Единствено оригиналните текстове на ИКЕ на ООН имат правно действие съгласно международното публично право. Статутът и датата на влизане в сила на настоящото правило следва да бъдат проверени в последната версия на документа на ИКЕ на ООН за състоянието — TRANS/WP.29/343/, който е на разположение на електронен адрес:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Правило № 83 на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) — Единни технически предписания за типово одобрение на превозни средства по отношение на емисията от замърсители в съответствие с изискванията относно горивото за двигателя

Ревизия 3

Притурка 6 към серия от изменения 05 — дата на влизане в сила: 2 февруари 2007 г.

СЪДЪРЖАНИЕ

ПРАВИЛО

ПРИЛОЖЕНИЯ

1. ПОЛЕ НА ПРИЛОЖЕНИЕ

Настоящото правило се прилага за превозни средства от категориите M и N (1), както е показано в таблица A, по отношение на изпитванията, предвидени за тези превозни средства в таблица Б.

Таблица А.

Приложимост

Таблица Б.

Изисквания

1.1.1. Емисиите от изпускателната тръба при нормална и ниска околна температура, емисиите от изпаряване, емисиите на картерни газове, дълготрайността на устройствата за контрол на замърсителите, изхвърляни през изпускателната тръба, и системите за бордова диагностика (СБД) на моторните превозни средства с двигатели с принудително запалване, които имат най-малко 4 колела.

1.1.2. Емисиите от изпускателната тръба, дълготрайността на устройствата против замърсяване и на системите за бордова диагностика (СБД) на превозни средства от категория M1 и N1, оборудвани с двигатели със запалване чрез сгъстяване, с най-малко 4 колела и максимална маса не повече от 3 500 kg.

1.1.3. Емисиите от изпускателната тръба при нормална и ниска температура на околния въздух, емисиите от изпаряване, емисиите на картерни газове, дълготрайността на устройствата за контрол на замърсителите, изхвърляни през изпускателната тръба, и системите за бордова диагностика (СБД) на хибридните електрически превозни средства (ХЕПС), оборудвани с двигатели с принудително запалване, които имат най-малко 4 колела.

1.1.4. Емисиите от изпускателната тръба, дълготрайността на устройствата против замърсяване и на системите за бордова диагностика (СБД) на хибридни електрически превозни средства от категория M1 и N1, оборудвани с двигатели със запалване чрез сгъстяване, с най-малко 4 колела и максимална маса не повече от 3 500 kg.

1.1.5. То не се отнася до:

1.1.6. При поискване от производителя типовото одобрение в съответствие с настоящото правило може да бъде разширено от превозни средства от категории М1 или N1 с двигатели със запалване чрез сгъстяване, които вече са били типово одобрени, към превозни средства от категории M2 и N2 с референтна маса не по-голяма от 2 840 kg, като се спазват изискванията на точка 7. (за разширяване на типовото одобрение).

1.1.7. Превозните средства от категория N1, оборудвани с двигатели със запалване чрез сгъстяване или с двигатели с принудително запалване, работещи с природен газ или с втечнен нефтен газ, не се включват в обхвата на настоящото правило, при условие че са били типово одобрени в съответствие с изискванията на Правило № 49, допълнено и изменено с последната серия изменения.

1.2. Настоящото правило не се прилага за превозни средства с двигатели с принудително запалване, работещи с природен газ или с втечнен нефтен газ, от категория M1 с максимална маса по-голяма от 3 500 kg, M2, M3, N2 и N3, по отношение на които се прилага Правило № 49.

2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ

По смисъла на настоящото правило:

„Тип превозно средство“ означава категория моторни превозни средства, които не се различават съществено по отношение на:

2.1.1. еквивалентната инерционна маса, определена в зависимост от референтната маса в съответствие с приложение 4, точка 5.1., и

2.1.2. характеристиките на двигателя и на превозното средство, определени в приложение 1.

„Референтна маса“ означава масата превозното средство в ненатоварено състояние, увеличена с фиксирана маса от 100 kg за целите на изпитването в съответствие с приложения 4 и 8.

2.2.1. „Маса в ненатоварено състояние“ означава масата на превозното средство в работно състояние, без водач, пътници или товар, с резервоар, напълнен с 90 % от вместимостта му, и с обичайния комплект инструменти и резервна гума, ако има такива.

2.3. „Максимална маса“ означава технически допустимата максимална маса, обявена от производителя на превозното средство (тази маса може да е по-голяма от максималната маса, която се допуска от националната администрация).

2.4. „Газообразни замърсители“ означава емисиите в отработилите газове на въглероден окис, окиси на азота, изразени в еквивалент на азотен двуокис (NO2), и въглеводороди, като се приемат следните съотношения:

2.5. „Замърсяващи прахови частици“ означава компоненти на отработилите газове, които се отстраняват от разредените отработили газове при максимална температура от 325 К (52 °C) посредством филтрите, описани в приложение 4.

2.6. „Емисии от изпускателната тръба“ означава:

„Емисии от изпаряване“ означава загубите на въглеводородни пари в горивната система на моторно превозно средство, различни от емисиите от изпускателната тръба.

2.7.1. „Загуби от изпаряване (дишане) от резервоара“ означава емисиите на въглеводороди, предизвикани от температурни промени в резервоара за гориво (като се приема съотношение C1H2,33;

2.7.2. „Загуби от загряване при престой“ означава емисиите на въглеводороди от горивната система на спряло превозно средство след период на движение (като се приема съотношение С1Н2,20);

2.8. „Картер на двигателя“ означава вътрешните или външните пространства на двигателя, които са свързани с маслената вана посредством вътрешни или външни тръбопроводи, през които могат да излизат газовете и парите;

2.9. „Устройство за пускане в ход на студен двигател“ означава устройство, което временно обогатява горивовъздушната смес на двигателя, като по този начин подпомага стартирането на двигателя;

2.10. „Спомагателно пусково устройство“ означава устройство, което подпомага стартирането на двигателя без обогатяване на горивовъздушната смес, като подгряващи свещи, изменение на момента на впръскване и т.н.;

„Обем на двигателя“ означава:

2.11.1. за двигатели с възвратно-постъпателно движение на буталата — номиналният работен обем на двигателя;

2.11.2. за роторно-бутални двигатели (тип Ванкел) — удвоеният номинален работен обем на една горивна камера за бутало;

2.12. „Устройство за контрол (намаляване) на замърсяването“ означава тези компоненти от превозното средство, които управляват и/или ограничават емисиите от отработили газове и емисиите от изпаряване;

2.13. „Система за бордова диагностика (СБД)“ означава разположена на превозното средство диагностична система за контрол на емисиите, която е в състояние да идентифицира вероятните неизправности чрез кодове за неизправности, съхранявани в компютърна памет;

2.14. „Изпитване в условия на експлоатация“ означава изпитване и оценка на съответствието, проведено съгласно точка 8.2.1. от настоящото правило;

2.15. „Правилно поддържано и използвано“ при изпитване на превозно средство означава, че въпросното превозно средство удовлетворява критериите за приемане и изпитване на избрано превозно средство, посочени в точка 2. от приложение 3 към настоящото правило;

„Измервателно-коригиращо устройство“ означава което и да е устройство, реагиращо на температурата, скоростта на превозното средство, честотата на въртене на двигателя, предавката от предавателната кутия, разреждането в колектора или всеки друг параметър, с цел да активира, модулира, забави или деактивира действието на която и да е част от системата за контрол на емисиите, която намалява нейната ефективност при условия, които могат да се очакват при нормална работа и използване на превозното средство. Такова устройство не се счита като измервателно-коригиращо устройство, ако:

2.16.1. нуждата от устройството е оправдана от гледна точка на защитата на двигателя срещу повреда или авария и за безопасната работа на превозното средство, или

2.16.2. устройството не функционира извън изискванията за пускане в ход на двигателя, или

2.16.3. условията са предвидени в достатъчна степен в методиките за изпитване от тип I или тип VI.

2.17. „Фамилия превозни средства“ означава група от типове превозни средства, които се идентифицират чрез базово превозно средство за целите на приложение 12;

2.18. „Изисквано гориво за двигателя“ означава типът гориво, което обикновено се използва за даден двигател:

„Типово одобрение на превозно средство“ означава одобрение на определен тип превозно средство по отношение на следните условия (5):

2.19.1. Ограничаване на емисиите от изпускателната тръба от двигателя, емисиите от изпаряване, емисиите на картерни газове, дълготрайност на устройствата за контрол на замърсяването, замърсяващите емисии при пускане в ход на студен двигател и системите за бордова диагностика на превозните средства, използващи безоловен бензин или комбинация от безоловен бензин и втечнен нефтен газ или от безоловен бензин и природен газ (одобрение тип Б);

2.19.2. Ограничаване на емисиите на газообразни замърсители и прахови частици, дълготрайност на устройствата за контрол на замърсяването и системите за бордова диагностика на превозните средства, използващи дизелово гориво (одобрение тип В);

2.19.3. Ограничаване на емисиите на газообразни замърсители от двигателя, емисиите на картерни газове, дълготрайност на устройствата за контрол на замърсяването, емисиите при пускане в ход на студен двигател и системите за бордова диагностика на превозните средства, използващи втечнен нефтен газ или природен газ (одобрение тип Г).

2.20. „Система с периодично регенериране“ означава устройство против замърсяване (т.е. каталитичен преобразувател, филтър за прахови частици), което при нормална експлоатация на превозното средство изисква периодично регенериране на интервал, по-малък от 4 000 km. По време на цикли, в които се извършва регенериране, емисионните норми могат да бъдат превишени. Ако регенерирането на устройството против замърсяване се извършви поне веднъж по време на изпитване от тип I и то вече се е регенерирало поне веднъж по време на подготвителния цикъл на превозното средство, устройството се счита за система с непрекъснато регенериране и не изисква специална методика на изпитване. Приложение 13 не се прилага към системи с непрекъснато регенериране.

По искане на производителя и след одобряване от страна на техническата служба, специфичната за системите с периодично регенериране методика на изпитване не се прилага за регенериращото се устройство, ако производителят представи пред издаващия типовото одобрение орган данни, според които по време на циклите на регенериране емисиите не превишават пределните стойности, предвидени в точка 5.3.1.4. за категорията на въпросното превозно средство.

2.21. Хибридни превозни средства (ХПС)

2.21.1. Общо определение за хибридни превозни средства (ХПС):

„Хибридно превозно средство (ХПС)“ означава превозно средство с най-малко два различни преобразувателя на енергия и две различни системи за съхраняване на енергия (на превозното средство), използвани с цел задвижване на превозното средство.

2.21.2. Определение за хибридни електрически превозни средства (ХЕПС):

„Хибридно електрическо превозно средство (ХЕПС)“ означава хибридно превозно средство, което за целите на механичното придвижване ползва енергия от следните два източника на акумулирана енергия/мощност на превозното средство:

2.22. „Едногоривно превозно средство“ означава превозно средство, предназначено предимно да работи постоянно с ВНГ или с ПГ, но което може също да има система за захранване с бензин, използвана само в аварийна ситуация или за пускане на двигателя в ход, и чийто резервоар за бензин е с максимална вместимост 15 литра.

2.23. „Двугоривно превозно средство“ означава превозно средство, което може да работи понякога с бензин и понякога с ВНГ или с ПГ.

3. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ

Заявлението за типово одобрение на превозно средство по отношение на емисиите от изпускателната тръба, емисиите на картерни газове, емисиите от изпаряване и дълготрайността на устройствата за контрол на замърсяването, както и на неговата система за бордова диагностика (СБД) се подава от производителя на превозното средство или от неговия упълномощен представител.

Ако заявлението се отнася за система за бордова диагностика (СБД), то се придружава от допълнителната информация, която се изисква в точка 4.2.11.2.7. от приложение 1, заедно с:

декларация от производителя относно:

3.1.1.1.1. при превозни средства с двигатели с принудително запалване — процентното съотношение на прекъсванията в запалването в двигателя спрямо общия брой запалвания, което може да доведе до получаване на емисии, превишаващи пределните стойности, предвидени в точка 3.3.2. на приложение 11, ако този процент на прекъсвания в запалването е бил налице от началото на изпитването от тип I, описано в точка 5.3.1. на приложение 4;

3.1.1.1.2. при превозни средства, оборудвани с двигатели с принудително запалване — процентът на прекъсвания в запалването спрямо общия брой запалвания, който би могъл да доведе до прегряване на един или няколко катализатора на изпускателната уредба, преди да се предизвика необратима повреда;

3.1.1.2. подробна писмена информация, напълно описваща функционалните работни характеристики на СБД, включително списък на всички съответни части на системата за контрол на емисиите на двигателя, като например датчици, изпълнителни модули и компоненти, които се наблюдават от СБД;

3.1.1.3. описание на индикатора за неизправно функциониране (ИНФ), използван от СБД за сигнализиране на водача на превозното средство за наличието на повреда;

копия от други типови одобрения със съответните данни, които да дават възможност за разширяване на одобренията;

3.1.1.4. ако е приложимо, подробностите за фамилията превозни средства, които са посочени в приложение 11, допълнение 2.

3.1.2. За изпитванията, описани в точка 3. от приложение 11, на техническата служба, която отговаря за провеждането на изпитванията за типово одобрение, трябва да се предостави представително за типа или фамилията превозно средство, което да е оборудвано с подлежащата на одобрение система за бордова диагностика. Ако техническата служба прецени, че предоставеното превозно средство не представя напълно типа или фамилията превозни средства, които са описани в приложение 11, допълнение 2, трябва да се предостави друго, и ако е необходимо, допълнително превозно средство за провеждане на изпитването в съответствие с точка 3. от приложение 11.

Образец на информационния документ, който се отнася до емисиите от изпускателната тръба, емисиите от изпарение и дълготрайността на системата за бордова диагностика (СБД), е даден в приложение 1. Сведенията, посочени в точка 4.2.11.2.7.6. от приложение 1, трябва да са посочени в допълнение 1 „Информация относно системата за бордова диагностика“ към съобщението за типово одобрение, фигуриращо в приложение 2.

3.2.1. При необходимост трябва да се представят копия от други типови одобрения със съответните данни, които дават възможност за разширяване на одобренията и за установяване на коефициентите на влошаване.

3.3. За изпитванията, описани в точка 5. от настоящото правило, на техническата служба, която отговоря за провеждане на изпитванията за типово одобрение, трябва да се предостави едно превозно средство, което е представително за одобрявания тип.

4. ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ

4.1. Ако превозното средство, представено за типово одобрение съгласно настоящото изменение, отговаря на изискванията на точка 5. по-долу, се издава одобрение за това превозно средство.

4.2. На всеки одобрен тип се дава номер на одобрението.

Първите две цифри показват сериите от изменения, в съответствие с които е издадено одобрението. Една и съща страна по спогодбата не може да дава същия номер на друг тип превозно средство.

Страните по Спогодбата, които прилагат настоящото правило, се уведомяват за всяко одобрение, разширяване на одобрение или отказ за издаване на одобрение за даден тип превозно средство съгласно изискванията на настоящото правило, посредством формуляр, който съответства на образеца от приложение 2 към настоящото правило.

4.3.1. В случай на изменение на настоящото правило, например ако бъдат определени нови пределни стойности, страните по Спогодбата трябва да бъдат информирани кои от вече одобрените типове превозни средства отговарят и на новите разпоредби.

Върху всяко превозно средство, което съответства на тип превозно средство, одобрен съгласно изискванията на настоящото правило, на видно и леснодостъпно място, което се посочва в сертификата за типово одобрение, се поставя международна маркировка за типово одобрение, която се състои от:

4.4.1. кръг с буквата „E“, следван от отличителния номер на страната, издала одобрението (6);

4.4.2. номерът на настоящото правило, следван от буквата „R“, тире и номерът на одобрението вдясно от кръга, описан в точка 4.4.1.

4.4.3. Маркировката за типово одобрение трябва да съдържа и допълнително означение след буквата „R“, предназначено да укаже пределните стойности на емисиите, за които е издадено одобрението. За одобренията, издадени за указване на съответствие с пределните стойности на изпитването от тип I, описани в ред А на таблицата в точка 5.3.1.4.1. от настоящото правило, буквата „R“ трябва да бъде последвана от римската цифра „I“. За одобренията, издадени за указване на съответствие с пределните стойности на изпитването от тип I, описани в ред Б на таблицата в точка 5.3.1.4.1. от настоящото правило, буквата „R“ трябва да бъде последвана от римската цифра „II“.

4.5. Ако превозното средство съответства на одобрен тип по едно или няколко правила, приложени към Спогодбата, в държавата, издала одобрението по настоящото правило, символът, указан в точка 4.4.1. не е необходимо да се повтаря; в такива случаи номерът на правилото и номерата на одобренията, както и допълнителните символи за всички правила, по които е издадено одобрение в страната, издала одобрението по настоящото правило, се поставят във вертикални колони отдясно на символа, указан в точка 4.4.1.

4.6. Маркировката трябва да бъде ясно четлива и неизтриваема.

4.7. Маркировката за одобрение се поставя близо до или върху табелката с данни на превозното средство.

4.8. В приложение 3 към настоящото правило са посочени примери за оформление на маркировката за одобрение.

5. ПРЕДПИСАНИЯ И ИЗПИТВАНИЯ

Забележка: Като алтернатива на изискванията по този точка производителите на превозни средства, чието световно годишно производство е по-малко от 10 000 единици, могат да получат одобряване въз основа на съответните технически изисквания, посочени в: Калифорнийския кодекс от правила, Заглавие 13, точки 1960.1 (f) (2) или (g) (1) и (g) (2), 1960.1. (р), които сe прилагат за моделите превозни средства, произведени през 1996 и следващите години, 1968.1, 1976 и 1975, които се прилагат за моделите лекотоварни превозни средства, произведени през 1995 и следващите години (Калифорнийски кодекс от правила, издателство „Barclay’s Publishing“).

5.1. Общи изисквания

5.1.1. Компонентите, които могат да повлияят на емисиите от замърсяващи вещества, трябва да са проектирани, конструирани и монтирани по такъв начин, че при нормални условия на употреба и независимо от вибрациите, на които може да бъде подложено, превозното средство да удовлетворява изискванията на настоящото правило.

Техническите мерки, предприети от производителя, трябва да са такива, че да осигурят в съответствие с предписанията на настоящото правило ефективно ограничаване на емисиите от отработили газове и на емисиите от изпаряване през нормалния срок на експлоатация на превозното средство и при нормални условия на използване. Това включва надеждността на гъвкавите тръбопроводи и техните съединения, които се използват в системите за контрол на емисиите, които трябва да са изработени така, че да съответстват на предназначението им по първоначалния проект. По отношение на емисиите от изпускателната тръба тези условия се смятат за изпълнени, ако бъдат спазени съответно разпоредбите на точки 5.3.1.4. и 8.2.3.1. По отношение на емисиите от изпаряване тези условия се смятат за изпълнени, ако бъдат спазени съответно разпоредбите на точки 5.3.1.4. и 8.2.3.1.

5.1.2.1. Забранява се употребата на измервателно-коригиращо устройство.

Гърловини за пълнене на бензиновите резервоари

5.1.3.1. При спазване на условията на точка 5.1.3.2., гърловината за зареждане на резервоара за бензин трябва да е проектирана така, че да не позволява зареждането на резервоара от накрайник на бензинова колонка с диаметър, равен или по-голям от 23,6 mm.

Точка 5.1.3.1. не се прилага за превозно средство, по отношение на което са изпълнени следните две условия, т.е.:

5.1.3.2.1. превозното средство е проектирано и конструирано така, че нито едно устройство, което е предназначено да контролира емисията на газообразни замърсители, не се влияе неблагоприятно от оловосъдържащ бензин, и;

5.1.3.2.2. превозното средство е маркирано ясно, четливо и неизтриваемо със символа за безоловен бензин съгласно ISO 2575—1982 на място, което е непосредствено видимо от лицето, зареждащо резервоара за гориво. Допуска се наличието на допълнителни маркировки.

Трябва да се предвидят мерки за предотвратяване на прекомерни емисии от изпаряване и разливане на гориво при липса на капачка на гърловината.

Това може да се осигури с помощта на един от следните начини:

5.1.4.1. използване на неотделяема капачка на гърловината с автоматично отваряне и затваряне,

5.1.4.2. използване на конструкции, които водят до предпазване от прекомерни емисии от изпаряване вследствие на липса на капачка на гърловината за зареждане,

5.1.4.3. прилагане на всякакви други мерки, които имат същия ефект. Като примери може да се посочи, без това да е изчерпателно, използването на привързани или захванати с верижка капачки или такива, които се заключват с контактния ключ на превозното средство. В този случай контактният ключ трябва да може да се сваля от капачката само в заключено положение.

Предписания по отношение на сигурността на електронната система

5.1.5.1. Всяко превозно средство, оборудвано с компютър за контрол на емисиите, трябва да има защита, която възпрепятства изменения на функциите му, с изключение на случаите, когато има разрешение за това от производителя. Производителят трябва да разреши промяната на тези функции, ако тя е необходима за диагностиката, обслужването, инспектирането, осъвременяването или ремонта на превозното средство. Всички препрограмируеми компютърни кодове или експлоатационни параметри трябва да са защитени срещу неупълномощена намеса и да са с ниво на защита не по-ниско от посоченото в разпоредбите на стандарт ISO DIS 15031-7 от октомври 1998 г. (SAE J2186 от октомври 1996 г.), при условие че обменът на защитени данни се извършва с използване на протоколите и диагностичния куплунг, предвидени в точка 6.5. от приложение II, допълнение 1. Всички сменяеми чипове с памет за калибриране трябва да са заляти, захванати в запечатан корпус или защитени чрез електронни алгоритми и трябва да не могат да се сменят без специализирани инструменти и процедури.

5.1.5.2. Програмно определяните експлоатационни параметри на двигателя не трябва да могат да се сменят без помощта на специални инструменти и процедури (например запоени или заляти компютърни компоненти или запечатани (или запоени) компютърни кутии).

5.1.5.3. При механични горивонагнетателни помпи, монтирани на двигатели със запалване чрез сгъстяване, производителят трябва да вземе подходящи мерки за защита от неупълномощена намеса в регулировката за максимално подаваното гориво, докато превозното средство е в експлоатация.

5.1.5.4. Производителите могат да подадат молба към одобряващия орган за освобождаване от едно от тези изисквания на онези превозни средства, за които обичайно не се изисква такава защита. Критериите, по които одобряващият орган взема решение за освобождаване, включват, без да са посочени изчерпателно, наличието в момента на интегрални схеми за контрол на параметрите, способността за работа на превозното средство при високи показатели и прогнозният обем от продажби на превозното средство.

5.1.5.5. Производителите, използващи системи с програмируеми компютърни кодове (например с електрически изтриваема програмируема памет само за четене, EEPROM) трябва да ги защитят от всяко непозволено препрограмиране. Производителите трябва да използват най-съвременни техники за защита от намеса и защита от записване, изискващи електронен достъп до външен компютър, управляван от производителя. Методите за постигане на адекватно ниво на защита срещу непозволена намеса се одобряват от одобряващия орган.

5.1.6. Превозното средство може да бъде подложено на преглед за контрол на техническата му изправност и за проверка на състоянието му с оглед събираните данни в съответствие с точка 5.3.7. от настоящото правило. Ако този преглед налага прилагането на специална процедура, тя трябва да бъде подробно обяснена в ръководството за техническо обслужване (или в еквивалентен документ). Тази специална процедура не трябва да налага използването на оборудване, различно от доставяното с превозното средство.

5.2. Методика на изпитване

Таблица 1 илюстрира различните възможности за типово одобрение на превозно средство.

5.2.1. Превозните средства с принудително запалване и хибридните електрически превозни средства, оборудвани с двигател с принудително запалване, се подлагат на следните изпитвания:

5.2.2. Превозните средства, оборудвани с двигател с принудително запалване, и хибридните електрически превозни средства, оборудвани с двигател с принудително запалване, работещ с втечнен нефтен газ (ВНГ) или с природен газ (ПГ), (едногоривен или двугоривен), се подлагат на следните изпитвания (в съответствие с таблица 1):

5.2.3. Превозните средства, оборудвани с двигател със запалване чрез сгъстяване, и хибридните електрически превозни средства, оборудвани с двигател със запалване чрез сгъстяване, се подлагат на следните изпитвания:

Таблица 1

Различни възможности за типово одобрение и разширяване на типово одобрение

5.3. Описание на изпитванията

Изпитване от тип I (контролиране на средните стойности на емисиите от изпускателната тръба след пускане в ход на студен двигател).

5.3.1.1. Фигура 1 илюстрира различните възможности за провеждане на изпитване от тип I. Това изпитване трябва да се проведе на всички превозни средства, посочени в точка 1, с максимална маса не по-голяма от 3,5 тона.

Превозното средство се поставя върху динамометричен стенд, оборудван със система за симулиране на натоварването и инерционните сили.

Провежда се изпитване без прекъсване с обща продължителност 19 минути и 40 секунди, включващо две части — Част първа и Част втора. При съгласие на производителя се допуска прекъсване във вземането на проби за не повече от 20 секунди между края на Част първа и началото на Част втора, за да се улесни регулирането на изпитвателното оборудване.

5.3.1.2.1.1. Превозните средства, които работят с ВНГ или с ПГ, се подлагат на изпитване от тип I с цел да се определи приспособимостта към промените в състава на ВНГ или на ПГ, както е посочено в приложение 12. Превозните средства, които могат да работят както с бензин, така и с ВНГ или с ПГ, се подлагат на изпитване и с двата вида гориво, като приспособимостта към промените в състава на ВНГ или на ПГ трябва да се изпита както е посочено в приложение 12.

5.3.1.2.1.2. Независимо от изискванията на точка 5.3.1.2.1.1., превозните средства, които могат да работят с бензин и с едно газообразно гориво, но при които горивната система за подаване на бензин е предназначена само за аварийна ситуация или при пускане на двигателя в ход и чийто бензинов резервоар е с максимална вместимост 15 литра, за целите на изпитването от тип I се приемат за превозни средства, които работят само с газообразно гориво.

5.3.1.2.2. Част първа от изпитването се състои от четири елементарни градски цикъла на движение. Всеки елементарен градски цикъл включва петнадесет фази (работа на празен ход, ускоряване, движение с постоянна скорост, намаляване на скоростта и т.н.).

5.3.1.2.3. Част втора от изпитването се състои от един извънградски цикъл на движение. Извънградският цикъл включва 13 фази (работа на празен ход, ускоряване, движение с постоянна скорост, намаляване на скоростта и т.н.).

5.3.1.2.4. По време на изпитването отработилите газове се разреждат и се взема пропорционална проба в една или повече торбички. Отработилите газове от изпитваното превозно средство се разреждат, взема се проба и се анализира, като се следва описаната по-долу процедура, а общият обем на разредените отработили газове се измерва. Записват се данните не само за емисиите на въглероден окис, въглеводороди и азотен окис, но също и емисиите на прахови частици от превозни средства, оборудвани с двигател със запалване чрез сгъстяване.

5.3.1.3. Изпитването се извършва в съответствие с процедурата, описана в приложение 4. Методите за пробовземане и анализ на газовете и за отстраняване и претегляне на праховите частици трябва да са като предписаните.

В съответствие с изискванията на точка 5.3.1.5 изпитването се извършва три пъти. Резултатите се умножават по съответния коефициент за влошаване, посочен в точка 5.3.6., и в случай на системи с периодично регенериране, съответстващи на описанието в точка 2.20., резултатите трябва да се умножат по коефициента Ki, получен съгласно приложение 13. Получените като резултат маси на газообразните емисии, а при превозните средства с двигатели със запалване чрез сгъстяване и масата на праховите частици от всяко от изпитванията, трябва да са по-ниски от пределните стойности, посочени в таблицата по-долу:

Пределни стойности

5.3.1.4.1. Въпреки изискванията на точка 5.3.1.4., за всеки замърсител или комбинация от замърсители една от трите получени като резултат маси може да надвишава предписаната пределна стойност с не повече от 10 %, ако средноаритметичната им стойност е по-ниска от предписаната пределна стойност. Когато предписаните пределни стойности са надвишени от повече от един замърсител, няма значение дали това се е получило при същото изпитване или при различни изпитвания.

5.3.1.4.2. Когато изпитванията се извършват с газообразни горива, получените маси на газообразните емисии трябва да са по-малки от пределните стойности за превозни средства с бензинови двигатели, посочени в таблицата по-горе.

Броят на изпитванията, предписани в точка 5.3.1.4., се намалява при определените по-нататък условия, където V1 e резултатът от първото изпитване и V2 е резултатът от второто изпитване за всеки замърсител или общата емисия от два замърсителя, чиито емисии са предмет на нормиране.

5.3.1.5.1. Извършва се само едно изпитване, ако стойността на резултата за всеки замърсител или общата емисия от два замърсителя, чиито емисии са предмет на нормиране, е по-малка или равна на 0,70 L (т.е. V1 ≤ 0,70 L).

5.3.1.5.2. Ако не е изпълнено изискването от точка 5.3.1.5.1., се провеждат само две изпитвания, ако за всеки замърсител или за общата емисия от два замърсителя, чиито емисии са предмет на нормиране, са изпълнени следните условия:

V1 ≤ 0,85 L и V1 + V2 ≤ 1,70 L и V2 ≤ L

Изпитване от тип II (Изпитване за емисии от въглероден окис при работа на празен ход)

Това изпитване се провежда на всички превозни средства с двигатели с принудително запалване, чиято максимална маса е по-голяма от 3,5 тона.

5.3.2.1.1. Превозните средства, които могат да работят както с бензин, така и с втечнен нефтен газ или с природен газ, се подлагат на изпитването от тип II и с двата вида гориво.

5.3.2.1.2. Независимо от изискванията на точка 5.3.2.1.1., превозните средства, които могат да работят както с бензин, така и с газообразни горива, но при които горивната система за подаване на бензин е предназначена само за аварийна ситуация или при пускане на двигателя в ход и чийто бензинов резервоар е с максимална вместимост 15 литра, за целите на изпитването от тип II се приемат за превозни средства, които работят само с газообразно гориво.

5.3.2.2. Когато изпитването се извършва в съответствие с приложение 5, обемното съдържание на въглероден окис в отработилите газове, отделяни от двигателя при работа на празен ход, не трябва да превишава 3,5 % при настройките, указани от производителя, и не трябва да надвишава 4,5 % в обхвата от настройки, посочен в това приложение.

Изпитване от тип III (проверка на емисиите на картерни газове)

Това изпитване се провежда на всички превозни средства посочени в точка 1., с изключение на тези с двигатели със запалване чрез сгъстяване.

5.3.3.1.1. Превозните средства, които могат да работят както с бензин, така и с втечнен нефтен газ или с природен газ, се подлагат на изпитването от тип III при работа само с бензин.

5.3.3.1.2. Независимо от изискванията на точка 5.3.3.1.1., превозните средства, които могат да работят както с бензин, така и с газообразни горива, но при които горивната система за подаване на бензин е предназначена само за аварийна ситуация или при пускане на двигателя в ход и чийто бензинов резервоар е с максимална вместимост 15 литра, за целите на изпитването от тип III се приемат за превозни средства, които работят само с газообразно гориво.

Когато изпитването се извършва в съответствие с приложение 6, системата за вентилация на картера на двигателя не трябва да позволява емисии на каквито и да е картерни газове в атмосферата.

Фигура 1

Логическа схема на системата за типово одобрение при изпитване от тип I

(вж. точка 5.3.1.)

Изпитване от тип IV (Определяне на емисиите от изпаряване)

Това изпитване се провежда на всички превозни средства, посочени в точка 1., с изключение на превозните средства с двигател със запалване чрез сгъстяване, превозните средства, работещи с втечнен нефтен газ или с природен газ, и превозните средства с максимална маса по-голяма от 3 500 kg.

5.3.4.1.1. Превозните средства, които могат да работят както с бензин, така и с втечнен нефтен газ или с природен газ, се подлагат на изпитването от тип IV при работа само с бензин.

5.3.4.2. Когато се провежда изпитване съгласно приложение 7, емисиите от изпаряване трябва да бъдат по-малко от 2 g на изпитване.

Изпитване от тип VI (Определяне на средните стойности на емисиите на въглероден окис и въглеводороди от изпускателната тръба след пускане в ход на студен двигател при ниска околна температура).

Това изпитване се провежда за всички превозни средства от категории M1 и N1, клас I, оборудвани с двигател с принудително запалване, освен за превозните средства, проектирани за превоз на повече от 6 човека, и за превозните средства с максимална маса, по-голяма от 2 500 kg.

5.3.5.1.1. Превозното средство се поставя на динамометричен стенд, оборудван с устройства за симулиране на натоварване и инерционни сили.

5.3.5.1.2. Изпитването се състои от четири елементарни градски цикъла, както е предвидено за Част първа на изпитването от тип I. Част първа на изпитването е описана в приложение 4, допълнение 1, и е илюстрирана във фигури 1/1, 1/2 и 1/3 от допълнението. Изпитването при ниска околна температура, продължаващо общо 780 секунди, трябва да се провежда без прекъсване и започва от момента на пускането в ход на двигателя.

5.3.5.1.3. Изпитването при ниска околна температура се провежда при температура на околната среда 266 К (–7 °C). Преди провеждане на изпитването превозните средства трябва да бъдат приведени по еднакъв начин към температурата на изпитването, за да се осигури възпроизводимост на резултатите. Привеждането към температурата на изпитването и другите методики на изпитване се провеждат съгласно изискванията на приложение 8.

5.3.5.1.4. По време на изпитването отработили газове се разреждат и се взема пропорционална проба. Отработилите газове на изпитваното превозно средство се разреждат, от тях се вземат проби и се анализират съгласно процедурата, описана в приложение 8, и се измерва общият обем на разредените отработили газове. Разредените отработили газове се анализират за въглероден окис и въглеводороди.

При спазване на изискванията по точки 5.3.5.2.2. и 5.3.5.3., изпитването трябва да се проведе три пъти. Получената маса на емисиите от въглероден окис и въглеводороди трябва да е под пределните стойности, посочени в таблицата по-долу:

5.3.5.2.1. Независимо от изискванията на точка 5.3.5.2., не повече от един от трите получени резултата за всеки замърсител може да надвишава предписаните пределни стойности с не повече от 10 %, като средноаритметичната стойност от трите резултата трябва да е по-малка от предписаната пределна стойност. Когато пределните стойности са надвишени при повече от един от замърсителите, няма значение дали това е настъпило по време на едно и също изпитване или при различни изпитвания.

5.3.5.2.2. По искане на производителя броят на изпитванията, предвиден в точка 5.3.5.2., може да бъде увеличен до 10, ако средноаритметичната стойност от първите три резултата е под 110 % от пределната стойност. В този случай единственото изискване след изпитването е средната аритметична стойност от всичките 10 резултата да бъде по-ниска от пределната стойност.

Броят на изпитванията, предписани в точка 5.3.5.2., може да бъде намален в съответствие с разпоредбите на точки 5.3.5.3.1. и 5.3.5.3.2.

5.3.5.3.1. Когато стойността на получения от първото изпитване резултат за всеки замърсител поотделно е по-малка или равна на 0,70 L, се провежда само едно изпитване.

5.3.5.3.2. Ако не е изпълнено изискването по точка 5.3.5.3.1., се извършват само две изпитвания, ако за всеки замърсител резултатът от първото изпитване е по-малък или равен на 0,85 L и сумата на първите два резултата е по-малка или равна на 1,70 L, а резултатът от второто изпитване е по-малък или равен на L.

(V1 ≤ 0,85 L и V1 + V2 ≤ 1,70 L и V2 ≤ L).

Изпитване от тип V (Дълготрайност на устройствата против замърсяване)

Това изпитване се провежда за всички превозни средства, посочени в точка 1., за които се прилага изпитването, посочено в точка 5.3.1. Изпитването включва изпитване за стареене при изминат пробег от 80 000 km в съответствие с програмата, описана в приложение 9, на писта за изпитване, на шосе или върху динамометричен стенд.

5.3.6.1.1. Превозните средства, които могат да работят както с бензин, така и с втечнен нефтен газ или с природен газ, следва да се подлагат на изпитване от тип V при работа само с бензин. В този случай коефициентът на влошаване, получен при работа с безоловен бензин, се приема като валиден и за втечнения нефтен газ или за природния газ.

5.3.6.2. Независимо от изискванията на точка 5.3.6.1., производителят може да избере коефициенти на влошаване от следната таблица, използвана като алтернатива на изпитването по точка 5.3.6.1.

По искане на производителя техническата служба може да проведе изпитване от тип I преди приключването на изпитването от тип V, като се използват коефициентите на влошаване от горната таблица. При приключване на изпитването от тип V техническата служба може да коригира резултатите, използвани за целите на типовото одобрение, записани в приложение 2, като замени коефициентите на влошаване от горната таблица с измерените при изпитването от тип V.

5.3.6.3. Коефициентите на влошаване се определят или с помощта на процедурата в точка 5.3.6.1., или като се използват стойностите в таблицата към точка 5.3.6.2. Тези коефициенти са предназначени за установяване на съответствието с изискванията по точка 5.3.1.4. и 8.2.3.1.

Данни за емисиите, необходими за целите на техническия преглед

5.3.7.1. Настоящото изискване се отнася до всички превозни средства, които се задвижват с двигатели с принудително запалване, за които е подадено заявление за типово одобрение в съответствие с настоящото изменение.

5.3.7.2. При провеждане на изпитване в съответствие с приложение 5 (изпитване от тип II), при нормална честота на въртене на двигателя при работа на празен ход:

5.3.7.3. При изпитване с висока честота на въртене на двигателя при работа на празен ход (т.е. > 2 000 min.–1)

където:

5.3.7.4. Температурата на маслото на двигателя по време на изпитването се измерва и записва.

5.3.7.5. Попълва се таблицата от точка 17 към приложение 2.

5.3.7.6. Производителят трябва да потвърди точността на стойността Ламбда, отчетена по време на типовото одобрение съгласно изискванията на точка 5.3.7.3., като представителна за типичните серийни превозни средства в рамките на 24 месеца от датата на издаване на типовото одобрение от техническата служба. Трябва да се направи оценка въз основа на наблюдения и проучвания на серийни превозни средства.

5.3.8. Изпитване на системата за бордова диагностика

Това изпитване се провежда върху всички превозни средства, посочени в точка 1. Следва се методиката на изпитване, посочена в приложение 11, точка 3.

6. ИЗМЕНЕНИЯ НА ТИПА НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО

Всяко изменение на типа на превозното средство се съобщава на административната служба, която е издала одобрението за този тип превозно средство. В такъв случай службата може:

6.1.1. да приеме, че измененията нямат съществен отрицателен ефект и че при всички случаи превозното средство продължава да отговаря на изискванията; или

6.1.2. да изиска протокол от допълнително изпитване от техническата служба, отговорна за провеждането му.

6.2. Потвърждението на одобрението или отказът на одобрение, в което се посочват измененията, се съобщава съгласно процедурата, посочена в точка 4.3. по-горе, на страните по Спогодбата, които прилагат настоящото правило.

6.3. Компетентният орган, който издава разширение на одобрението, дава сериен номер на това разширение и информира за това другите страни по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, чрез формуляра на съобщение, съответстващ на образеца в приложение 2 към настоящото правило.

7. РАЗШИРЯВАНЕ НА ОДОБРЕНИЕ

В случай на изменения на типа, одобрен съгласно настоящото правило, се прилагат следните специални условия в случаите, когато са приложими.

Разширения, свързани с емисиите от изпускателната тръба (Изпитвания от тип I, тип II и тип VI).

Типове превозни средства с различни референтни маси

7.1.1.1. Одобрение, издадено за определен тип превозно средство, може да бъде разширено само до типовете превозни средства с референтна маса, която изисква да се използват следващите две по-високи еквивалентни инерционни категории или която и да е по-ниска еквивалентна инерционна категория.

7.1.1.2. За превозните средства от категории N1 и М, посочени в забележка 2 към точка 5.3.1.4., ако референтната маса на типа превозно средство, за което се иска разширение на одобрението, изисква използването на еквивалентна инерционна маса, която е по-малка от използваната за вече одобрения тип превозно средство, се издава разширение на одобрението ако масите на замърсителите от вече одобрения тип превозно средство са в границите на допустимите стойности, предписани за превозното средство, за което се иска разширяване на одобрението.

Превозни средства с различни общи предавателни числа

Типовото одобрение, издадено на превозно средство, може при следните условия да бъде разширено за други типове превозни средства, които се различават от одобрения тип само по отношение на предавателното число на трансмисиите:

7.1.2.1. За всяко едно от предавателните числа, използвани в изпитванията от тип I и тип VI, е необходимо да се определи следното съотношение,

където при честота на въртене на двигателя от 1 000min–1 V1 е скоростта на одобрения тип превозно средство, а V2 е скоростта на типа превозно средство, за което се иска разширяване на одобрението.

7.1.2.2. Ако за всяко предавателно число на трансмисията E ≤ 8 %, разширението се издава без да се повтарят изпитванията от тип I и тип VI.

7.1.2.3. В случай че за поне едно предавателно число на трансмисията E > 8 % и ако за всяко предавателно число Е ± 13 %, изпитванията от тип I и тип VI трябва да бъдат повторени, но могат да се проведат в лаборатория, избрана от производителя и одобрена от техническата служба. Протоколът от изпитванията се изпраща на техническата служба, отговорна за провеждане на изпитванията за типово одобрение.

7.1.3. Типове превозни средства с различна референтна маса и различни общи предавателни числа на трансмисията

Типовото одобрение, издадено за определен тип превозно средство, може да бъде разширено до типовете превозни средства, които се различават от одобрения тип само по отношение на референтната маса и общите предавателни числа на трансмисиите им, при условие че са изпълнени изискванията на точка 7.1.1. и 7.1.2.

Забележка: Когато определен тип превозно средство е бил одобрен в съответствие с точки от 7.1.1. до 7.1.3., това одобрение не може да бъде разширено за други типове превозни средства.

Емисии от изпаряване (изпитване от тип IV)

Одобрението, издадено на тип превозно средство, оборудвано със система за контрол на емисиите от изпаряване, може да бъде разширено при следните условия:

7.2.1.1. Основният принцип на дозиране на горивовъздушната смес трябва да бъде един и същ (например едноточково впръскване, карбуратор).

7.2.1.2. Формата и материалът на резервоара за гориво, както и гъвкавите тръбопроводи за течно гориво трябва да са еднакви. Трябва да бъде изпитан най-неблагоприятният за фамилията случай по отношение на напречното сечение и приблизителната дължина на гъвкавите тръбопроводи. Техническата служба, отговорна за изпитванията за типово одобрение, решава дали е приемливо използването на различни сепаратори за газообразната и течната фаза. Разликата в обема на резервоара за гориво трябва да е в границите на ±10 %. Регулировката на предпазния клапан на резервоара трябва да е еднаква.

7.2.1.3. Методът на задържане на горивните пари трябва да бъде еднакъв, т.е. обемът и формата на устройството за улавяне на парите, използваното вещество в него, въздушният филтър (ако се използва за контрол на емисиите от изпаряване) и т.н.

7.2.1.4. Обемът на поплавковата камера на карбуратора не трябва да се различава с повече от ±10 милилитра.

7.2.1.5. Методът за прочистване на натрупаните изпарения трябва да бъде еднакъв (напр. въздушен поток, в момента на пускане в ход или продухване с определен обем по време на движение на превозното средство).

7.2.1.6. Методът на херметизиране и вентилиране на системата за дозиране на горивото трябва да бъде еднакъв.

7.2.2. Допълнителни забележки:

Дълготрайност на устройствата против замърсяване (Изпитване от тип V)

Издаденото типово одобрение за превозно средство може да бъде разширено за други типове превозни средства при условие, че комбинацията двигател/система за контрол на замърсяването е еднаква с тази на вече одобреното превозно средство. За тази цел онези типове превозни средства, чиито описани по-долу параметри са еднакви или остават в определените пределни стойности, се считат за принадлежащи към една и съща комбинация двигател/система за контрол на замърсяването.

7.3.1.1. Двигател:

7.3.1.2. Система за контрол на замърсяването:

7.3.1.3. Инерционна категория: двете непосредствено по-високи и всички по-ниски инерционни категории.

7.3.1.4. Изпитването за дълготрайност може да бъде проведено, като се използва превозно средство, чиято каросерия, предавателна кутия (с автоматично или ръчно управление) и размери на колелата или гумите са различни от тези на типа превозно средство, за който се иска типово одобрение.

Системи за бордова диагностика

7.4.1. Издаденото одобрение на тип превозно средство по отношение на системата за бордова диагностика може да бъде разширено за други типове превозни средства, принадлежащи към същата фамилия СБД, както е описано в приложение 11, допълнение 2. Системата за контрол на емисиите от двигателя трябва да бъде еднаква с тази на вече одобреното превозно средство и да отговаря на описанието на фамилията двигатели със СБД, посочено в приложение 11, допълнение 2, независимо от следните характеристики на превозното средство:

8. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО

8.1. Всяко превозно средство, върху което е поставена маркировка за типово одобрение съгласно изискванията на настоящото правило, трябва по отношение на елементите, свързани с емисиите на газообразни замърсители и прахови частици от двигателя, емисиите на картерните газове и емисиите от изпаряване, да отговаря на одобрения тип превозно средство. Процедурите за оценка на съответствието на производството трябва да съответстват на записаните в Спогодбата от 1958 г., допълнение 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), по отношение на следните изисквания:

Като общо правило съответствието на производството по отношение на ограничаването на емисиите от превозното средство (изпитвания от тип I, II, III и IV) се проверява въз основа на описанието във формуляра за съобщение и неговите приложения.

Съответствие на превозни средства в експлоатация

Мерките, които се вземат във връзка с издадените типови одобрения по отношение на емисиите, трябва да бъдат подходящи и за потвърждаване на функционалността на устройствата за контрол на емисиите по време на нормалния живот на превозните средства, при нормални условия на експлоатация (съответствие на правилно поддържаните и използвани превозни средства в експлоатация). За целите на настоящото правило тези мерки трябва да се проверяват за период на използване до 5 години или пробег до 80 000 km, което от двете събития настъпи първо, а от 1 януари 2005 г. — за период на използване до 5 години или пробег до 100 000 km, което от двете събития настъпи първо.

Проверката на съответствието на превозните средства в експлоатация от страна на органа за типово одобрение се извършва въз основа на цялата съответна информация, с която производителят разполага, и съгласно процедури, които са сходни на определените в допълнение 2 от Спогодбата от 1958 г. (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2).

Фигури 4/1 и 4/2 от допълнение 4 илюстрират процедурата за проверка на съответствието в експлоатация.

8.2.1.1. Параметри, определящи фамилия превозни средства в експлоатация

Фамилията превозни средства в експлоатация може да се определи чрез основните конструктивни параметри, които са общи за превозните средства, принадлежащи към тази фамилия. Следователно типовете превозни средства, при които са общи най-малко параметрите, описани по-долу, или се намират в определените допуски, могат да се разглеждат като принадлежащи към една и съща фамилия превозни средства в експлоатация:

Проверка на съответствието в експлоатация се провежда от органа за типово одобрение въз основа на информация, предоставена от производителя. Тази информация трябва да съдържа най-малко следните елементи:

8.2.1.2.1. Име и адрес на производителя.

8.2.1.2.2. Име, адрес, телефонен номер и номер на факс, както и адрес на електронната поща на неговия упълномощен представител за географските зони, обхванати от информацията на производителя.

8.2.1.2.3. Име(на) на модела(ите) на превозните средства, включени в информацията на производителя.

8.2.1.2.4. Когато е приложимо, списък на типовете превозни средства, обхванати от информацията на производителя, т.е. фамилия превозни средства в експлоатация в съответствие с точка 8.2.1.1.

8.2.1.2.5. Кодове на идентификационния номер на превозното средство (VIN), приложими за типовете превозни средства, принадлежащи към фамилията в експлоатация (представка VIN).

8.2.1.2.6. Номерата на типовите одобрения, приложими за типовете превозни средства от фамилията в експлоатация, включително, когато е приложимо, номерата на всички разширения и поправки на място и/или повиквания от производителя за отстраняване на дефекти (доработка).

8.2.1.2.7. Подробности за тези разширения на типовите одобрения и поправки на място и/или повиквания от производителя за отстраняване на дефекти (доработка) на превозните средства, обхванати от информацията на производителя (ако органът за типово одобрение ги поиска).

8.2.1.2.8. Периодът от време, през който е била събрана информацията на производителя.

8.2.1.2.9. Периодът на производство на превозните средства, включен в информацията на производителя (например „превозни средства, произведени през календарната 2001 г.“).

Прилаганата от производителя процедура за проверка на съответствието в експлоатация, включително:

8.2.1.2.10.1. Метода за установяване на местоположението на превозните средства;

8.2.1.2.10.2. Критериите за избор или за отхвърляне на превозните средства;

8.2.1.2.10.3. Типовете изпитвания и процедурите, използвани за целите на програмата;

8.2.1.2.10.4. Критерии на производителя за приемането/отхвърлянето на фамилията превозни средства в експлоатация;

8.2.1.2.10.5. Географска област(и), в рамките на която производителят е събирал информация.

8.2.1.2.10.6. Размер на извадката и план за вземане на проби.

Резултатите от прилаганата от производителя процедура по проверка на съответствието в експлоатация, включително:

8.2.1.2.11.1. Идентификация на превозните средства, включени в програмата (независимо дали са били подложени на изпитване или не).

8.2.1.2.11.2. Основание(я) за изключване на превозно средство от извадката.

8.2.1.2.11.3. Данни за извършеното обслужване за всяко превозно средство от извадката (включително евентуалните доработки).

8.2.1.2.11.4. Данни за извършените ремонти по всяко превозно средство от извадката (когато са известни).

8.2.1.2.11.5. Данни за изпитванията, включително:

8.2.1.2.12. Данни, отчетени от системата за бордова диагностика.

8.2.2. Сведенията, събрани от производителя, трябва да са достатъчно пълни, за да може да се направи оценка на показателите при експлоатация при нормалните условия на употреба, определени в точка 8.2., и по начин, който е представителен за географското проникване на производителя на пазара.

За целите на настоящото правило производителят не е длъжен да извърши проверка на съответствието в експлоатация на определен тип превозно средство, ако е в състояние да докаже по задоволителен начин пред органа, отговарящ за типовото одобрение, че годишните световни продажби на този тип превозно средство не надвишават 10 000 екземпляра.

В случай на превозни средства, които ще се продават в рамките на Европейския съюз, производителят не е длъжен да извърши проверка на съответствието в експлоатация на определен тип превозно средство, ако е в състояние да докаже по задоволителен начин пред органа, отговарящ за типовото одобрение, че годишните продажби в рамките на Европейския съюз на този тип превозно средство не надвишават 5 000 екземпляра.

Ако трябва да се проведе изпитване от тип I и типовото одобрение на превозно средство има едно или няколко разширения, изпитванията се провеждат или върху превозното средство, описано в първоначалната техническа документация, или върху превозното средство, описано в техническата документация, свързана със съответното разширение.

Проверка на съответствието на превозното средство при изпитване от тип I.

След извършването на подбора от страна на компетентния орган, производителят не може да предприема каквито и да било промени в регулировките на избраните превозни средства.

Изпитванията на хибридните електрически превозни средства (ХЕПС) се провеждат съгласно условията, посочени в приложение 14:

Избират се три превозни средства от серията по метода на случайния подбор и се изпитват съгласно предписанията в точка 5.3.1. Коефициентите на влошаване се използват по същия начин. Пределните стойности са посочени в точка 5.3.1.4.

8.2.3.1.1.1. В случай на системи с периодично регенериране, съгласно определението в точка 2.20., резултатите трябва да се умножат по коефициента Ki, получен по процедурата, определена в приложение 13 по времето, когато е било издадено типовото одобрение.

По молба на производителя изпитването може да се извърши непосредствено след края на регенерирането.

8.2.3.1.2. Ако компетентният орган е удовлетворен от посочените от производителя в съответствие с точка 8.2.1. по-горе стандартни отклонения на производството, изпитванията се извършват съгласно допълнение 1.

Ако компетентният орган не е удовлетворен от посочените от производителя в съответствие с точка 8.2.1. по-горе стандартни отклонения на производството, изпитванията се извършват съгласно допълнение 2.

8.2.3.1.3. Производството за дадена серия се приема, че съответства на изискванията, ако въз основа на резултатите от изпитване на образците е взето решение за приемане по отношение на всички замърсители, или се приема, че не съответства на изискванията, ако е взето решение за отхвърляне на един замърсител, в съответствие с критерия за изпитване, посочен в съответното допълнение.

Когато е взето решение за приемане по отношение на един замърсител, това решение не може да се променя в резултат на допълнителни изпитвания, провеждани с цел вземане на решение по отношение на други замърсители.

Ако не се вземе решение за приемане по отношение на всички замърсители и когато не е взето решение за отхвърляне по отношение на един замърсител, изпитването се провежда върху друго превозно средство (вж. фигура 2 по-долу).

Фигура 2

Независимо от изискванията на точка 3.1.1. от приложение 4, изпитванията се провеждат върху превозни средства, взети директно от производствената линия.

8.2.3.2.1. Въпреки това, по искане на производителя изпитванията могат да се проведат върху превозни средства с пробег:

И в двата случая процедурата по разработване се извършва от производителя, който се задължава да не извършва никакви промени по тези превозни средства.

8.2.3.2.2. Ако производителят желае да разработи превозните средства (с пробег от „x“ km, като x ≤ 3 000 km за превозни средства, оборудвани с двигател с принудително запалване, и x ≤ 15 000 km за превозни средства, оборудвани с двигател със запалване чрез сгъстяване), се прилага следната процедура:

8.2.3.2.3. Всички тези изпитвания могат да се провеждат с гориво от търговската мрежа. Въпреки това, по искане на производителя могат да се използват еталонните горива, описани в приложение 10.

8.2.4. Когато се провежда изпитване в съответствие с приложение 7, средната стойност на емисиите от изпаряване на всички серийни превозни средства от одобрения тип трябва да бъде по-малка от пределната стойност, предвидена в точка 5.3.4.2.

8.2.5. За редовните изпитвания в края на производствената линия притежателят на одобрението може да покаже съответствие с изискванията, като включи в извадката превозни средства, които отговарят на изискванията на точка 7. от приложение 7.

Системи за бордова диагностика (СБД)

Ако трябва да се извърши проверка на работата на СБД, тя се провежда както следва:

8.2.6.1. Когато одобряващият орган реши, че качеството на производството изглежда незадоволително, се взема едно превозно средство на случаен принцип от серията и се подлага на изпитванията, описани в приложение 11, допълнение 1.

Изпитванията на хибридните електрически превозни средства (ХЕПС) се провеждат съгласно условията, посочени в приложение 14, точка 9.

8.2.6.2. Счита се, че е налице съответствие на производството, ако превозното средство отговаря на изискванията на изпитванията, описани в приложение 11, допълнение 1.

8.2.6.3. Ако избраното от серията превозно средство не отговаря на изискванията по точка 8.2.6.1., се прави случайна извадка от други четири превозни средства от серията, които се подлагат на изпитванията, описани в приложение 11, допълнение 1. Изпитванията могат да бъдат проведени на разработени превозни средства с пробег от не повече от 15 000 km.

8.2.6.4. Приема се, че е налице съответствие на производството, ако най-малко 3 превозни средства отговарят на изискванията на изпитванията, описани в приложение 11, допълнение 1.

Въз основа на проверката, посочена в точка 8.2.1., одобряващият орган взема едно от следните решения:

Когато на производителя е разрешено да не извършва проверка на даден тип превозно средство съгласно точка 8.2.2., одобряващият орган може да пристъпи към изпитвания на този тип превозно средство в съответствие с допълнение 3.

8.2.7.1. Когато се приеме, че са необходими изпитвания от тип I за проверка на съответствието на устройствата за контрол на емисиите с изискванията за тяхното функциониране по време на експлоатация, те трябва да се проведат съгласно методика на изпитване, отговаряща на статистическите критерии, определени в допълнение 4.

8.2.7.2. Одобряващият орган съвместно с производителя избира извадка от превозни средства с достатъчен пробег, за които с голяма сигурност може да се приеме, че са използвани при нормални условия. Производителят трябва да бъде консултиран за избора на превозните средства и да му бъде дадена възможност да присъства на потвърдителните проверки на превозните средства.

Производителят има право под надзора на органа, натоварен с типовото одобрение, да извършва проверки, дори и от разрушително естество, на онези превозни средства, при които нивата на емисиите надвишават пределните стойности, с оглед да се установят възможните причини за влошаване, които не са по вина на самия производител (например употреба на оловосъдържащ бензин преди датата на изпитването). Когато резултатите от проверките потвърдят наличието на такива причини, тези резултати от изпитването се изключват от проверката за съответствие.

8.2.7.3.1. От проверките за съответствие се изключват също така резултатите от изпитванията, извършени върху превозни средства от извадката:

8.2.7.4. Когато одобряващият орган не е удовлетворен от получените резултати от изпитванията, проведени в съответствие с критериите, определени в допълнение 4, коригиращите мерки, предвидени в допълнение 2 към Спогодбата от 1958 г. (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), трябва да се приложат и спрямо превозните средства в експлоатация, принадлежащи към същия тип, които се очаква да бъдат засегнати от същите неизправности в съответствие с точка 6. на допълнение 3.

Планът за коригиращите мерки, представен от производителя, се одобрява от органа, отговарящ за типовото одобрение. Производителят е отговорен за изпълнението на одобрения план.

Органът, отговарящ за типовото одобрение, трябва в срок от 30 дни да уведоми всички страни по Спогодбата за своето решение. Страните по Спогодбата могат да изискат прилагане на същия план с коригиращи мерки за отстраняване на несъответствието към всички превозни средства от същия тип, регистрирани на тяхната територия.

8.2.7.5. Ако някоя от страните по Спогодбата установи, че определен тип превозни средства не отговаря на приложимите към него изисквания на допълнение 3, тя незабавно уведомява страната по Спогодбата, която е издала оригиналното типово одобрение в съответствие с изискванията на Спогодбата.

След това, съгласно разпоредбите на Спогодбата, компетентният орган от страната по Спогодбата, която е издала оригиналното типово одобрение, уведомява производителя, че типът превозни средства не отговаря на изискванията на настоящите разпоредби и че от производителя се очаква да предприеме съответни мерки. В срок до два месеца след това известие производителят представя на компетентния орган план за отстраняване на неизправностите, който по своята същност трябва да съответства на изискванията на точки от 6.1. до 6.8. от допълнение 3. В срок от два месеца компетентният орган, който е издал първоначалното типово одобрение, провежда консултации с производителя за съгласуване на плана за мерки и за неговото изпълнение. Ако компетентният орган, издал оригиналното типово одобрение, установи че не е възможно да се постигне такова споразумение, се задействат съответните процедури по Спогодбата.

9. САНКЦИИ ПРИ НЕСЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО

9.1. Одобрението, издадено на определен тип превозни средства в съответствие с настоящата поправка, може да бъде отнето, ако не са изпълнени изискванията на точка 8.1. по-горе, или ако избраното(ите) превозно(и) средство(а) не преминат успешно изпитванията, предписани в точка 8.2. по-горе.

9.2. Ако някоя от страните по Спогодбата, които прилагат настоящото правило, отнеме одобрение, което е било издадено от нея преди това, тя незабавно уведомява другите договарящи се страни, прилагащи настоящото правило, чрез съобщение, съответстващо на образеца в приложение 2 към настоящото правило.

10. ОКОНЧАТЕЛНО ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО

Ако притежателят на одобрение прекрати напълно производството на типа превозно средство, одобрено съгласно настоящото правило, той трябва да уведоми за това органа, издал одобрението. При получаване на съответното съобщение, този орган трябва да уведоми за това останалите страни по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, чрез съобщение, съответстващо на образеца в приложение 2 към настоящото правило.

11. ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ

11.1. Общи положения

11.1.1. Считано от датата на официалното влизане в сила на серия от изменения 05, никоя от договарящите се страни, прилагащи настоящото правило, не може да отказва да издава одобрения по настоящото правило, изменено със серия от изменения 05.

11.1.2. Нови типови одобрения

11.1.2.1. В съответствие с разпоредбите на точки 11.1.4., 11.1.5. и 11.1.6. договарящите се страни, прилагащи настоящото правило, могат за издават типово одобрение само ако подлежащият на одобряване тип превозно средство отговаря на изискванията на настоящото правило, изменено със серия от изменения 05.

За превозните средства от категории М или N1 тези изисквания се прилагат, считано от датата на влизане в сила на серия от изменения 05.

Превозните средства трябва да отговарят на изискванията по отношение на пределните стойности за изпитване от тип I, посочени в ред „А“ или ред „Б“ от таблицата към точка 5.3.1.4. от настоящото правило.

11.1.2.2. В съответствие с разпоредбите на точки 11.1.4., 11.1.5., 11.1.6. и 11.1.7. договарящите се страни, прилагащи настоящото правило, могат за издават типово одобрение само ако подлежащият на одобряване тип превозно средство отговаря на изискванията на настоящото правило, изменено със серия от изменения 05.

За превозните средства от категория М с максимална маса по-малка или равна на 2 500 kg, или за превозните средства от категория N1 (клас I) тези изисквания се прилагат от 1 януари 2005 г.

За превозните средства от категория М с максимална маса по-голяма от 2 500 kg, или за превозните средства от категория N1 (клас II и III) тези изисквания се прилагат от 1 януари 2006 г.

Превозните средства трябва да отговарят на изискванията по отношение на пределните стойности за изпитване от тип I, посочени в ред „Б“ от таблицата към точка 5.3.1.4. от настоящото правило.

11.1.3. Краен срок на действие на съществуващите типови одобрения

11.1.3.1. При спазване на изискванията на точки 11.1.4., 11.1.5. и 11.1.6., одобренията, издадени в съответствие с настоящото правило, изменено със серия от изменения 04, ще се смятат за невалидни от датата на влизане в сила на серия от изменения 05 за превозните средства от категория М с максимална маса по-малка или равна на 2 500 kg или за превозните средства от категория N1 (клас I), и от 1 януари 2002 г. — за превозните средства от категория М с максимална маса по-голяма от 2 500 kg или за превозните средства от категория N1 (клас II и III), освен ако договарящата се страна, която е издала одобрението, уведоми другите договарящи се страни, прилагащи настоящото правило, че одобреният тип превозно средство отговаря на изискванията на настоящото правило в съответствие с разпоредбите на точка 11.1.2.1. по-горе.

11.1.3.2. При спазване на изискванията на точки 11.1.4., 11.1.5., 11.1.6. и 11.1.7., одобренията, издадени в съответствие с настоящото правило, изменено със серия от изменения 05, и в съответствие с пределните стойности в ред „А“ от таблицата към точка 5.3.1.4. от настоящото правило, ще се смятат за невалидни от 1 януари 2006 г. за превозните средства от категория М с максимална маса по-малка или равна на 2 500 kg или за превозните средства от категория N1 (клас I), и от 1 януари 2007 г. — за превозните средства от категория М с максимална маса по-голяма от 2 500 kg или за превозните средства от категория N1 (клас II и III), освен ако договарящата се страна, която е издала одобрението, уведоми другите договарящи се страни, прилагащи настоящото правило, че одобреният тип превозно средство отговаря на изискванията на настоящото правило в съответствие с разпоредбите на точка 11.1.2.2. по-горе.

11.1.4. Особени разпоредби

11.1.4.1. До 1 януари 2003 г. превозните средства от категория М1, оборудвани с двигатели със запалване чрез сгъстяване и с максимална маса по-голяма от 2 000 kg, които:

ще се считат за целите на точка 11.1.3.1. и 11.1.3.2. за превозни средства от категория N1.

11.1.4.2. За превозните средства, оборудвани с двигатели със запалване чрез сгъстяване с директно впръскване и проектирани за превоз на повече от шест пътника (включително водача), одобренията, издадени в съответствие с разпоредбите на точка 5.3.1.4.1. от настоящото правило, изменено от серия от изменения 04, остават в сила до 1 януари 2002 г.

11.1.4.3. Разпоредбите по отношение на типовите одобрения и проверките за съответствие на производството, посочени в настоящото правило, изменено със серия изменения 04, остават в сила до датите, посочени в точки 11.1.2.1. и 11.1.3.1.

11.1.4.4. Считано от 1 януари 2002 г. изпитването от тип VI, определено в приложение 8, се прилага към новите типове превозни средства от категория М1 и от категория N1, клас 1, които са оборудвани с двигатели с принудително запалване. Това изискване не се прилага към превозните средства, проектирани за превоз на повече от шест пътника (включително водача), или към превозните средства, чиято максимална маса е по-голяма от 2 500 kg.

11.1.5. Система за бордова диагностика (СБД)

Превозни средства, оборудвани с двигатели с принудително запалване

11.1.5.1.1. Превозните средства от категория М1 и от категория N1, които работят с бензин, трябва да са оборудвани със системи за бордова диагностика, както е посочено в точка 3.1. от приложение 11 към настоящото правило, считано от датите, посочени в точка 11.1.2.

11.1.5.1.2. Превозните средства от категория М1, различни от тези, чиято максимална маса е по-голяма от 2 500 kg, и превозните средства от категория N1, клас I, които работят постоянно или през част от времето с ВНГ или с ПГ, трябва да бъдат оборудвани със система за бордова диагностика от 1 октомври 2004 г. за новите типове и от 1 юли 2005 г. — за всички типове.

Превозните средства от категория М1, чиято максимална маса е по-голяма от 2 500 kg, и превозните средства от категория N1, клас II, които работят постоянно или през част от времето с ВНГ или с ПГ, трябва да бъдат оборудвани със система за бордова диагностика от 1 януари 2006 г. за новите типове и от 1 януари 2007 г. — за всички типове.

Превозни средства, оборудвани с двигатели със запалване чрез сгъстяване

11.1.5.2.1. Превозните средства от категория М1, различни от тези, които са проектирани за превоз на повече от шест пътника (включително водача), или превозните средства, чиято максимална маса е по-голяма от 2 500 kg, трябва да бъдат оборудвани със система за бордова диагностика от 1 октомври 2004 г. за новите типове и от 1 юли 2005 г. — за всички типове.

11.1.5.2.2. Превозните средства от категория М1, невключени в точка 11.1.5.2.1., с изключение на превозните средства, чиято максимална маса е по-голяма от 2 500 kg, и превозните средства от категория N1, клас 1, трябва да бъдат оборудвани със система за бордова диагностика от 1 януари 2005 г. за новите типове и от 1 януари 2006 г. — за всички типове.

11.1.5.2.3. Превозните средства от категория N1, клас II и III, и превозните средства от категория M1, чиято максимална маса е по-голяма от 2 500 kg, трябва да бъдат оборудвани със система за бордова диагностика от 1 януари 2006 г. за новите типове и от 1 януари 2007 г. — за всички типове.

11.1.5.2.4. Ако превозните средства, оборудвани с двигатели със запалване чрез сгъстяване, пуснати в експлоатация преди датите, посочени в горната точка, са оборудвани със система за бордова диагностика, се прилагат разпоредбите на точки от 6.5.3. до 6.5.3.6. от приложение 11, допълнение 1.

Хибридните електрически превозни средства (ХЕПС) трябва да отговарят на изискванията относно системите за бордова диагностика, както следва:

11.1.5.3.1. Хибридни електрически превозни средства (ХЕПС), оборудвани с двигатели с принудително запалване, хибридни електрически превозни средства (ХЕПС) от категория М1, оборудвани с двигатели със запалване чрез сгъстяване, чиято максимална маса не надвишава 2 500 kg, и хибридни електрически превозни средства (ХЕПС) от категория N1, (клас I), оборудвани с двигатели със запалване чрез сгъстяване — от 1 януари 2005 г. за новите типове и от 1 януари 2006 г. — за всички типове.

11.1.5.3.2. Хибридни електрически превозни средства (ХЕПС) от категория N1 (клас II и III), оборудвани с двигатели със запалване чрез сгъстяване, и хибридни електрически превозни средства (ХЕПС) от категория М1, оборудвани с двигатели със запалване чрез сгъстяване, чиято максимална маса е по-голяма от 2 500 kg — от 1 януари 2006 г. за новите типове и от 1 януари 2007 г. — за всички типове.

11.1.5.4. Превозните средства от други категории или превозните средства от категории М1 или N1, които не са включени по-горе, могат да бъдат оборудвани със система за бордова диагностика. В такъв случай те трябва да отговарят на разпоредбите по отношение на СБД, посочени в точки от 6.5.3. до 6.5.3.6. от приложение 11, допълнение 1.

11.1.6. Типове одобрения в съответствие с настоящото правило, изменено със серия от изменения 04

11.1.6.1. По изключение от изискванията на точка 11.1.2. и 11.1.3. договарящите се страни могат да продължат да издават одобрения на превозни средства и могат да продължат да признават валидността на съществуващите одобрения, които отговарят на:

11.1.6.2. Чрез дерогация от задълженията на договарящите се страни по настоящото правило, типовите одобрения, издадени по силата на настоящото правило, изменено със серия от изменения 04, престават да бъдат валидни в Европейската общност, считано от:

освен ако договарящата се страна, която е издала одобрението, уведоми другите договарящи се страни, прилагащи настоящото правило, че одобреният тип превозно средство отговаря на изискванията на настоящото правило в съответствие с точка 11.1.2.1. по-горе.

11.1.7. Типове одобрения в съответствие с настоящото правило, изменено със серия от изменения 05

11.1.7.1. По изключение от изискванията на точка 11.1.2.2. и 11.1.3.2. договарящите се страни могат да продължат да извършват типово одобрение на превозни средства и могат да продължат да признават валидността на одобрения, издадени на превозни средства в съответствие с изискванията на точка 5.3.1.4. (по отношение на емисиите от категория А) от серия от изменения 05 към настоящото правило, при условие че въпросните превозни средства са предназначени за износ или за първоначално регистриране в страни, в които безоловният бензин или дизеловото гориво с максимално съдържание на сяра от 50 mg/kg не са широко разпространени.

11.1.7.2. Чрез дерогация от задълженията на договарящите се страни по настоящото правило, типовите одобрения, издадени с цел удостоверяване, че превозните средства отговарят на пределните стойности на емисиите от категория А от точка 5.3.1.4. от серия от изменения 05 към настоящото правило, престават да бъдат валидни в Европейската общност, считано от:

освен ако договарящата се страна, която е издала одобрението, уведоми другите договарящи се страни, прилагащи настоящото правило, че одобреният тип превозно средство отговаря на изискванията на настоящото правило в съответствие с точка 11.1.2.2. по-горе.

12. НАИМЕНОВАНИЯ И АДРЕСИ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ, ОТГОВАРЯЩИ ЗА ПРОВЕЖДАНЕТО НА ИЗПИТВАНИЯТА ЗА ОДОБРЕНИЕ, И НА АДМИНИСТРАТИВНИТЕ СЛУЖБИ

Страните по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, изпращат в секретариата на Обединените нации наименованията и адресите на техническите служби, отговорни за провеждане на изпитванията за одобрение, и на административните служби, които издават одобрения и до които трябва да се изпращат формулярите за одобрение, разширяване, отказ или отнемане на одобрение, издадени в други държави.

(1) Съгласно определението в Приложение 7 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозните средства (R.E.3), (документ TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, последно изменен с Поправка 4).

(2) природен газ.

(3) втечнен нефтен газ.

(4) Правило № 83 се прилага само за превозни средства с референтна маса ≤ 2 840 kg като разширение на одобрение, издадено на двигател, използван в превозни средства от категориите M1 или N1.

„R49 или R83“ означава, че производителите могат да получат типово одобрение съгласно настоящото правило или съгласно Правило № 49.

(5) Одобрение А е отменено. 05 серия от изменения към настоящото правило забранява използването на оловосъдържащи бензини.

(6) 1 за Германия, 2 за Франция, 3 за Италия, 4 за Нидерландия, 5 за Швеция, 6 за Белгия, 7 за Унгария, 8 за Чешка република, 9 за Испания, 10 за Сърбия и Черна Гора, 11 за Обединеното Кралство, 12 за Австрия, 13 за Люксембург, 14 за Швейцария, 15 (незает), 16 за Норвегия, 17 за Финландия, 18 за Дания, 19 за Румъния, 20 за Полша, 21 за Португалия, 22 за Руската федерация, 23 за Гърция, 24 за Ирландия, 25 за Хърватия, 26 за Словения, 27 за Словакия, 28 за Беларус, 29 за Естония, 30 (незает), 31 за Босна и Херцеговина, 32 за Латвия, 33 (незает), 34 за България, 35 (незает), 36 за Литва, 37 за Турция, 38 (незает), 39 за Азербайджан, 40 за Бивша югославска република Македония, 41 (незает), 42 за Европейската общност (типовите одобрения се издават от държавите-членки, които използват своя символ по ИКЕ), 43 за Япония, 44 (незает), 45 за Австралия, 46 за Украйна, 47 за Южна Африка, 48 за Нова Зеландия, 49 за Кипър, 50 за Малта и 51 за Република Корея. Следващите номера ще се предоставят на останалите страни по хронологичния ред на ратифицирането или на присъединяването към Спогодбата за приемането на единни технически предписания, прилагани спрямо колесните превозни средства, оборудването и частите, за които се предвижда да бъдат монтирани или използвани на колесни превозни средства и относно условията за взаимно признаване на типовите одобрения, извършвани съгласно тези предписания, и определените по този начин номера ще бъдат съобщавани от Генералния секретар на Организацията на Обединените нации на Договарящите се страни по Спогодбата.

(7) За двигателите със запалване чрез сгъстяване.

(8) Освен за превозните средства с максимална маса над 2 500 kg.

(9) Включително превозните средства от категория M, посочени в бележка (2).

(10) Отнася се за превозни средства с двигатели със запалване чрез сгъстяване.

(11) Документ TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2.

3.1. Анализаторът се калибрира съгласно спецификациите на производителя в най-често използвания диапазон с помощта на газ за нулиране и еталонен газ (съдържанието на NO в него трябва да отговаря на около 80 % от измервателния диапазон и концентрацията на NO2 в газовата смес трябва да бъде по-ниска от 5 % от концентрацията на NO). Анализаторът на NOx се настройва в режим за анализ на NO, така че еталонният газ да не преминава през преобразувателя. Записва се отчетената концентрация.

6.1.1. По време на изпитването температурата на изпитвателното помещение трябва да бъде между 293 К и 303 К (20o C и 30o C). Абсолютната влажност (Н) на въздуха в изпитвателното помещение или на всмуквания от двигателя въздух трябва да бъде такава, че:

След тази подготовка, характерна за двигателите със запалване чрез сгъстяване, и преди изпитването превозните средства с двигатели със запалване чрез сгъстяване и с двигатели с принудително запалване се държат в помещение, в което температурата остава относително постоянна между 293 К и 303 К (20o C и 30o C). Това изравняване на температурата на превозното средство с околната температура се провежда в продължение на най-малко шест часа и продължава докато температурата на маслото на двигателя и охлаждащата течност, ако има такава, достигнат до ±2 K от температурата на помещението.

NO и пречистен азот. (Съдържанието на NO2, съдържащ се в този газ за калибриране, не трябва да е по-голямо от 5 % от съдържанието на NO).

(чистота: ±1 ppm C, ±1 ppm CO, ± 400 ppm CO2, ±0,1 ppm NO); съдържание на кислород между 18 и 21 обемни %;

(чистота: ±1 ppm C, ±1 ppm CO, ± 400 ppm CO2, ±0,1 ppm NO);

2.3.9. Започва процес на циклично изменение на околната температурата от 308 K (35° C) до 293 K (20° C) и отново от 308 K (35° C) [308,6 K (35,6° C) до 295,2 K (22,2° C), и след това отново от 308,6 K (35,6° C)] в продължение на 24 часа съгласно графика [алтернативния график], определен в допълнение 2, в рамките на 15 минути след запечатване на заграденото пространство. (Допуските са посочени в точка 5.7.1. от приложение 7).

2.3.4. Когато температурата на заграденото пространство се стабилизира на 308 K ± 2° K (35° ± 2° C) [309° K ± 2 K (36° ± 2° C)], заграденото пространство се запечатва и се измерват фоновата концентрация, температурата и барометричното налягане. Това са първоначалните стойности на CHCi, Pi и Ti, използвани при калибриране на заграденото пространство.

2.3.3. Включва се системата за регулиране на околната температурата (ако вече не е включена) и се регулира за начална температура от 308 K (35° C) [309 K (36° C)].

2.2.2. Заградените пространства с постоянен обем трябва да се използват при затворени входящи и изходящи струйни потоци. В продължение на споменатия по-долу период от 4 часа трябва да се поддържа околна температура от 308 K ± 2 K (35° ± 2° C) [309 K ± 2 K (36° ± 2° C)].

5.1.5.2. Резервоарът(ите) за гориво трябва да бъде напълнен отново с изпитвателно гориво при температура между 283 и 287 К (10o C и 14o C) до 40 ± 2 % от нормалната обемна вместимост на резервоара. След това се поставя капачката(ите) за гориво на превозното средство.

ПРИЛОЖЕНИЕ 8

Изпитване тип VI

(Проверка на средните стойности на емисиите от изпускателната тръба на въглероден окис и на въглеводороди след пускане в ход на студен двигател при ниска околна температура)

1. ВЪВЕДЕНИЕ

Настоящото приложение се прилага единствено за превозни средства с двигатели с принудително запалване. То описва необходимото оборудване и процедурата за провеждане на изпитване тип VI, описано в точка 5.3.5. от настоящото правило, с цел да се проверят емисиите на въглероден окис и на въглеводороди при ниска околна температура. Въпросите, разгледани в настоящото правило, включват:

i) необходимо оборудване;

ii) изпитвателни условия;

iii) изисквания към метода и данните на изпитването.

2. ИЗПИТВАТЕЛНО ОБОРУДВАНЕ

2.1. Резюме

2.1.1. В настоящата точка се разглежда оборудването, което е необходимо за изпитване за емисиите отработили газове на двигатели с принудително запалване при ниска околна температура. Необходимото оборудване и спецификациите са същите, като за изпитване от тип I, описано в приложение 4 и допълненията към него, ако не са предписани специфични изисквания за изпитване от тип VI. Отклоненията, които се прилагат за изпитване от тип VI при ниска околна температура, са определени в точки 2.2. до 2.6.

2.2. Динамометричен стенд

2.2.1. Прилагат се изискванията по точка 4.1. от приложение 4. Динамометърът трябва да се регулира за симулиране на работата на превозно средство в пътни условия при температура от 266 К (–7 °C). Тази настройка може да се основава на определяне на натоварването от съпротивление при движение по пътя при 266 К (–7 °C). Друго решение е да се използва стойността на съпротивлението при движение по пътя, определена съгласно допълнение 3 към приложение 4, с корекция за отчитане на 10 % намаление на времето за спиране при движение по инерция. Техническата служба може да одобри използването на други методи за определяне на съпротивлението при движение по пътя.

2.2.2. Калибрирането на динамометъра се извършва съгласно разпоредбите на допълнение 2 към приложение 4.

2.3. Система за вземане на проби

2.3.1. Прилагат се разпоредбите на точка 4.2. от приложение 4 и на допълнение 5 към приложение 4. Точка 2.3.2. от допълнение 5 се изменя и гласи, както следва:

„Конфигурацията на тръбните връзки, дебитът на централната смукателна система (CVS), както и температурата и специфичната влажност на разреждащия въздух (които могат да са различни от източника на горивен въздух на превозното средство) трябва да се регулират, за да се елиминира на практика кондензацията на вода в системата (за повечето превозни средства е достатъчен поток от 0,142 до 0,165 m3/s.).“

2.4. Аналитично оборудване

2.4.1. Прилагат се разпоредбите на точка 4.3. от приложение 4, но единствено за измерване на въглероден окис, въглероден двуокис и въглеводороди.

2.4.2. Калибрирането на аналитичното оборудване се извършва съгласно разпоредбите на допълнение 6 към приложение 4.

2.5. Газове

2.5.1. Прилагат се разпоредбите на точка 4.5. от приложение 4., в случаите когато те са валидни.

2.6. Допълнително оборудване

2.6.1. За оборудването, което се използва за измерване на обема, температурата, налягането и влажността, се прилагат разпоредбите на точки 4.4. и 4.6. от приложение 4.

3. ПОСЛЕДОВАТЕЛНОСТ НА ИЗПИТВАНЕТО И ГОРИВО

3.1. Общи изисквания

3.1.1. Последователността на изпитванията, дадена във фигура 8/1, показва различните етапи, през които преминава превозното средство, по време на процедурите за изпитване тип VI. Околната температурата при изпитваното превозното средство трябва да е със средна стойност

266 К (–7 °C) ± 3 К,

като не трябва да е по-ниска от 260 К (–13 °C), нито по-висока от 272 К (–1 °C).

Температурата не може да спада под 263 К (–10 °C), нито да надвишава 269 К (–4 °C) в продължение на повече от три последователни минути.

3.1.2. Наблюдаваната по време на изпитването температура на изпитвателната клетка трябва да се измерва при изхода на охлаждащия вентилатор (точка 5.2.1. от настоящото приложение). Отчитаната околна температура трябва да е средноаритметичната стойност на температурата на изпитвателната клетка, измерена на постоянни интервали, отдалечени не повече от една минута един от друг.

3.2. Методика на изпитване:

Градският цикъл на движение от част първа съгласно фигура 1/1 в приложение 4, допълнение 1, се състои от четири елементарни градски цикъла, които взети заедно съставляват пълния цикъл от част първа.

3.2.1. Пускането в ход на двигателя, началото на вземане на проби и изпълнението на първия цикъл трябва да са в съответствие с таблица 1.2 и фигура 1/1 от приложение 4.

3.3. Подготовка за изпитването

Разпоредбите на точка 3.1. от приложение 4 се прилагат за изпитваното превозно средство. Настройката на динамометъра за еквивалентната инерционна маса се извършва съгласно разпоредбите на точка 5.1. от приложение 4.

Фигура 8/1

Методика на изпитване при ниска околна температура

3.4. Гориво, използвано за изпитването

3.4.1. Използваното за изпитването гориво трябва да съответства на спецификациите, посочени в точка 3. от приложение 10.

4. ПРЕДВАРИТЕЛНА ПОДГОТОВКА НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО

4.1. Резюме

4.1.1. С оглед да се гарантира възпроизводимост на изпитванията на емисиите, изпитваните превозни средства трябва да са подготвени по еднакъв начин. Подготовката започва с предварителен пробег върху динамометричен стенд, последван от период на естествено охлаждане преди изпитването на емисиите съгласно точка 4.3.

4.2. Предварителна подготовка

4.2.1. Горивният резервоар(резервоари) трябва да се напълни с определеното изпитвателно гориво. Ако наличното гориво в резервоара(резервоарите) не отговаря на спецификациите, съдържащи се в точка 3.4.1., наличното гориво трябва да се източи преди презареждане. Температурата на изпитвателното гориво трябва да е по-ниска или равна на 289 К (+16 °C). При гореописаните операции системата за контрол на емисиите от изпаряване не трябва да се продухва или да се натоварва повече от нормалното.

4.2.2. Превозното средство се премества в изпитвателната клетка и се поставя върху динамометричния стенд.

4.2.3. Предварителната подготовка се състои от пробега на цикъл на движение, посочен в приложение 4, допълнение 1, фигура 1/1, част първа и част втора. По искане на производителя предварителната подготовка на превозните средства с двигатели с принудително запалване може да се състои от един цикъл на движение от част първа и два цикъла на движение от част втора.

4.2.4. По време на предварителната подготовка температурата на изпитвателната клетка трябва да остане относително постоянна и да не надвишава 303 К (30°С).

4.2.5. Налягането в гумите на задвижващите колела трябва да бъде в съответствие с разпоредбите на точка 5.3.2 от приложение 4.

4.2.6. Двигателят трябва да се изключи в рамките на 10 минути след приключване на предварителната подготовка.

4.2.7. По искане на производителя и със съгласието на техническата служба, по изключение може да се допусне допълнителна предварителна подготовка. Техническата служба също може да реши да проведе допълнителна предварителна подготовка. Допълнителната предварителна подготовка се състои от един или повече пробега на цикъла на движение от част първа, както е описано в приложение 4, допълнение 1. В протокола на изпитването трябва да се запише извършената допълнителна предварителна подготовка.

4.3. Методи за естествено охлаждане

4.3.1. За стабилизиране на превозното средство преди изпитването на емисиите трябва да се използва по избор на производителя един от следните два метода.

4.3.2. Стандартен метод

Превозното средство се съхранява най-малко 12 часа и не повече от 36 часа преди започване на изпитването на емисиите от изпускателната тръба при ниска околна температура. През този период околната температурата (по сухия термометър) трябва да се поддържа на средно ниво от:

266 К (–7оС) ± 3 К за всеки час, като не трябва да е по-ниска от 260 К (–13оС), нито по-висока от 272 К (–1оС). Освен това, температурата не трябва да пада под 263 К (–10° С) или да надвишава 269 К (–4° С) в продължение на повече от три последователни минути.

Форсиран метод

Превозното средство трябва да престои най-много 36 часа преди изпитването на емисиите от изпускателната тръба при ниска околна температура.

4.3.3.1. През този период превозното средство не може да се съхранява при околни температури, които надвишават 303 К (30° С).

4.3.3.2. Охлаждането на превозното средство може да се осъществи чрез принудителното му охлаждане до температурата за изпитването. Когато охлаждането се подсилва с вентилатори, вентилаторите трябва да са поставени във вертикално положение, за да се постигне максимално охлаждане на трансмисията на двигателя, а не само на маслоутаителя. Вентилаторите не трябва да се поставят под превозното средство.

4.3.3.3. Температурата на околната среда трябва да се регулира стриктно само след като превозното средство е охладено до 266 K (–7 °C) ± 2 K, което се определя чрез представителна стойност на температурата на основното количество масло.

Представителната стойност на температурата на основното количество масло е температурата, измерена близо до средата на маслото, а не при повърхността или на дъното на маслоутаителя. Ако маслото се проверява на две или повече различни места, всички те трябва да отговарят на температурните изисквания.

4.3.3.4. Превозното средство трябва да престои най-малко един час, след като е било охладено до 266 K (–7° C) ± 2 K, преди изпитването на емисиите от изпускателната тръба при ниска околна температура. През този период околната температура (по сухия термометър) трябва да е със средна стойност 266 K (–7° C) ± 3 K и не може да пада под 260 К (–13° C) или да надвишава 272 К (–1° C):

Освен това, температурата не трябва да пада под 263 К (–10 °C) или да надвишава 269 К (–4 °C°) в продължение на повече от три последователни минути.

4.3.4. Ако превозното средство се стабилизира на 266 K (–7 °C) в отделна зона и при местене до изпитвателната клетка премине през топла зона, превозното средство трябва отново да се стабилизира в изпитвателната клетка в продължение на период, равен на шест пъти времето, през което превозното средство е било изложено на по-висока температура. През този период околната температурата (по сух термометър) трябва да е средно 266° K (–7° C) ± 3° K и не може да пада под 260 К (–10° C) или да надвишава 272 К (–1° C).

Температурата не може да спада под 263 К (–10 °C), нито да надвишава 269 К (–4 °C) в продължение на повече от три последователни минути.

5. ПРОЦЕДУРА С ИЗПОЛЗВАНЕ НА ДИНАМОМЕТЪР

5.1. Резюме

5.1.1. Вземането на проби се извършва по време на процедура за изпитване, която се състои от един цикъл от част първа (приложение 4, допълнение 1, фигура 1/1). Пускането в ход на двигателя, незабавното вземане на проба, свързаните с цикъла по част първа операции и изключването на двигателя съставляват едно цялостно изпитване при ниска околна температура с обща продължителност на изпитването 780 секунди. Емисиите от изпускателната тръба се разреждат с околен въздух и се взема постоянна пропорционална проба за анализ. Отработилите газове, събрани в торбичката, се анализират за въглеводороди, въглероден окис и въглероден двуокис. По същия начин се анализира и паралелна проба на разреждащия въздух — за съдържанието му на въглероден окис, въглеводороди и въглероден двуокис.

5.2. Работа с динамометричния стенд

Охлаждащ вентилатор

5.2.1.1. Охлаждащият вентилатор се поставя така, че охлаждащият въздух да е подходящо насочен към радиатора (при водно охлаждане) или към входящия отвор за въздух (при въздушно охлаждане) и към превозното средство.

5.2.1.2. При превозните средства с разположени отпред двигатели, вентилаторът трябва да се постави пред превозното средство, на не повече от 300 мм от него. В случай на превозни средства със разположен отзад двигател или ако горепосоченото разположение е неприложимо, охлаждащият вентилатор трябва да се постави, така че да се подава достатъчно въздух за охлаждане на превозното средство.

5.2.1.3. Честотата на въртене на вентилатора е такава, че в работния обхват от 10 km/h до най-малко 50 km/h, линейната скорост на въздуха при изхода на вентилатора е в рамките на ±5 km/h от съответстващата скорост на валците на динамометричния стенд. Окончателният избор на вентилатор трябва да има следните характеристики:

i) обдухвана повърхност: най-малко 0,2 m2;

ii) височина на долния ръб над земята: приблизително 20 см.

Като алтернативно изискване, линейната скорост на въздуха на изхода вентилатора е най-малко 6 m/s (21,6 km/h). По искане на производителя, за специални превозни средства (напр. микробуси, превозни средства с висока проходимост) височината на охлаждащия вентилатор може да се променя.

5.2.1.4. Скоростта на превозното средство следва да се измерва на база въртенето на валците на динамометричния стенд (точка 4.1.4.4 от приложение 4).

5.2.3. Ако е необходимо, се провеждат предварителни изпитвателни цикли, за да се определи най-подходящия начин за задействане на устройствата за управление на педала на газта и спирачката, за да се постигне цикъл, наподобяващ теоретичния цикъл в рамките на предписаните пределни стойности, или за да се регулира системата за вземане на проби. Тези пробези трябва да се извършват преди точка „НАЧАЛО“ съгласно фигура 8/1.

5.2.4. Влажността на въздуха трябва да е достатъчно ниска, за да се предотврати образуването на кондензация върху валеца(валците) на динамометричния стенд.

5.2.5. Динамометърът трябва да е изцяло подгрят съгласно препоръките на производителя на динамометри и трябва да се използват процедури и методи на регулиране, които да осигуряват стабилност на остатъчната сила на триене.

5.2.6. Времето между подгряването на динамометъра и началото на изпитването на емисиите не трябва да надвишава 10 минути, ако лагерите на динамометъра не се подгряват самостоятелно. Ако лагерите на динамометъра се подгряват самостоятелно, изпитването за емисии трябва да започне най-късно 20 минути след подгряването на динамометъра.

5.2.7. Ако мощността на динамометъра трябва да се регулира ръчно, тя трябва да се настрои един час преди фазата за изпитване за емисиите от изпускателната тръба. Изпитваното превозно средство не може да се използва за извършване на регулирането. Динамометър с автоматично управление на данните за мощност, които могат предварително да се избират, може да се настрои по всяко време преди началото на изпитването на емисиите.

5.2.8. Преди началото на пробега за изпитване за емисиите температурата на изпитвателната клетка трябва да е 266 K (–7° C) ± 2 K, измерена при въздушния поток на охладителния вентилатор на максимално разстояние от 1,5 m от превозното средство.

5.2.9. По време на работата на превозното средства трябва да се изключат устройствата за отопление и обезскрежаване.

5.2.10. Отчита се общото разстояние на пробега или завъртанията на валеца.

5.2.11. Превозно средство с четири предавателни колела трябва да се изпитва в режим на две предавателни колела. Общата пътна мощност за регулиране на динамометъра се определя при работа на превозното средство в първоначалния му проектен режим за движение по път.

5.3. Провеждане на изпитването

5.3.1. За пускането в ход на двигателя, провеждането на изпитването и вземането на проби от емисиите, се прилагат разпоредбите на точки 6.2. до 6.6., с изключение на точка 6.2.2., от приложение 4. Вземането на проби започва преди или в началото на процедурата по пускане в ход на двигателя и завършва в края на последната фаза на работа на двигателя на празен ход от последния елементарен цикъл на част първа (градски цикъл на движение), след 780 секунди.

Първият цикъл на движение започва с работа на двигателя на празен ход за време от 11 секунди веднага след пускане в ход на двигателя.

5.3.2. За анализа на пробите от емисиите се прилагат разпоредбите на точка 7.2. от приложение 4. В хода на анализа на пробите от газовете от изпускателната тръба техническата служба трябва да следи да не се допуска кондензация на водни пари във филтрите за събиране на проби на отработилите газове.

5.3.3. За изчисляване на масата на емисиите се прилагат разпоредбите на точка 8. от приложение 4.

6. ДРУГИ ИЗИСКВАНИЯ

6.1. Нерационална технология за контрол на емисиите

6.1.1. Всяка нерационална технология за контрол на емисиите, която води до намаляване на ефективността на системата за контрол на емисиите при нормални работни условия по време на пробег при ниска температура и която не е обхваната от стандартизираните изпитвания на емисиите, се смята за измервателно-коригиращо устройство.