общността такъв, какъвто е понастоящем, както в качествен, така и в количествен план, и за разглеждане евентуално чрез експертна група на данъчната политика - тя е основен въпрос във връзка с растежа и заетостта, който не може да продължава да бъде заобикалян или използван като средство за икономически и социален дъмпинг на европейско равнище.

4.2.11 Подкрепа за държавите-членки, засегнати в най-голяма степен от кризата, по-специално държавите от Източна Европа

4.2.11.1 ЕИСК счита, че Комисията следва да предвиди, ако не фонд ad hoc в помощ на държавите, засегнати в най-голяма степен от кризата (предложение, което беше отхвърлено от най-влиятелните държави-членки на Съюза), във всеки случай пакет от финансови мерки, в това число и чрез ЕБВР, в полза на инициативи за стабилизиране на най-слабите икономики в ЕС, както вече започва да се прави. Особено внимание в този контекст следва да се обърне на държавите от Изтока и следователно е необходимо да се отделят конкретни средства за тази цел, като причините за това искане са много. В противен случай, има опасност да рухне вторият стълб на интеграцията след единния пазар, а именно разширяването.

4.2.11.2 През следващите месеци и години ЕС трябва да се справи с много трудни ситуации: криза в икономиката и заетостта, социални конфликти, предприемане на институционални реформи, вътрешни различия между държавите-членки и всичко това в обстановка на растящ евроскептицизъм на равнище политически партии, национални правителства на голям брой държави-членки на ЕС и наличие на обществено мнение, което е по-скоро неудовлетворено от решенията на европейско равнище.

4.2.11.3 Доверието в европейския икономически и социален модел, в способността му за намиране на решения, които да са адекватни и да обслужват интересите на всички държави-членки, ще бъде възстановено, ако ЕС реши проблемите на най-уязвимите държави, като им помогне да преодолеят трудностите, в които се намират.

4.2.11.4 Кризата, която изпитват много държави от Изток в секторите на кредитирането, финансовите услуги и производствените предприятия, не е в такива размери, че да представлява непреодолима пречка за Съюза. Голяма част от тези дейности са създадени с помощта и с преките инвестиции от страна на 15-те държави на ЕС и е трудно да си представим, че след процеса на хармонизиране, който им беше наложен, за да станат пълноправни членове на Съюза, ще може да се прибегне чрез политиката „за всеки отделен случай“ към минимални и незначителни икономически мерки. Става дума за непоправима стратегическа и икономическа грешка в краткосрочен и средносрочен план и за сериозно политическо късогледство, което би могло да застраши бъдещето на европейската интеграция.

4.3 Подпомагане на европейските граждани

4.3.1 След кризата „ще намерим ново равновесие, но не на предишните равнища: трябва да се подготвим да приемем по-нисък жизнен стандарт“. Ако се сбъдне тази прогноза (11), е ясно единствено, че със сигурност някои ще трябва да се задоволят да живеят на още „по-ниско равнище“, да се надяваме само за кратък период от време.

4.3.2 Трябва да се избегне риска предприятията и работниците още веднъж да платят цената за спасяването на пазара, докато капиталът ще продължи да се придвижва към по-сигурни пазари, като избягва данъчното облагане. Така бихме могли да станем свидетели на намаляване на приходите от труд, което може да лиши пазарната икономика от социалната ѝ легитимност. Ако искаме да избегнем този риск, трябва да укрепим и разширим европейския модел на социална пазарна икономика, поставяйки хората в центъра на икономическата система.

4.3.3 Поради тези причини ЕИСК счита, че данъчната политика също трябва бъде обект на по-голямо внимание от страна на правителствата и на Съюза, които следва да засилят още повече координацията, за да бъдат избегнати различия, несъвместими с единния пазар. От друга страна би трябвало да се даде предимство на реформите, насочени по-скоро към разширяване на данъчната основа, отколкото към увеличаване на данъчните ставки, като се взема под внимание в по-голяма степен собствеността, отколкото дейността на предприятията и труда.

4.3.4 Необходимо е освен това да се избегне финансовата криза да има катастрофални последици за пенсионните системи на държавите-членки, както се случи в САЩ, където някои органи, натоварени с управлението на пенсионни схеми, натрупаха тежки загуби вследствие на кризата на хедж фондовете, поради което стойността на спестяванията на работниците, включени в тези схеми, се стопи наполовина. ЕИСК е на мнение, че би трябвало да се работи за определяне на регулаторни рамки и на пенсионни модели, които да защитават интересите на европейските граждани и работници.

4.3.5 Увеличаването на несправедливостта и на неравенствата ограничи и ще ограничава още повече областите на свобода. Съществува риск то да стане опасно за демокрацията в европейските държави и в частност в държавите-членки на ЕС, където все още има много голям „демократичен дефицит“, който трябва да се преодолее. Във всички случаи това намалява консенсуса на новите бедни по отношение на политиките, които трябва да се прилагат, за да се преодолее кризата и да се насърчи устойчивото развитие.

4.3.6 ЕИСК счита, че сега е подходящият за ЕС момент да покаже своята съпричастност, предприемайки конкретни и осезаеми инициативи в полза на най-силно засегнатите от кризата граждани, предприятия и работници.

Това би могло да се направи чрез мерки в защита на техните права. Ето защо Съюзът трябва да може да се намесва в социалната политика със свои инициативи. Социалният въпрос трябва да стане неразделна част от стратегическото споразумение, визирано в параграф 4.4.3. Мерките трябва също така да се предприемат и на друг фронт, а именно икономическите политики (например предоставяне на извънредно финансиране на Лисабонската стратегия) и политиките в подкрепа на най-уязвимите предприятия, които Съюзът трябва да приложи заедно с държавите-членки (параграф 4.2).

4.3.7.1 Структурни мерки на пазара на труда, който би трябвало да бъде по-достъпен и по-обхватен благодарение на правила, определени на европейско равнище, чрез прибягване до Европейския социален фонд, опростяване на процедурите и ускорени плащания.

4.3.7.2 Насърчаване на действия в полза на предприятията, които се ангажират с прилагането и спазването на принципа на социалната отговорност в Европа, както и на социалната клауза извън европейската територия.

4.3.8 ЕИСК желае и призовава Комисията, включително чрез финансови стимули, например структурните фондове, да направи всичко възможно, в сътрудничество с европейските социални партньори, за насърчаване на споразумения и/или за намиране на решения, които да ограничат въздействието на кризата върху предприятията и работниците, в това число чрез разпространяване на добрите практики, които се появяват в някои страни.

4.3.9 ЕИСК призовава Съвета да приложи необходимите мерки, европейски кодекс, който да посочва в кои области трябва да се действа, за да се намалят разликите в заплащането и да се утвърди нов вид справедливост при разпределението на доходите не само във финансовия сектор. Различията в доходите доведе до прекомерно увеличаване на неравенствата, без никакво основание. Би било желателно да се продължи чрез европейско споразумение, в което да участват социалните партньори.

4.4 Създаване на политически Европейски съюз - ЕС най-близо до гражданите

4.4.1 ЕИСК счита, че за да посрещне и преодолее кризата ЕС се нуждае от инструменти за вземане на решения, които понастоящем му липсват. Това е основната причина за недостатъчните му действия и има риск това да го маргинализира по отношение на големите сили като Китай и САЩ. Поради тази причина ЕИСК счита, че ЕС следва да създаде конкретен капацитет за действие дори с временни инструменти, за да не се обезсмисли работата и ангажиментите в този период на дълбоки промени.

Политическо управление: ЕИСК счита, че една от основните причини за сегашната криза са разделението и грешките на политиците. Без единна визия политиците бяха неспособни да действат, като накрая се отказаха от водещата си роля както на световно, така и на европейско равнище. Резултатите днес са ясни за всички.

4.4.2.1 Международно управление: ЕС все още не разполага с обща външна политика, нито със свои правомощия, за да управлява кризата, а би трябвало, поне що се отнася до еврозоната, да може да изразява своята единна позиция на международните форуми и, по-специално в организациите, които се готвим да реформираме, да уравновесява правомощията за вземане на решения на другите икономически и политически блокове. ЕС е най-големият световен пазар на стоки и услуги. Той е най-големият донор на публични помощи, предназначени за финансиране развитието на най-бедните страни и неговата валута еврото е втората международна резервна валута. Следователно в много отношения ЕС е „икономически гигант“, а от друга страна, ако разгледаме неговата способност за вземане на решения в международен план, той е „политическо джудже“ - истински парадокс, неразбираем за европейските граждани. Необходимо е точно обратното - европейските предложения и „ценности“ да оказват по-голямо влияние върху международната политика.

4.4.2.2 Ето защо държавните глави и правителствени ръководители трябва да имат смелостта да признаят този недостатък и да си поставят за цел да го преодолеят. Днес те действат като отбор без капитан - ситуация, която води до високи икономически и политически разходи. Безполезно е да призоваваме историци и/или учредители, за да се убедим в това („Ако Европа беше обединена, тогава нямаше да има граници за нейното щастие, просперитет и слава, на които щяха да се радват 400-те ѝ милиона жители“, беше казал У. Чърчил през 1946 г.). Сред многото книги, които изготвя Комисията, би трябвало да се добави една и за политиката: „Бяла книга за политическото управление“, в която да се обърне внимание на цената на „НЕ-Европа“, т.е. на липсата на Европейски политически съюз. Необходимо е бързо да се формулира обвързващо споразумение за управляване на кризите, което след това би могло да се трансформира в общностен метод, а не обратното, какъвто е случаят сега.

4.4.3 Икономическо управление: Основната цел на ЕС е да се предоставят необходимите инструменти за определяне и развитие на общите насоки за макроикономическата политика и за секторните политики (поне в еврозоната, с положително въздействие за 27-те държави-членки). Към европейската парична политика, въз основа на еврозоната, да се присъедини обща икономическа политика, която да не се ограничава само до функцията за координиране и която да предвижда действия в стратегическите области от европейски интерес (околна среда, енергетика, иновации, имиграция, заетост, сближаване и др.). Необходимо е да се изготви нов европейски пакт за растеж, устойчиво развитие, конкурентоспособност и заетост, който да изтъква по-специално пазарната социална и екологична икономика и да е насочен към доизграждането на вътрешния пазар, в съответствие с целите на Лисабонската стратегия.

4.4.4 Социално управление: сред приоритетните цели на този европейски пакт трябва също така да фигурира социалната политика и политиката на сближаване. ЕС би трябвало да разполага с по-голям капацитет за действие в областта на социалната политика (12), за да бъде определен „основен минимум“ или минимален праг на основните социални права. Всички тези причини изискват една Европа, която е по-способна да действа. Действието следва да започне, като се припомни, че Европейският съюз е създаден под формата на икономически проект (ЕОВС, ЕИО и еврото) с политически цели.

4.4.5 Ето защо Комитетът счита, че в настоящия период е необходимо да се разшири участието на гражданите, по-специално на младите хора, в процеса на изграждане на ЕС, като се експериментират нови форми на участие отдолу-нагоре. Този въпрос не бива да бъде оставян на случайността. Европейският съюз например би оказал голямо въздействие върху общественото мнение, ако направи ефективно, а не ефимерно предложение, което би могло да постави гражданите на първо място чрез нови процедури за участие във вземането на решенията относно основните европейски политики. Така бихме разполагали с чудесен инструмент за приближаване на европейските граждани до техните институции и за намаляване на демократичния дефицит на ЕС. Това е въпрос от жизнено значение за бъдещето на Съюза, който повече не може да бъде отлаган, въпреки че в това отношение се прави малка стъпка напред с Договора от Лисабон.

4.4.6 Важен принос в тази посока може да дойде от „европейското гражданско общество“, което не може да бъде споменавано случайно, нито да остане отделна сфера или да служи просто като параван. Това е предизвикателство за ЕИСК и за изготвената от него „Програма за Европа“.

Брюксел, 16 декември 2009 г. Председател на Европейския икономически и социален комитет Mario SEPI

(1) Вж. становището на ЕИСК относно „Докладът на групата „de Larosière““ ОВ C 318, 23.12.2009 г., стр. 57.

(2) Вж. становището на ЕИСК относно „Докладът на групата „de Larosière““ ОВ C 318, 23.12.2009 г., стр. 57 и становището на ЕИСК относно „Европейски план за икономическо възстановяване“, ОВ C 182, 4.8.2009 г., стр. 71.

(3) „Състоянието на финансовата и банковата система“ – статия, чиито автори са: Christine LAGARDE, министър на икономиката, промишлеността и заетостта на Франция, Anders BORG, министър на финансите на Швеция, Wouter BOS, министър на финансите на Нидерландия, Jean-Claude JUNCKER, министър на финансите на Люксембург, Elena SALGADO MENDEZ, министър на финансите на Испания, Peer STEINBRÜCK, министър на финансите на Германия и Giulio TREMONTI, министър на финансите на Италия. Статията е публикувана в различни европейски вестници на 4 септември 2009 г.

(4) Регламент на Европейския парламент и на Съвета относно пруденциалния надзор на макроравнище върху финансовата система от страна на Общността и за създаване на Европейски комитет за системен риск – COM (499) окончателен от 23.09.2009 г.; Регламент на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Европейски банков орган – COM (501) окончателен от 23.09.2009 г.; Регламент на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване – COM (502) окончателен от 23.09.2009 г.; Регламент на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Европейски орган за ценни книжа и пазари – COM (503) окончателен от 23.09.2009 г.

(5) Вж. бележка под линия № 3.

(6) „Движеща сила за възстановяването на Европа“, COM(2009) 114 окончателен от 4.3.2009 г.

(7) Вж. становище на ЕИСК относно „Резултати от срещата на върха по заетостта“ – ОВ C 306, 16.12.2009 г., стр. 70.

(8) Вж. становището на ЕИСК относно „Докладът на групата „de Larosière““, ОВ C 318, 23.12.2009 г., стр. 57. В изказването си на пленарната сесия на ЕИСК на 30 септември 2009 г. г-н BARROSO също изрази мнение в този смисъл.

(9) Вж.становище на ЕИСК „План за икономическо възстановяване“, ОВ C 182, 4 август 2009 г., стр. 71.

(10) Вж. становището на ЕИСК относно „Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите относно резултатите от преговорите във връзка със стратегиите и програмите на политиката на сближаване за програмния период 2007-2013 г.“, ОВ C 228, 22.9.2009 г., стр. 141.

(11) John Nash, носител на Нобелова награда за икономика, октомври 2008 г.

(12) В изказването си на пленарната сесия на ЕИСК на 30 септември 2009 г. г-н BARROSO изрази мнение в същата посока.