BG Официален вестник на Европейския съюз L 274/103

РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА

от 27 април 2010 година

относно държавна помощ, отпусната от Белгия за преструктуриране на рибната борса в Остенде

(Държавна помощ С 30/08 (ех NN 21/08)

(нотифицирано под номер C(2010) 2520)

(само текстовете на нидерландски и френски език са автентични)

(текст от значение за ЕИП)

(2010/607/ЕС)

ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,

като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,

като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство (1), и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,

като взе предвид Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (2), и по-специално член 7, параграф 5 и член 14 от него,

след като прикани заинтересованите страни да представят мненията си (3) в съответствие с член 108, параграф 2, първа алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (4) и като взе предвид техните мнения,

като има предвид, че:

1. ПРОЦЕДУРА

(1) Чрез писмо от 16 февруари 2006 г. Комисията получи жалба относно помощ, предоставена от белгийските власти на рибната борса в Остенде, регистрирана под референтен номер CP 40/06. На 31 юли 2007 г. беше получена допълнителна жалба, която се отнася до същия въпрос.

(2) С писма от 13 март 2006 г., 26 юни 2006 г. и 11 юли 2007 г. Комисията е поискала белгийските власти да предоставят информация относно тези мерки, на които те отговориха с писма от 11 май 2006 г., 20 октомври 2006 г. и 27 ноември 2007 г.

(3) След разглеждане на информацията и документите, предоставени от белгийските власти, на 3 юли 2008 г. Комисията уведоми белгийските власти за своето решение да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС и в член 6 от Регламент (ЕО) № 659/1999.

(4) С писмо от 16 юли 2008 г. белгийските власти предоставиха на Комисията някои документи, свързани с приватизацията на рибната борса в Остенде, планирана от град Остенде.

(5) С писмо от 25 юли 2008 г. белгийските власти поискаха удължаване на срока за представяне на мнението им до 8 септември 2008 г. Това удължаване на срока беше разрешено на 4 август 2008 г.

(6) С писмо от 8 септември 2008 г. белгийските власти представиха мнението си по решението за откриване на официална процедура по разследване.

(7) Решението на Комисията да започне официалната процедура по разследване бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си в срок от един месец от датата на публикуване.

(8) Комисията се срещна с белгийските власти на 9 октомври 2008 г. По време на тази среща белгийските власти представиха информация за начина, по който смятаха да организират приватизацията на рибната борса.

(9) Комисията получи мнения от следните заинтересовани трети страни: European Association of Fishing Ports and Auctions (EAFPA), Nationaal Overleg Visafslagen (NOVA), Flanders Ship Repair, Zeebrugse Vis Promotie vzw (ZVP), Grimskby Fish Market, Zeebrugse Visveiling (ZV), European Fish Centre (EFC) и кораборемонтното предприятие Gardec.

(10) С писмо от 4 ноември 2008 г. Комисията препрати тези мнения на Белгия, на която беше дадена възможност за отговор. Белгия не изпрати никакви наблюдения в отговор на мненията на трети страни.

(11) С писмо от 8 септември 2009 г. с референтен номер C(2009) 6907 Комисията издаде разпореждане за информация в съответствие с член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999, с което изиска пълен отговор на въпросите, повдигнати в нейните писма от 13 март 2006 г., 26 юни 2006 г. и 11 юли 2007 г., както и в решението за откриване на официална процедура по разследване.

(12) С писмо от 7 октомври 2009 г. белгийските власти поискаха удължаване на срока за представяне на исканата информация до 9 ноември 2009 г. Това удължаване на срока беше разрешено на 9 октомври 2009 г. В своето писмо белгийските власти поискаха също така Комисията да им предостави мненията на третите страни. Следователно заедно с разрешението за удължаване на срока Комисията отново предостави мненията на третите страни и копие на писмото от 4 ноември 2008 г.

(13) С писмо от 22 октомври 2009 г. белгийските власти уведомиха Комисията, че те никога не са получавали писмото на Комисията от 4 ноември 2008 г. По тази причина те поискаха нов едномесечен срок, за да представят своите наблюдения в отговор на мненията на третите страни.

(14) С писмо от 5 ноември 2009 г. Комисията предостави на белгийските власти удължаване на срока до 27 ноември 2009 г., за да им даде възможност за отговор на мненията на трети страни.

(15) Белгийските власти предоставиха своите отговори на разпореждането за информация, както и допълнителна информация за приватизацията на рибната борса.

(16) С писмо от 30 ноември 2009 г. Белгия предостави своите наблюдения във връзка с мненията на трети страни.

2. ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ НА РИБНАТА БОРСА В ОСТЕНДЕ ПРЕЗ 2001 Г.

(17) Рибната борса в Остенде, която първоначално е била борса, притежавана от държавата, е била съставена от много части и е била, според белгийските власти, зле управлявана от години. Резултатите от нейната дейност били лоши. От 1991 г. до 2001 г. нейният дял в пристигналата риба в белгийски пристанища е спаднал от приблизително 37 % на 20 % (6). От 1997 г. до 2001 г. нейният оборот е намалял от 20 550 000 EUR на 13 440 000 EUR (7) и в продължение на много години град Остенде (наричан по-долу „Градът“), във връзка с борсата, отчита средна годишна загуба в размер на 1 850 000 EUR (в това число през 2001 г.).

(18) През 2001 г. Градът е трябвало да избере между затварянето на рибната борса и нейното преструктуриране. На 23 ноември 2001 г. Градът решава да преструктурира рибната борса в Остенде в независимо общинско дружество съгласно белгийското законодателство, като Градът е неин единствен акционер.

(19) Решението да се преструктурира борсата се основава на финансов план, представящ една хипотеза (определена като положителна) и бизнес план от две страници, изготвен от HAMA Consult NV. Тези документи сочат, че рибната борса е можела да стане печеливша в рамките на период от девет години, при условие че се преобразува в отделно юридическо лице с начален капитал от 250 милиона BEF (около 6,2 милиона EUR), който да бъде внесен изцяло за период от пет години. Това отделно дружество е наречено „Autonoom Gemeentebedrijf Vismijn Oostende“ (наричано по-долу „AGVO“). AGVO поема финансовите задължения, свързани с погасяването на различни банкови заеми на бившата рибна борса в Остенде.

2.1. СТРУКТУРА НА ДРУЖЕСТВОТО

2.1.1. AGVO

(20) Както е посочено в съображение 18, с цел да се преструктурира рибната борса, Градът създаде на 23 ноември 2001 г. (8) независимото общинско дружество AGVO. Едно автономно общинско дружество е отделно юридическо лице, създадено съгласно член 261 от Новия закон за общините, уреждащ организирането на общински институции и служби, извън обичайните общински служби и разглежда в частност институции или служби с търговски или промишлен характер, управлявани чрез промишлени и търговски методи.

(21) По отношение както на дяловото участие, така и на органите на управление Градът, като община — учредител, по закон трябва да има мажоритарен дял от гласовете. В действителност Градът притежава 100 % от акциите в AGVO и — в съответствие с устава на AGVO — назначава всички членове на Съвета на директорите. Болшинството от директорите трябва да бъдат членове на Градския съвет.

(22) AGVO понастоящем има най-малко две изцяло притежавани дъщерни дружества: NV Exploitatie Vismijn Oostende (наричано по-долу „EVO“) и NV Pakhuizen (наричано по-долу „PAKHUIZEN“).

2.1.2. EVO

(23) EVO е учредено на 8 август 2002 г. с цел да ръководи борсата и всички дейности, свързани с нея. На EVO бе предоставен начален капитал в размер на 371 840 EUR. Собствеността бе разделена на 15 000 равни дяла без номинална стойност между AGVO, което притежаваше 14 999 дяла, и г-н Miroir, член на градския съвет, с 1 акция.

(24) EVO се управлява от Съвет на директорите. Членовете на съвета се избират от акционерите за период от шест години, с възможност за подновяване. Като се има предвид разпределението на дяловете, EVO е изцяло контролирано от AGVO.

2.1.3. PAKHUIZEN

(25) PAKHUIZEN е учредено през 1988 г. от собственици на кораби с оглед управлението на движими и недвижими обекти. През 2005 г. PAKHUIZEN бе придобито от AGVO чрез закупуването на всичките му дялове за сумата от 350 000 EUR.

(26) PAKHUIZEN се управлява от Съвет на директорите. Членовете на съвета се избират от акционерите за период от шест години, с възможност за подновяване. От 2005 г. насам PAKHUIZEN е притежавано и контролирано от AGVO.

2.2. ЗАДАЧИ

2.2.1. AGVO

(27) В съответствие с неговия устав AGVO е натоварено със задачи, които са определени от белгийските власти като задачи в обществен интерес и търговски задачи. „Обществените задачи“ се извършват от самото AGVO, а „търговските задачи“ се извършват от изцяло притежаваните дъщерни дружества EVO и PAKHUIZEN (след 2005 г.).

(28) По отношение на „обществените задачи“ белгийските власти отбелязаха, че AGVO е било натоварено с управлението на риболовното пристанище в Остенде (което включва управлението и поддръжката на публичната и частната собственост, намираща се в границите на риболовното пристанище), инспектиране на рибата, разтоварена за консумация, определяне на такси върху тръжните цени, а също и проверка дали разтовареният улов подлежи на облагане с ДДС, експлоатацията на шлюзовете между канала и рибарския док (който се използва не само за риболовни кораби), функции по връзки с обществеността от името на местните власти и обновяване и предоставяне на сгради на публичноправни или полупубличноправни институции като Flemish Region, West Flanders Province и т.н.

2.2.2. EVO

(29) EVO ръководи рибната борса в Остенде. Дейностите в това отношение се отнасят главно до организиране и провеждане на рибни търгове, отдаване под наем на складове и други допълнителни дейности. В контекста на управлението на борсата EVO налага тръжна такса в размер на 6 % от цената. На купувачите в търга се налага комисиона за купувачи между 1 % и 3 %, като те трябва да поемат и таксата за наемане на кошовете за риба. Не е известно колко заплащат за тях.

(30) Освен това EVO отпуска заеми на собственици на кораби — клиенти. Някои от неотдавнашните заеми са били отпуснати при ставка, равна на междубанковия лихвен процент в еврозоната (Euribor) + 2 %, в съответствие с условия, които изглежда не се прилагат за всички заеми. Срещу заема собствениците на кораби са задължени да използват услугите на рибната борса в Остенде, за да продават своята риба.

(31) Освен това EVO предоставя на собствениците на кораби определени съоръжения, като заплаща част от или всички разходи за хладилен транспорт.

2.2.3. PAKHUIZEN

(32) Дейностите на PAKHUIZEN са основно насочени към преустройване, възстановяване, (пре-)декориране, (ре-)конструиране и разрушаване, експлоатиране, управление и отдаване под наем на недвижими обекти.

2.3. РАЗГЛЕЖДАНИ МЕРКИ ЗА ПОМОЩ

2.3.1. НАЧАЛЕН КАПИТАЛ И УВЕЛИЧЕНИЯ НА КАПИТАЛА

(33) Към момента на своето учредяване на 23 ноември 2001 г. AGVO разполагаше с начален капитал в размер на 250 милиона BEF (6 179 338,12 EUR), предоставен от Града, който следваше да бъде внесен на равни годишни вноски за период от пет години. От 2002 г. насам са внесени шест вноски от началния капитал, възлизащи на общо 3 596 665,62 EUR: 619 734 EUR са внесени на 28 юни 2002 г., 570 155 EUR — на 26 юни 2003 г., 570 155 EUR — на 25 юни 2004 г. и 570 155 EUR — на 26 юни 2005 г. В своите коментари в отговор на откриването на официалната процедура по разследване Белгия е отбелязала, че през 2006 г. и 2007 г. са внесени две вноски от по 619 734 EUR. Доколкото Комисията е запозната, останалата част от началния капитал в размер на 2 582 672,50 EUR все още не е изискана от AGVO.

(34) Белгийските власти са отбелязали, че AGVO отчасти е използвало началния капитал за „обществени разходи“ и за погасяване на главници и лихви по текущите банкови заеми Използвало го е също така за закупуване на акциите в Pakhuizen. На последно място AGVO го е използвало, за да внесе началния капитал на EVO и да отпусне заеми на EVO, които по-късно (31 декември 2004 г., 31 декември 2005 г. и 21 декември 2007 г.) са били преобразувани в капитал чрез опрощаване на дългове.

(35) В момента на създаването му — 8 август 2002 г. — на EVO е предоставен начален капитал в размер на 371 840,29 EUR. Впоследствие AGVO е увеличило капитала на EVO под формата на опрощаване на дългове. На 31 декември 2004 г. капиталът е увеличен с 1 387 044 EUR; на 31 декември 2005 г. — с 710 000,75 EUR и на 21 декември 2007 г. — с 1 500 114,96 EUR. Общо AGVO е предоставило на EVO капитал в размер на 3 969 000 EUR.

(36) Въпреки че белгийските власти са уведомили Комисията, че началният капитал на EVO е бил увеличен и че възлиза на 2 468 885 EUR към 31 декември 2006 г., те не са уведомили Комисията за конкретния начин на увеличенията на капитала. Вниманието на Комисията беше привлечено от увеличението на капитала от 21 декември 2007 г. и от факта, че увеличенията на капитала са осъществени под формата на опрощаване на дългове съгласно мненията на трети страни. Белгия не се произнесе по тази част от мненията на трети страни.

2.3.2. ГАРАНЦИИ ЗА ЗАЕМИТЕ

(37) Освен началния капитал Градът подпомага както AGVO, така и EVO, като предоставя безплатни гаранции за получаване на частни заеми.

(38) В случая на AGVO това се отнася до гаранциите за 3 заема, отпуснати на 26 март (609 379,40 EUR), на 23 април 2004 г. (2 117 500 EUR) и на 22 април 2005 г. (550 000 EUR), в размер на общо 132 199 987 BEF (3 276 879 EUR).

(39) В случая на EVO това се отнася до гаранции за заеми, отпуснати на 28 юни и на 27 септември 2002 г. Според представената информация от белгийските власти обаче въпросните заеми в крайна сметка не са получени. На 23 април 2004 г. и на 22 април 2005 г. Градът отново е предоставил безплатни гаранции за заеми на EVO. Заемите в размер на 145 505 820 BEF (3 606 995 EUR) са били получени. Без да споменават никакви дати, белгийските власти са отбелязали, че Градът е предоставил гаранция така също за допълнителен заем в размер на 78 000 EUR. Като се има предвид, че това е посочено в коментарите на белгийските власти от 4 септември 2008 г. и че предишните коментари са били от 23 ноември 2007 г., Комисията предполага, че тази допълнителна гаранция е била предоставена в рамките на този период от време.

(40) AGVO също е предоставяло безплатни гаранции на EVO за 2 заема в общ размер от 600 000 EUR. Не е предоставена информация за датата на решението за предоставяне на безплатната гаранция. Като се има предвид, че EVO е създадено на 22 август 2002 г. и че документът, представен от белгийските власти, в който се споменават двата заема, описва ситуацията на 3 август 2006 г., Комисията предполага, че гаранцията е предоставена в рамките на този период.

2.3.3. ЗЕМЯ И СГРАДИ

(41) В съответствие с член 30 от неговия устав от 23 ноември 2001 г., на AGVO е предоставено изключителното право да използва безвъзмездно земята и сградите на риболовното пристанище в Остенде (9).

(42) Член 30 от устава предвижда също така че на по-късен етап Градът може да прехвърли собствеността (или други права) върху тази земя и сгради на AGVO.

(43) Това се извършва на 26 март 2004 г., когато Градът прави вноска в AGVO, като му прехвърля недвижимо имущество от различни сгради, намиращи се на риболовното пристанище в Остенде и съответстващи на площ от 57 500 m2. Тази вноска е направена по инвентарната стойност, вписана в общинските сметки, която е 14 891 524 EUR. Прехвърлянето се отнася само за сгради (рибна борса, офиси и складове), а не за земята, върху която са построени сградите. Самата земя се използва от Града въз основа на безсрочна концесия от Фламандския регион — собственик на поземлените имоти. AGVO продължава да разполага с изключителното право за ползване на тези земи въз основа на член 30 от своя устав.

(44) Прехвърлянето на недвижима собственост на 26 март 2004 г. включва 14 754 m2 сгради, предмет на дългосрочен договор за наем между Града и PAKHUIZEN, сключен с Града още през 1989 г. за срок от 45 години. Съгласно този договор PAKHUIZEN заплаща символична такса от 1 000 BEF (25 EUR) годишно за използването на сградите. В замяна на това PAKHUIZEN по договор е задължено, за своя сметка и без право на компенсация, да ремонтира складовете, описани в дългосрочния договор за наем, така че те да съответстват на бъдещите разпоредби. От друга страна, след 27 години наем (през 2016 г.), на Града ще се предоставя на годишна база 50 % от годишната нетна печалба на дружество PAKHUIZEN. Белгийските власти са отбелязали, че PAKHUIZEN не е изпълнило своите задължения и посочените складове не са били ремонтирани, както се изисква по договор, поне не преди 2005 г. Белгийските власти обаче отбелязаха, че, след като AGVO е закупило акциите в PAKHUIZEN, 257 872 EUR през 2005 г. и 68 816 EUR през 2006 г. са похарчени за работи по ремонт и поддръжка. Не е известен точният размер на разходите за предприетите работи през 2007 г.

(45) Считано от 26 март 2004 г., датата, на която Градът прехвърля собствеността върху сградата на AGVO, AGVO заема мястото на Града като договаряща страна в дългосрочния договор за наем с PAKHUIZEN. По този начин AGVO получава правото да събира сумата от 25 EUR годишно, както и след 27 години наем да получи дял от 50 % от годишната нетна печалба на дружество PAKHUIZEN.

(46) От общо 57 500 m2, с които разполага по този начин AGVO, Белгия посочва, че те се отнасят до: — 13 600 m2, използвани от дъщерното дружество EVO като сграда за рибната борса, работно пространство/хангар и административна сграда, — 14 754 m2, отдадени под наем на PAKHUIZEN, от които 955 m2 се използват за пристанищни дейности, — 2 700 m2 складове, отдадени под наем на (полу-)публичноправни институции, — 8 156 m2, които се използват като обществени пътища, — 2 488 m2, които се използват като безплатен обществен паркинг, — 2 400 m2, които се използват като контейнерен парк за риболовните дейности, — 13 402 m2 докове.

(47) EVO не плаща наем за използването на сградите. Белгия е заявила, че в замяна на това, EVO заплаща всички разходи за поддръжка и ремонт. PAKHUIZEN продължава да плаща по 25 EUR годишно.

(48) Белгийските власти посочиха, че между 31 декември 2002 г. и 31 декември 2007 г. EVO и PAKHUIZEN са платили съответно 182 377,31 EUR и 381 835,16 EUR за ремонтни и инфраструктурни работи и 193 255,70 EUR и 133 895,35 EUR за разходи по поддръжка.

2.4. ТЪРГОВСКА СТРАТЕГИЯ

(49) През годините след преструктурирането както AGVO, така и EVO са отчитали загуби, които непрекъснато са се увеличавали, въпреки малката печалба на AGVO през 2003—2004 г. В края на 2006 г. AGVO е било натрупало загуби от почти 3 000 000 EUR и краткосрочни и дългосрочни дългове от повече от 4 000 000 EUR, а към същата дата EVO е трябвало да пренася загуби в размер от повече от 3 400 000 EUR, краткосрочни и дългосрочни дългове от повече от 5 800 000 EUR и отрицателен собствен капитал от почти 1 000 000 EUR.

(50) Въпреки тези натрупани загуби AGVO и EVO участват в спекулативни сделки и разширяване на тяхната дейност. През 2006 г. например AGVO купува 51 % дялово участие в дружество, наречено HAF Holding BO, учредено в Исландия, докато EVO се включва в проект за кралски рак (10) през 2006 г. (предприятие Polardrift, учредено в Норвегия). EVO също участва в исландското дружество HAF Holding. Освен това EVO сключва през 2005 г. договор с агент по продажбите, съгласно който агентът е упълномощен да купува висококачествена риба на исландски борси, която след това да се препродава на рибната борса в Остенде.

(51) Търговската стратегия на EVO е описана от различните заинтересовани страни като нелоялна конкуренция, състояща се, наред с останалото, от предлагане да бъдат покрити всички или част от разходите за транспорт на рибата, натоварена на кораби в чуждестранни пристанища, до Остенде и от предлагане на заеми на собственици на кораби при изгодни условия, ако те продават на търг своя улов в Остенде.

(52) Тези проекти, както и търговската стратегия, описана от трети страни, изглежда сочат, че EVO се е заело да разшири своя пазарен дял и оборот на всяка цена. Във всеки случай годишните отчети на AGVO и EVO показват, че EVO би могло да поддържа своето присъствие на пазара, въпреки несигурната финансова ситуация, единствено благодарение на подпомагането от Града (11).

3. ОСНОВАНИЯ ЗА ЗАПОЧВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ

3.1. ПРЕИМУЩЕСТВА, ПРЕДОСТАВЕНИ НА AGVO

(53) На AGVO е предоставен начален капитал в размер на 250 милиона BEF (6 179 338 EUR). С оглед на големите загуби в миналото и много краткия и непълен бизнес план, в решението си за откриване на официална процедура по разследване Комисията заключи, че частен инвеститор не би инвестирал такава сума в рибна борса и че този начален капитал следователно представлява държавна помощ. Комисията изрази съмнения по отношение на нейната съвместимост с вътрешния пазар, тъй като условията, определени в Насоките за помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (наричани по-долу „Насоки за О и П от 1999 г.“) (12), приложими към момента на отпускане на помощта, изглежда не са били изпълнени.

(54) Градът също така e прехвърлил свои сгради на AGVO без да изиска каквото и да било възнаграждение за това или без да наложи задължения на AGVO на сходна стойност. Комисията е на мнение, че частен инвеститор би поискал разумна цена за подобно участие и че прехвърлянето на сградите трябва да се счита за държавна помощ. Тази помощ привидно занижава производствените разходи на AGVO и представлява оперативна помощ. Комисията не успя да намери разпоредба в член 107 от ДФЕС или в Насоките за преглед на държавната помощ за рибарство и аквакултура (наричани по-долу „Насоки за рибарството“) (13), която да дава право на Комисията да разреши помощта.

(55) Градът също така е предоставил гаранции за заеми за AGVO. Докато частен оператор би поискал премия за гаранцията, Градът я е предоставил безвъзмездно. По тази причина Комисията заключи, че тези гаранции трябва да се разглеждат като държавна помощ. И в този случай помощта привидно занижава производствените разходи на AGVO и представлява оперативна помощ. Комисията не успя да намери разпоредба в член 107 от ДФЕС или в Насоките за рибарството, която да дава право на Комисията да я сметне за съвместима с вътрешния пазар.

(56) Накрая Градът упълномощава AGVO да въведе и събира общински такси и да използва постъпленията — преимущество, с което обикновено частните предприятия не разполагат. Комисията е на мнение, че условията за решението по делото на Altmark (14) не са изпълнени и че преимуществата, произтичащи от правото на налагане и събиране на общностни такси, следва да се считат за държавна помощ. При липсата на каквато и да било информация относно таксата, Комисията заключи, че по начало тя следва да се анализира като оперативна помощ и че няма разпоредба в член 107 от ДФЕС или Насоките за рибарството, която да направи тази помощ съвместима с вътрешния пазар.

3.2. ПРЕИМУЩЕСТВО, ПРЕДОСТАВЕНО НА EVO

(57) Градът и AGVO са предоставили гаранции за заеми за EVO. Докато частен оператор би поискал премия за гаранциите, Градът и AGVO са ги предоставили безвъзмездно и Комисията заключи, че те трябва да се разглеждат като държавна помощ. Тази помощ привидно занижава производствените разходи на EVO и представлява оперативна помощ. Комисията не успя да намери разпоредба в член 107 от ДФЕС или в Насоките за рибарството, която да дава право на Комисията да я сметне за съвместима с вътрешния пазар; следователно тя изрази съмнения относно възможността тези мерки да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар.

(58) AGVO е разрешило на EVO постоянно безвъзмездно ползване на сградите, притежавани от AGVO, с обща площ от 13 600 m2. Комисията е на мнение, че частен инвеститор би поискал разумна цена за това и че такава възможност за безвъзмездно използване на сградите е трябвало да се разглежда като държавна помощ. Тази помощ привидно занижава производствените разходи на EVO и представлява оперативна помощ. Комисията не успя да намери разпоредба в член 107 от ДФЕС или в Насоките за рибарството, която да дава право на Комисията да я сметне за съвместима с вътрешния пазар; следователно тя изрази съмнения относно възможността тези мерки да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар.

3.3. ПРЕИМУЩЕСТВО, ПРЕДОСТАВЕНО НА PAKHUIZEN

(59) Условията на дългосрочния договор за наем между Града и PAKHUIZEN водят до това, че PAKHUIZEN се е ползвал от годишно намаление на оперативните си разходи. Комисията заключи, че това преимущество представлява държавна помощ и не попада в обхвата на никоя от мерките, споменати в Насоките за рибарството, или в рамките на целите на други хоризонтални или специфични насоки, които може да са приложими към този вид предприятие. Както съгласно съответните Насоки за рибарството, така и според хоризонталните правила за държавни помощи, този вид помощ се счита за оперативна помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар. Следователно Комисията изрази своите съмнения, че тази мярка може да бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар.

3.4. ПРЕИМУЩЕСТВА, ПРЕДОСТАВЕНИ НА РИБОЛОВНИТЕ ПРЕДПРИЯТИЯ

(60) Комисията освен това отбеляза, че на риболовните предприятия, които ползват рибната борса в Остенде, са предоставени преимущества от страна на EVO чрез предоставянето на услуги на по-ниски цени, отколкото обикновен частен оператор би таксувал, и от страна на PAKHUIZEN, чрез отдаването на сгради под наем на по-ниски цени, отколкото обикновен частен оператор би таксувал.

(61) Комисията е на мнение, че тези преимущества представляват държавна помощ; тя не можа да намери никаква разпоредба в член 107 от ДФЕС или в Насоките за рибарството, която да ѝ позволи да приеме тази помощ за съвместима и следователно изрази съмнения, че тези мерки могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар.

3.5. ЗАКЛЮЧЕНИЕ

(62) Предвид горепосоченото и информацията, с която разполага, Комисията е на мнение, че всички мерки, споменати в раздел 3, трябва да се считат за държавна помощ и че са налице съмнения относно съвместимостта на тези помощи с вътрешния пазар.

4. МНЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИ ТРЕТИ СТРАНИ

(63) Всички заинтересовани трети страни, които представиха мнения по решението за откриване на официална процедура по разследване, се съгласиха с аргументите, изтъкнати във въпросното решение. Освен това те отбелязаха, че са понесли щети в резултат на незаконната помощ, отпусната на AGVO, EVO и PAKHUIZEN (загуба на клиенти и приходи), и приканиха Комисията да предприеме необходимите стъпки, за да забрани помощта и да поиска възстановяването ѝ.

4.1. EAFPA

(64) EAFPA подчертава, че разглежданите мерки за помощ изкривяват пазара и прикани Комисията да забрани помощта и да изиска възстановяването ѝ.

4.2. NOVA

(65) В качеството си на тъжител NOVA подкрепя решението на Комисията за откриване на официално разследване. Те считат, че е важно да се гарантира прозрачност на рибната борса и да се осигури равнопоставеност. Освен това те приканиха Комисията да предприеме съответните стъпки, които да гарантират възстановяването на евентуално несъвместимата помощ.

4.3. FLANDERS SHIP REPAIR

(66) Според Flanders Ship Repair държавната помощ е била причина товародателите да отиват в Остенде. Това е довело, според Flanders Ship Repair, до загуба на приходи, тъй като товародателите, които са се пренасочили към Остенде, вече не ремонтират корабите си в Zeebrugge. Flanders Ship Repair моли за забрана с възстановяване, както и за временни мерки.

4.4. ZVP

(67) ZVP — асоциация на купувачите и преработвателите на риба по Белгийското източно крайбрежие, заявява, че незаконната държавна помощ, заедно с други преимущества, е дала възможност на рибната борса в Остенде изкуствено да привлича чуждестранни кораби и кораби от Zeebrugge. Освен това многобройните съобщения за пресата и интервюта на местни политици и членове на Съвета на директорите на EVO (специално подчертаващи факта, че в Белгия има място само за една рибна борса, а именно тази в Остенде) са породили съмнения за бъдещето на рибната борса в Zeebrugge и следователно за заобикалящия го бизнес парк. Това е довело до загуба на приходи, до намаляване, прекратяване или оттегляне на инвестиции и маркетингови дейности.

(68) ZVP споменава също така че са се опитали да повишат осведомеността на местните власти по отношение на този проблем, но не са постигнали успех.

(69) Накрая ZVP изтъква, че EVO — с подставено лице и благодарение на обществените средства — е учредило дружество за филетиране на риба, наречено Ostend Filleting Factory, което също извършва нелоялна конкуренция.

4.5. GRIMSBY FISH MARKET

(70) Grimsby Fish Market — рибна борса от Обединеното кралство, отбелязва, че около 2005—2006 г. EVO е започнало да изкупува риба направо от исландските рибари на (високи) фиксирани цени и е продавало тази риба на търг в Остенде, често на по-ниски цени; Grimsby Fish Market заключава, че тези загуби са платени с публични средства. Grimsby Fish Market призовава за одит на финансовите отчети на EVO с цел разследване на финансовите методи за исландските доставки на риба и загубите, претърпени от EVO вследствие на методите за продажба.

4.6. ZV И EFC

(71) ZV и EFC обръщат внимание на Комисията върху възможните нелоялни практики и мерки за държавни помощи, а именно безвъзмездното използване от страна на AGVO/EVO на персонал на Града и ценовите гаранции, предоставени от EVO и основаващи се на цените на рибната борса в Zeebrugge (Zeebrugse Visveiling).

(72) Освен това те обясняват защо по тяхно мнение са нарушени правилата на конкуренцията и е засегната търговията между държавите-членки.

(73) Те обръщат внимание на Комисията също така върху допълнителното инжектиране на капитал в AGVO и в EVO (чрез опрощаване на дългове).

(74) Накрая те отбелязват, че белгийските власти не са прекратили помощта.

4.7. GARDEC

(75) Gardec е кораборемонтно предприятие, намиращо се в Zeebrugge. То подкрепя решението на Комисията и добавя, че е понесло щети в резултат на нелоялните търговски практики в Остенде (понижение на оборота); отбелязва и факта, че ефектът от заемите, предоставени на предприятия в затруднение, е бил да им позволи да оцелеят в Остенде, докато техните дългове са останали неуредени в Zeebrugge.

5. КОМЕНТАРИ НА БЕЛГИЯ ВСЛЕДСТВИЕ СЪМНЕНИЯТА, ИЗРАЗЕНИ В РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ

(76) В мнението си от 8 септември 2008 г., след откриването на официалната процедура по разследване, белгийските власти считат, че Комисията следва да ограничи своето разследване до рибната борса. Тъй като нито AGVO, нито PAKHUIZEN работят на тази борса, предприетите мерки в тяхна полза не са от значение за настоящата процедура. По-общо казано, те считат, че Комисията не е определила правилно обхвата на разследването и че съществува риск от двойно отчитане на помощта.

5.1. ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПОМОЩТА ЗА AGVO

(77) Белгийските власти настояват на факта, че AGVO няма търговска дейност и че следователно не може да има въздействие върху конкуренцията. Помощта, предоставена на AGVO, следователно не може да се счита за държавна помощ. Те добавят, че в краен случай само средствата, използвани за EVO, биха могли да бъдат взети предвид при разследването (например частта от началния капитал, която е прехвърлена на EVO чрез AGVO). Те заявяват, че остатъкът е използван за задачи от обществен интерес и не може да оказва въздействие върху конкуренцията на пазара на тръжната търговия с риба.

(78) Белгийските власти отбелязват, че, въпреки че начален капитал в размер на 6 197 338,12 EUR е обещан на AGVO, до момента AGVO е получило само 3 569 667 EUR.

(79) По отношение на правото за налагане на данъци или такси, белгийските власти считат, че то е свързано със задачите от обществен интерес на AGVO и не може да се разглежда като държавна помощ и че във всеки случай AGVO няма право да налага такси за шлюзовете и рампите.

(80) По отношение на сградите те заявяват, че няма значение дали сградите са собственост на Града или на друго публично дружество. Те считат, че прехвърлянето на сградите на AGVO е обикновено вътрешно разпределение на имущество. Белгийските власти напомнят, че AGVO няма търговска дейност и че прехвърлянето на сградите следователно не може да се счита за държавна помощ. Те добавят, че прехвърлянето на сградите е свързано със задължението за тяхното ремонтиране и поддържане в добро състояние, така че AGVO не е получило преимущество чрез прехвърлянето.

(81) Освен това те считат, че безвъзмездните гаранции не могат да бъдат считани за държавна помощ, защото са били предоставени за заеми, получени от AGVO за ремонтни работи по сградите, отдадени под наем на публични органи. Те обаче признават, че един от гарантираните заеми (заем в размер на 550 000 EUR) е използван за EVO.

(82) Накрая белгийските власти отбелязват, че решението Altmark не е приложимо в конкретния случай, тъй като публичните задачи на AGVO нямат икономически характер. Те добавят, че не съществува риск от кръстосано субсидиране, защото AGVO няма търговска дейност.

5.2. ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПОМОЩТА ЗА PAKHUIZEN

(83) Белгия заявява, че Остенде има само ограничено право върху земята и договорът за емфитевсис следователно е с по-ниска търговска стойност. Освен това PAKHUIZEN има задължение да ремонтира и обновява сградите, което е представено като извънредно задължение, чрез което до голяма степен се компенсира символичния наем.

(84) Белгийските власти добавиха, че PAKHUIZEN действа единствено на пазара на управление на сгради, използвани в риболовния сектор. Те считат, че неговата дейност трудно може да бъде счетена за търговска поради включените задължения за обновяване и ниската стойност на сградите. Накрая, тъй като сградите, управлявани от PAKHUIZEN, могат да бъдат отдавани под наем единствено за дейности, свързани с риболовния сектор, белгийските власти твърдят, че PAKHUIZEN не се конкурира с никого.

(85) Белгийските власти допълнително отбелязват, че AGVO е закупило акциите в PAKHUIZEN по пазарни цени и че PAKHUIZEN отдава под наем сградите на пазарни цени (като се има предвид, че те не са в добро състояние).

5.3. ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПОМОЩТА ЗА EVO

(86) Белгийските власти отбелязват, че фактът, че сградите са на разположение на EVO безвъзмездно, се компенсира от факта, че EVO трябва да заплаща разходите по ремонт, които обикновено се покриват от собственика на сградите.

(87) Освен това те заявяват, че безвъзмездните гаранции, предоставени за заемите на EVO, следва да бъдат анализирани в рамките на плана за приватизация и преструктуриране на борсата. Те считат, че в рамките на преструктурирането на рибната борса Градът е действал като частен инвеститор, доколкото рекапитализацията на рибната борса е била по-доходоносна от икономическа гледна точка отколкото закриването на борсата и че чрез приватизация Градът би имал възможността да възстанови своята инвестиция чрез наема, който ще събира от частния собственик на борсата. Те отбелязват също така че още през 2002 г. е имало планове за приватизиране на рибната борса и че приватизацията е била възможна единствено след преструктуриране.

(88) По-специално във връзка с безвъзмездната гаранция, те отбелязват, че заемите са били използвани за допълване на финансирането на рибната борса, която е била най-вече финансирана чрез вливане на капитали (на AGVO и чрез AGVO — на EVO) от страна на Града. Белгийските власти отбелязват, че чрез гаранцията Градът значително е намалил направените разходи за преструктурирането. Те добавят, че без гаранцията на Града не би бил предоставен никакъв заем, и отбелязват, че е нормална търговска практика дружеството-майка да предложи гаранция за заеми, получени от неговото дъщерно дружество.

5.4. ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПОМОЩТА ЗА СОБСТВЕНИЦИ НА РИБОЛОВНИ ПРЕДПРИЯТИЯ/КОРАБИ

(89) Белгийските власти отбелязват, че Комисията е отчела една и съща помощ два пъти и че помощ има или за EVO, или за рибарите, но не и за двете. Те считат, че ако разглежданите мерки представляват държавна помощ, то те представляват държавна помощ на равнище EVO и PAKHUIZEN и нарушават конкуренцията на това равнище, а не на равнището на собствениците на кораби и риболовните предприятия. Те добавят, че във всеки случай EVO и PAKHUIZEN не предлагат своите услуги на цени, които са под пазарните. По-специално, що се отнася до EVO, те обясняват, че EVO предлага услуги, които се предлагат и другаде. Те отбелязват също така че EVO не предлага никакви съоръжения за складиране, не предлага безплатно електричество и не управлява пристанището и рампите. Те посочват, че цената на водата е включена в тръжната такса и че EVO не предоставя никакви заеми под пазарните цени на собственици на кораби. Накрая те заявяват, че на практика EVO никога не е прилагало членовете от договора, които задължават собствениците на кораби да продават на търг своя улов на EVO.

6. ПРОЦЕС НА ПРИВАТИЗАЦИЯ, ЗАПОЧНАЛ СЛЕД НАЧАЛОТО НА ПРОЦЕДУРАТА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ

(90) Белгия е уведомила Комисията, че на 22 май 2008 г. е взето решение за приватизиране на рибната борса в Остенде и че Градът е стартирал публична процедура за подбор, за да привлече оперативен партньор за експлоатацията на EVO.

(91) В своите коментари Белгия обяснява, че приватизацията ще бъде извършена чрез създаването на ново дружество, което ще осъществява експлоатацията на рибната борса. Сградите на рибната борса ще бъдат върнати на града, а новото дружество ще трябва да сключи договор за наем с Града. Новото дружество няма да бъде задължено да поеме останалите активи на рибната борса (служители, кутии за риба, договори, заеми към собственици на кораби и т.н.).

(92) Тъй като договорът за продажба и наем ще бъде договарян на пазарни цени, на новото дружество няма да се прехвърлят никакви помощи и от новото дружество не могат да се възстановяват никакви помощи.

(93) В своето писмо от 16 ноември 2009 г. Белгия е уведомила Комисията за по-нататъшното развитие на процеса на приватизация.

(94) Тя отбелязва, че като първа стъпка собствеността върху сградите, принадлежащи на AGVO, е прехвърлена безвъзмездно обратно на Града на 4 септември 2009 г., както и правата и задълженията, свързани със сградите (договори за наем). Градът е поел също така различни заеми от AGVO и PAKHUIZEN. Впоследствие собствеността върху сградите е била прехвърлена на Фламандския регион, който заплаща компенсация на Града под различни форми: плащане в размер на 3 500 000 EUR в негова полза и на Града бива предоставено правото да събира наема, заплащан от публичните и полупубличните наематели на сградите, до 1 януари или в някои случаи до 30 юни 2010 г. Накрая Фламандският регион поема различни дългове и/или заеми от Града.

(95) Белгия твърди, че прехвърлянето на собствеността върху сградите обратно на Града решава окончателно въпроса за държавните помощи.

(96) Белгия освен това отбелязва, че PAKHUIZEN е решило да прекрати дългосрочния договор за наем, сключен с Града през 1989 г. Белгия очаква PAKHUIZEN да бъде ликвидирано скоро, така че процедурата, свързана с държавни помощи, според нея ще стане безпредметна.

(97) Що се отнася до EVO, Белгия обясни, че кандидатът, който отговаря на критериите за подбор, не е предложил задоволителни за Града условия. EVO ще продължи да съществува до намиране на подходящ кандидат, който да поеме активите на EVO.

(98) Накрая Белгия отбелязва, че AGVO ще продължи да съществува до уреждането на всички оставащи дългове/задължения.

(99) Белгия отправя искане до Комисията да отложи своето решение до приключването на процеса на приватизация.

7. КОМЕНТАРИ НА БЕЛГИЯ ВСЛЕДСТВИЕ МНЕНИЯТА НА ТРЕТИТЕ СТРАНИ

(100) Белгия отбелязва, що се отнася до исландския въпрос, че EVO никога не е купувало риба направо от исландските собственици на кораби и рибари, а само от исландски рибни търгове чрез агент по продажбите.

(101) Белгия добавя, че скоро става ясно, че препродажбата на исландска риба не е доходоносна. По тази причина след около година, на 17 март 2006 г., било решено, тези покупки и препродажби да бъдат преустановени. Белгия е представила копие на това решение.

(102) Белгия обяснява, че причината, поради която рибата е купувана на високи цени на исландските рибни борси и след това препродавана в Остенде на по-ниски цени, не е била някаква стратегия, целяща привличането на исландска риба в Остенде, а се е дължала на факта, че висококачествената риба, закупена от агента по продажбите в Исландия и предназначена за EVO, така и не е достигнала до EVO, а вместо това е била закупена направо от частно предприятие за филетиране — Luna Fish, докато EVO е получило исландска риба с по-ниско качество, която впоследствие не е могло да продаде на изгодни цени предвид по-ниското ѝ качество. Белгия заключва, че по тази причина EVO е било по-скоро жертва на тези практики. Делегираният администратор на AGVO/EVO и търговският директор са били уволнени при откриването на проблема.

(103) Що се отнася до обвиненията за безплатно използване на държавни служители за административни и счетоводни задачи и задачи по поддръжката, Белгия заявява, че твърденията на ZV се основават единствено на подозрения и че EVO разполага със свои собствени служители, които да изпълняват тези задачи, както и, освен това, че някои от служителите на EVO понякога изпълняват задачи от обществен интерес (поддръжка на пътя на рибната борса).

(104) Белгия споменава също така че твърдението на ZV, че EVO гарантира минимална цена по отношение на тръжната цена на рибната борса в Zeebrugse, не е подкрепено с никакви доказателства. Белгия добавя, че риболовните предприятия може да са споменали това в преговорите с ZV, като част от стратегия за получаване на по-добри търговски условия от ZV.

(105) По въпроса за Ostend Filleting Factory (OFF) Белгия подчертава, че документите, представени от трети страни посочват единствено, че OFF е било създадено от частни страни и не разкриват как OFF се е конкурирало нелоялно. Белгия отбелязва, че едва през март 2006 г. PAKHUIZEN е придобило 60 % от дяловете на OFF. След това OFF е преименувано на Ostend Premium Fish bvba и впоследствие е обявило фалит на 14 януари 2008 г.

(106) По отношение на обвиненията за загуби, претърпени от Gardec и Flanders Ship Repair в резултат на държавната помощ, Белгия счита, че, дори ако държавна помощ привлича корабите да отиват в Остенде вместо в Зеебрюге, причинно-следствената връзка със загубата отново не може да бъде доказана. Белгия твърди, че собствениците на кораби не винаги оставят своите кораби за ремонт в своите пристанища на домуване, като вместо това се възползват от по-евтини ремонтни услуги в Източна Европа (Полша). Белгия отбелязва, че в Остенде се наблюдава ясен спад в кораборемонтните предприятия.

8. РАЗПОРЕЖДАНЕ ЗА ИНФОРМАЦИЯ

(107) С писма от 13 март и 26 юни 2006 г. Комисията поиска от белгийските власти информация относно правното положение на рибната борса в Остенде, относно участието на държавата, и поиска данни за финансовите потоци между държавата и рибната борса.

(108) В своето писмо от 19 октомври 2006 г. белгийските власти подчертаха факта, че, освен с неговата търговска дейност (експлоатация на рибната борса), AGVO е било натоварено със задачи от обществен интерес. Предоставената по този въпрос информация обаче беше много кратка и не съдържаше елементи, които да позволят на Комисията да прецени дали предоставените от Града преимущества на AGVO могат да се считат за компенсация за задачите от общ (икономически) интерес и дали не е имало свръхкомпенсация и рискове от кръстосано субсидиране.

(109) Следователно, както е предвидено в член 10, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 659/1999, с писмо от 11 юли 2007 г. Комисията поиска от белгийските органи да предоставят подробна информация за обществените задачи, възложени на AGVO. Тя попита по-специално дали и на какво основание тези задачи биха могли да се считат за задачи за обществени услуги по смисъла на Решение 2005/842/ЕО на Комисията от 28 ноември 2005 г. относно прилагането на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО за държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес (15).

(110) С писмо от 27 ноември 2007 г. белгийските власти само заявиха, че никоя от задачите, с които е натоварено AGVO, не е икономическа и че Решение 2005/842/ЕО не е приложимо към конкретния случай. Те заявиха, че AGVO не получава компенсация за никоя от обществените услуги, които извършва.

(111) В своето решение от 2 юли 2008 г. за откриване на официалната процедура по разследване, Комисията установи, че AGVO, EVO и PAKHUIZEN са образували група от предприятия, действащи на пазара на тръжната търговия с риба и свързаните с нея услуги, като са им били дадени различни преимущества от страна на Града, които са нарушили конкуренцията на пазара. По въпроса за компенсирането за задачи от обществен интерес Комисията отбеляза, че в досието няма елементи, които да сочат, че са изпълнени критериите, установени от Съда в неговото решение по делото на Altmark. Освен това, предвид липсата на информация по тази точка, Комисията нямаше възможност да определи дали специално правото да установява и събира такси може да се счита за компенсация, предоставена за услуги в обществен интерес, като налице бяха съмнения за съвместимостта на помощта. Следователно в съображение 121 от своето решение за откриване на официално разследване Комисията прикани белгийските власти да представят всякаква информация, която може да е от полза за оценка на разглежданите мерки.

(112) В изразеното от тях мнение, получено на 8 септември 2008 г., и по време на последващата среща на 9 октомври 2008 г. белгийските власти не представиха никакви допълнителни елементи, които да дадат възможност на Комисията да прецени дали преимуществата, предоставени на AGVO, могат да се считат за компенсация за задачи от общ (икономически) интерес. Вместо това белгийските власти отново заявиха, че критериите по делото Altmark не са приложими, защото AGVO е било ангажирано единствено със задачи от обществен интерес.

(113) Този отговор обаче не беше задоволителен, тъй като AGVO е било ангажирано също така с икономически дейности.

(114) Съгласно член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 Комисията съответно изиска чрез разпореждане за информация от 8 септември 2009 г. всякаква полезна информация, и по-специално: — списък на различните дейности, с които е натоварено AGVO, с разграничение между икономическите дейности, задачи от неикономически, обществен интерес и задачи от общ икономически интерес, — параметрите за изчисление, контрол и преразглеждане на компенсацията за задачите с неикономически обществен интерес, от една страна, и компенсацията за задачи с икономически обществен интерес, от друга страна, — мерките за избягване и връщане на свръхкомпенсации, — разходите, направени при изпълнение на задълженията за предоставяне на икономически обществени услуги, неикономически обществени услуги и други услуги, както и приходите, свързани с тях, — извлечения от вътрешните сметки, показващи отделно разходите и постъпленията, свързани с услугите от общ икономически интерес, и тези, свързани с услугите от общ неикономически интерес, и тези на други услуги, както и параметрите за разпределение на разходите и приходите, — ако има на разположение, документи, показващи, че AGVO съответства на четвъртия критерий по делото Altmark, т.е. че равнището на необходимата компенсация е определено въз основа на анализ на разходите, които едно типично, добре управлявано и подходящо оборудвано предприятие от същия сектор би направило, като се вземат предвид постъпленията и разумна печалба от изпълнение на задълженията.

(115) В своето писмо от 16 ноември 2009 г. белгийските власти повторно заявяват, че AGVO е натоварено със следните задачи от обществен интерес: управление на риболовното пристанище, обновяване и отдаване под наем на сградите на публични и полупублични организации и управление и поддръжка на публичната собственост (в това число поддръжка на пътя, водещ до рибната борса). Те твърдят, че тези задачи са в обществен интерес, тъй като не се извършват в полза на специфични бенефициери. Те не правят разграничение между задачите от общ неикономически интерес и услугите в обществено икономически интерес, но признават, че някои или всички обществени задачи биха могли да имат икономически характер.

(116) Белгийските власти признават, че AGVO, чрез своето дъщерно дружество EVO, се занимава с търговска дейност, т.е. управлява рибната борса, което не е в обществен интерес.

(117) Белгийските власти заявяват, че AGVO в действителност не получава компенсация за своите задачи в общ интерес. Те се финансират от бюджета на AGVO. Следователно не съществува методология за изчисление на компенсацията. Белгийските власти добавят, че не е възможно въз основа на отчетите на AGVO и на EVO да бъдат разграничени разходите и приходите, свързани със задачите от общ интерес и търговските задачи.

9. ОБХВАТ НА РАЗСЛЕДВАНЕТО

(118) Както може да бъде заключено от различни съображения (например съображение 85) от решението за откриване на официалната процедура по разследване, обхватът на разследването е по-широк от пазара на тръжната търговия с риба и се отнася също така до дейностите, свързани с рибната борса (отдаване под наем на сгради около рибната борса, управление на риболовното пристанище и т.н.). Следователно преимуществата, предоставени на AGVO или PAKHUIZEN, които не са пряко свързани с експлоатирането на рибната борса, също са част от настоящата процедура.

(119) Комисията е анализирала така също преимуществата, предоставени на EVO, направо от Града или от AGVO. В решението за откриване на официалната процедура по разследване началният капитал на EVO и последващите увеличения на капитала не са разгледани като отделни мерки от вноските в капитала, отпуснат на AGVO. Те просто са отчетени като една от целите, за които AGVO е използвало вноските в капитала, получени от Града. В своите коментари обаче белгийските власти изтъкват, че Комисията не е направила уместно разграничение между дейностите и задачите, извършвани от AGVO, PAKHUIZEN и EVO, и че, поради разделянето на задачи между AGVO и EVO, предоставените на AGVO преимущества са от значение за настоящото разследване само до степента, в която те са били „прехвърлени“ на EVO. Следователно, с цел постигане на яснота и за да се отговори на загрижеността на белгийските власти, отпускането на началния капитал на EVO и последващите увеличения на капитала се разглеждат поотделно в точка 10.1.2.2.3. Въпросът с реалния бенефициер на помощта се разглежда в съображение 319.

10. ОЦЕНКА

10.1. НАЛИЧИЕ НА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ

(120) Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“

10.1.1. ДРУЖЕСТВА

(121) Както беше обяснено по-горе, настоящото разследване се отнася до евентуалната помощ, предоставена на AGVO, EVO и PAKHUIZEN и на риболовните предприятия, които използват рибната борса в Остенде и услугите на EVO и PAKHUIZEN. Всичките те следва да бъдат определени като предприятия по смисъла на член 107 от ДФЕС. Единственото дружество, по отношение на което белгийските власти имат сериозни възражения, е AGVO, което според белгийските власти изпълнява единствено задачи от обществен интерес.

(122) Белгийските власти са отбелязали, че AGVO изпълнява „задачи от обществен интерес“ (taken van openbaar belang). Изглежда обаче, че AGVO е обвързано с икономически дейности и следователно трябва да се счита за предприятие (16) по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС поради причините, които подробно са представени в съображения 123—129.

(123) AGVO предлага под наем сгради на публични и полупублични институции и на предприятия. AGVO следователно предлага пряко услуги на пазара (услуги по отдаване под наем).

(124) AGVO е натоварено също така с експлоатацията и управлението на риболовното пристанище. Както Първоинстанционният съд и Съдът са потвърдили в делото Aéroports de Paris (17), управлението на инфраструктурни съоръжения може да представлява икономическа дейност. Що се отнася до пристанищна инфраструктура, това е потвърдено по-специално в делата за изграждането на Фламандските пристанища и пристанище Ротердам (18). Комисията отбелязва, че AGVO предлага услуги, стоки и инфраструктурни съоръжения срещу заплащане. Всъщност според неговия устав AGVO има право да установява и събира такси за възнаграждение на неговите услуги.

(125) Освен това AGVO предлага също така непряко, чрез своите дъщерни дружества EVO и PAKHUIZEN, стоки и услуги на пазара.

(126) AGVO притежава контролен дял в EVO и PAKHUIZEN и в действителност упражнява този контрол, като се ангажира пряко или непряко в управлението: — почти всички членове на Съвета на директорите на AGVO са също така членове на Съвета на директорите на EVO и PAKHUIZEN. Между 2005 г. и 2007 г. AGVO и EVO са били членове на Съвета на директорите на PAKHUIZEN, — съгласно неговия устав AGVO е натоварено с управлението, развитието и експлоатацията на рибната борса и рибния док в Остенде и неговите странични сгради, както и с развитието на всички дейности, които са пряко или непряко свързани с тях. С други думи AGVO е задължено съгласно своя устав да се занимава с управлението на рибната борса.

(127) Съществуват и други връзки между AGVO и EVO и PAKHUIZEN, които допълнително показват наличието на органични и функционални връзки между AGVO и неговите дъщерни дружества: AGVO е гарантирало заеми, отпуснати на EVO; AGVO предоставя сгради на разположение на EVO и PAKHUIZEN, а годишните отчети на AGVO показват, че AGVO редовно е отпускало заеми на EVO и PAKHUIZEN.

(128) Всички тези елементи позволяват на AGVO да упражнява функциите, свързани с контрола, но също така ръководство и финансово подпомагане на EVO и PAKHUIZEN. По тези причини AGVO също следва да се счита за предприятие за целите на законодателството в областта на конкуренцията, по-специално чрез неговото участие в EVO и PAKHUIZEN (19).

(129) Комисията отбелязва, че белгийските власти са признали, че EVO и PAKHUIZEN оперативните инструменти на AGVO, че чрез EVO AGVO е участвало в търговска дейност и че мерките, които облагодетелстват AGVO, могат да окажат въздействие върху пазара чрез EVO. В своите коментари и отговори те разглеждат AGVO, PAKHUIZEN и EVO като едно единствено предприятие и също така изрично са заявили, че AGVO и EVO следва да се считат за едно единствено дружество.

(130) Накрая следва да се отбележи, че AGVO няма отделни отчети за своите икономически и неикономически задачи, така че не може да бъде изключено кръстосано субсидиране.

10.1.2. ПРЕИМУЩЕСТВА ЗА ЗАСЕГНАТИТЕ ПРЕДПРИЯТИЯ

10.1.2.1. Преимущества за AGVO

10.1.2.1.1. Начален капитал

(131) Публичните инвестиции се считат за държавна помощ, когато е очевидно, че публичен орган, който инжектира капитал в дадено дружество, не предоставя само акционерен капитал при нормални условия на пазарната икономика. Такъв е случаят, когато финансовото положение на предприятието и по-специално структурата и обемът на неговия дълг са такива, че не е възможно да се очаква нормална възвръщаемост на инвестирания капитал (под формата на дивиденти или капиталови печалби) в разумен период от време. Следователно е необходимо да се прецени дали, при сходни обстоятелства, частен инвеститор от съпоставима величина с тази на органите, които управляват обществения сектор, би направил вноски в капитала със същата големина във връзка с преструктурирането на това предприятие или вместо това би избрал да го ликвидира, като по-специално се взема предвид информацията, която е на разположение, и предвидимите дейности към датата на въпросните вноски (20).

(132) Белгийските власти твърдят, че решението на Града за предоставяне на начален капитал на AGVO в размер на 250 милиона BEF (6 179 338 EUR) е било икономически разумен избор. Изборът да бъде преструктурирана борсата е бил направен въз основа на финансов и бизнес план, който показва, че с ограничена инвестиция борсата би могла да стане отново печеливша след 8 години, ако не поема загубите от миналото. Белгийските власти твърдят, че един частен инвеститор в същото положение би взел същото решение.

(133) Въз основа на информацията, която е на нейно разположение, Комисията не споделя това мнение.

(134) Както е отбелязано по-горе, рибната борса в Остенде имаше лоши резултати и неговият пазарен дял се е понижавал непрекъснато през годините преди преструктурирането. Комисията счита, че обикновен частен инвеститор в сходно положение не би избрал да предостави начален капитал от повече от 6 000 000 EUR само въз основа на един финансов план, съдържащ финансова прогноза за 2002—2010 г. при „положителна хипотеза“, и бизнес план от само две страници.

(135) Това е още по-вярно, както по-подробно е описано в съображение 259, тъй като AGVO, като продължение на рибната борса в Остенде, се определя като предприятие в затруднено положение към момента, когато е предоставен началния капитал. При наличието на предприятие в затруднено положение обикновеният частен инвеститор би изискал сериозни гаранции относно изгледите за бъдещето на дружеството и не би се задоволил с документите, въз основа на които Градът е взел своето решение.

(136) Комисията подчертава важността на инвестицията, от една страна, и дългосрочния характер на текущите загуби на рибната борса в Остенде (21), от друга страна. Особено в светлината на тези факти, в съчетание с фактите, че фирмата е действала на силно конкурентен, но свиващ се пазар, обикновеният частен оператор би базирал своето решение на много по задълбочен финансов и бизнес план, съдържащ различни хипотези и сценарии, вместо да вземе предвид един финансов план, който е основан само на една хипотеза, която освен това е била определена за „положителна“.

(137) Би изглеждало целесъобразно също така обикновеният частен оператор да поиска изготвянето на проучване по-специално за пазарното пространство, което е на разположение в отрасъла към дадения момент, въз основа на съществуващите стойности на разтоварвания улов и местното търсене, и да изиска план, в който да се обяснява как е щяла да бъде преструктурирана дейността, какви мерки са били предвидени с цел избягване на повторното реализиране на тежките загуби от миналото и насърчаване на производителността (нови инвестиции, нова маркетингова стратегия и т.н.).

(138) Бизнес планът обаче не съдържа нито един от тези елементи.

(139) Още повече той се основава на редица допускания и фактически елементи, които са приети за даденост, но не са обяснени или обосновани и понякога изглеждат твърде хипотетични или малко вероятни. Трудно е например да се приеме допускането, че оборотът от тръжните дейности ще се повиши с 10 % през следващите 5 години, въпреки че през периода преди преструктурирането разтоварванията на риба и оборотът са намалявали непрекъснато, пазарът е станал силно конкурентен и тенденцията при рибните квоти е била към спад. Освен това няма обяснения относно изчислението на социалните разходи и разходите за възлагане на външни изпълнители, както и разходите за вода и енергия. Още повече, че в бизнес плана тези разходи са отбелязани като оставащи без всякакво изменение през 9-те години след създаването на AGVO. Това обаче едва ли е възможно, особено, когато се очаква оборотът да се удвои през същия период.

(140) В резултат на това финансовият план и бизнес планът не само изглеждат твърде кратки и непълни, но също така са и неправдоподобни. Обикновеният частен инвеститор не би разчитал на тях, за да инвестира 250 милиона BEF в губещо предприятие на свиващ се пазар (22).

(141) Дори ако се приеме, че финансовият и бизнес план са били пълни и надеждни — quod non — Комисията отбелязва, че един частен инвеститор все пак не би инвестирал една толкова голяма сума както Града. Въз основа на финансовия план и на бизнес плана изглежда, че би бил достатъчен и по-малък размер на капитала. Като се има предвид ниската възвръщаемост на капитала, обикновеният частен оператор не би инвестирал такава сума без да е необходимо.

(142) Белгийските власти считат, че решението за продължаване на текущите дейности на рибната борса е било по-рационално, отколкото тя да бъде закрита.

(143) Белгийските власти обаче не дават никакви данни за разходите за прекратяване на тези дейности и всъщност не обясняват защо закриването не е било рационално решение.

(144) Белгийските власти освен това се опитват да обосноват рационалността на решението, което са взели през 2001 г., да влеят 250 милиона BEF в AGVO чрез решението за приватизация на рибната борса. Те твърдят, че настоящата приватизация е била част от плана за преструктуриране, за който е взето решение през 2001 г., и че приватизацията на рибната борса не е била възможна без преструктуриране.

(145) Комисията напомня, че, в съответствие с постоянната съдебна практика, за да се установи дали държавата е действала като далновиден инвеститор, извършващ дейност в условията на пазарна икономика, е необходимо случаят да се постави в контекста на периода, в който са били предприети мерките за финансова подкрепа, за да се оцени икономическата рационалност на поведението на държавата и по този начин да се избегне евентуална оценка на базата на последваща ситуация. Поради това следва да се избягва оценка въз основа на предишна ситуация (23).

(146) Белгийските власти твърдят, че настоящата приватизация е част от решението за преструктуриране от 2001 г. и че рационалността на решението да се преструктурира рибната борса трябва да се прецени в светлината на този процес на приватизация. Различните документи, представени от белгийските власти обаче не подкрепят тяхното твърдение. По-специално намерението да бъде приватизирана рибната борса не се споменава в решението за преструктуриране на рибната борса, нито в бизнес плана, нито във финансовия план. Нищо в тези документи не подсказва, че решението да бъдат инвестирани 6 200 000 EUR в рибната борса е било (наред с другото) мотивирано или обосновано от факта, че тази инвестиция ще позволи евентуално да се приватизира рибната борса след известен период от време. Тяхното твърдение не отговаря и на устава на AGVO, в който се посочва, че AGVO е учредено за неопределен период от време, че Градът има намерение да контролира AGVO и че дъщерните дружества или дружества, в които AGVO притежава дялове, трябва да бъдат контролирани от AGVO (и следователно от Града).

(147) Освен това би могло да се очаква, че решението за приватизация би излязло на дневен ред след като рибната борса стане отново печеливша, за да се получи за нея по-добра цена, която всъщност да даде възможност да се възстанови поне част от допълнителната инвестиция от 250 милиона BEF. Въпреки това не само, че приватизацията не е била спомената във финансовия и бизнес план, но решението за приватизиране дори не е било взето в момент, когато рибната борса е била печеливша. Вместо това то е било взето след 2 години на тежки загуби както на равнището на AGVO, така и на EVO и след като Комисията е била открила своята процедура по разследване. По тази причина перспективата за приватизация не изглежда да е била част от решението за преструктуриране, взето от Града през 2001 г.

(148) Освен това белгийските власти отбелязаха, че бъдещият частен партньор ще поеме клиентелата на EVO и може да избере активите, които желае да поеме (с или без служители, с или без машини, с или без щандовите плочи за риба и т.н.). Няма да е необходимо той да поема пасивите на EVO. При тези обстоятелства е трудно да се разбере защо през 2001—2002 г. не е възприет подобен подход (без да се инвестират допълнително 250 милиона BEF).

(149) Освен това, ако това е било част от плана за преструктуриране на рибната борса през 2002 г., никой частен инвеститор не би се съгласил да инвестира 250 милиона BEF в нея с цел по-късно да я препродаде, тъй като той не би могъл да очаква с основание, въз основа на бизнес плана, да може да си възстанови тази инвестиция само чрез продажба на клиентелата на борсата няколко години по-късно. В това отношение Съдът е потвърдил, че частен инвеститор, който осъществява структурна политика — било то обща или структурна — и е воден от прогнози за жизнеспособност в дългосрочен план, разумно не би си позволил, след години на непрекъснати загуби, да направи вноска в капитала, свързана с продажбата на предприятието, която елиминира всички надежди за печалба, дори в по-дългосрочен план (24).

(150) Белгийските власти добавят, че преструктурирането, последвано от приватизация, ще позволи възстановяване на инвестициите чрез наема, който ще бъде изискван за сградите на рибната борса.

(151) Този аргумент обаче също не е убедителен. Финансовият план посочва, че през следващите 8 години Градът е щял да загуби 121 603 000 BEF (в допълнение към натрупаните загуби през предходни периоди) преди да може да възстанови част от капиталовата инжекция в размер на 250 милиона BEF през 2001 г. Комисията отбелязва, че Градът е можел да реши още през 2002 г. да отдаде сградите на рибната борса под наем на трета страна. Това е можело да позволи на Града да започне да възстановява още от 2002 г. значителната парична сума, изразходвана за рибната борса в Остенде преди неговото преструктуриране, или поне да покрива финансовия товар по погасяването на заемите, вместо да се поема много висок риск — особено в светлината на лошите резултати на борсата в миналото — от повишаване на размера на загубите, които ще трябва да се възстановяват на по-късен етап.

(152) Белгийските власти допълнително подчертават, че решението за преструктуриране на рибната борса не е взето лесно, тъй като решението първо е било отхвърлено от публичния орган, който осъществява мониторинг върху Града (toezichtautoriteit), тъй като не е имало достатъчно перспективи за жизнеспособността на рибната борса. Всъщност представените на Комисията документи посочват, че решението за преструктуриране на борсата първоначално е било отхвърлено, защото съгласно първия финансов план, след 5 години е можело да се очакват натрупани загуби от 190 000 000 BEF.

(153) Вместо да направи решението по-рационално, този елемент разкрива, че първоначално намерението да се преструктурира рибната борса и да ѝ се отпусне свеж допълнителен капитал не е било основано дори на идеята, че тя отново ще стане печеливша след определен период от време. Нещо повече, по този начин вторият финансов план изглежда дори по-непълен и ненадежден, тъй като няма обяснение как е било възможно да се стигне до толкова различни резултати в първия и във втория план. Следователно е дори по-малко вероятно, че частен инвеститор е щял да вземе решението да инвестира допълнително 250 милиона BEF в борсата при същите обстоятелства.

(154) Въз основа на горните елементи Комисията заключва, че решението да се инвестират 250 милиона BEF в борсата не би било взето при същите обстоятелства от обикновен частен инвеститор. Това е потвърдено също така от документите, които са предоставени на Комисията. Те показват, че една от причините, поради които е било решено да се преструктурира борсата вместо да бъде закрита, е била от политически и социален характер, а именно че преструктурирането ще помогне да се задържи заетостта в един град, в който равнището на безработица е било над 12 % (25) — причина, която частен инвеститор не би взел предвид (26).

(155) Следователно това действие дава на AGVO преимущество спрямо неговите конкуренти и по този начин поставя в по-благоприятно положение това предприятие по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.

10.1.2.1.2. Земя и сгради

(156) В съответствие с член 30 от неговия устав, след неговото учредяване, на AGVO е било предоставено изключителното право на безвъзмездно ползване на земята и сградите на рибната борса в Остенде.

(157) През 2004 г. различни сгради и инфраструктура, намиращи се в рибната борса на Остенде и представляващи, според документите на Града от този период, 57 500 m2, са предоставени на AGVO чрез прехвърляне на пълните права на собственост. Според общинските отчети тази собственост към дадения момент е била с балансова стойност от 14 891 524 EUR. Комисията не е получила информация, която да ѝ позволи да определи пазарната стойност на недвижимите имоти към момента, в който са били прехвърлени на AGVO.

(158) Белгийските власти твърдят, че решението за прехвърляне на собствеността върху недвижимите имоти на AGVO изобщо не може да се разглежда като държавна помощ, тъй като то се отнася само до прехвърляне на недвижими имоти между два публични органа, тъй като AGVO не участва в търговска дейност.

(159) Въпреки това, както е показано в точка 10.1.1 от настоящото решение, AGVO участва пряко и непряко чрез своите дъщерни дружества в търговска дейност и трябва да се счита за предприятие. Решението за прехвърляне на собствеността върху недвижимите имоти на AGVO следователно не може да се разглежда единствено като прехвърляне на недвижими имоти между два публични органа, особено поради факта, че споменатите недвижими имоти широко се използват във въпросните икономически дейности (услуги по отдаване под наем, експлоатация на рибната борса, управление на риболовното пристанище).

(160) Комисията счита, че обикновеният частен оператор не би се съгласил да прехвърли собствеността на сгради с такава стойност без да получи разумна цена.

(161) Белгийските власти заявиха, че сградите са били в много лошо състояние и че следователно балансовата стойност на сградите е завишена. Те твърдят също, че разходите за ремонт, които са щели да бъдат платени от AGVO, са били от такава величина, че прехвърлянето на собствеността може да се разглежда като операция без значение.

(162) Белгийските власти обаче не са предоставили на Комисията доказателства, които да показват, че балансовата стойност на въпросните активи е била завишена, нито пък Комисията е получила каквито и да било доказателства, които да сочат, че разходите за обновяване са били равни на действителната стойност на правата на собственост върху включените сгради.

(163) Информацията, която е на разположение на Комисията, напротив, сочи, че аргументът на белгийските власти не може да бъде приет.

(164) Първо трябва да се отбележи, че преди прехвърлянето на собствеността и след неговото учредяване, на AGVO е било предоставено изключителното право безвъзмездно да използва земите и сградите на риболовното пристанище, в това число рибната борса. Уставът не съдържа никакво конкретно задължение по отношение на задължителни работи по ремонт, които следва да бъдат предприети от AGVO. Според член 3 от устава AGVO, ако пожелае, има правото да извършва работи по поддръжка, ремонт и модернизация на сградите (27), но уставът не съдържа никакви разпоредби, които да вменяват на AGVO задължение за ремонт на определени сгради.

(165) AGVO следователно е разполагало със земите и сградите на риболовното пристанище от своето учредяване без да е трябвало да плаща какъвто и да било наем или някакъв друг вид възнаграждение. Един частен оператор не би се съгласил да предостави изключителни права на ползване на предприятие без да получи съответно възнаграждение.

(166) Актът за прехвърляне чрез вноска на недвижимо имущество от 30 декември 2004 г., чрез който правото на собственост върху сградите е било прехвърлено от Града на AGVO, не съдържа никакви конкретни условия или задължения за AGVO и по отношение на специфични ремонтни работи. Всъщност става дума за общ акт, чрез който Градът предава на AGVO всички права и задължения по отношение на въпросните сгради. Отговорностите, наложени на AGVO в акта, не изглежда да са от такъв характер, че да обосноват неизискването на плащане в замяна на собствеността върху сградите.

(167) Освен това не се оспорва, че AGVO също има право да предлага сградите под наем или да предоставя концесионни права. Сградите, поне част от тях, имат търговска стойност. Белгийските власти признават, че част от тях са отдадени под наем на публични и полупублични организации и друга част — за частни цели (вж. съображение 46 от настоящото решение).

(168) Накрая Комисията отбелязва, че на AGVO е предоставено друго преимущество във връзка със споменатите разходи за ремонт. Белгийските власти са предоставили на Комисията списък с гаранции, които са били предоставени безвъзмездно за някои заеми. Според предадения на Комисията списък някои от тези гарантирани заеми са били предназначени за финансиране на тези ремонтни дейности. Следователно, предвид факта, че AGVO не е било задължено да извършва тези дейности, разходите за поне някои от тях, които AGVO е извършило, са били намалени посредством тези гаранции. Също по тази причина не може да се приеме и аргументът, че прехвърлянето на собствеността е извършено безвъзмездно, като някакъв вид „компенсация“ за особено високите разходи по ремонтни дейности, които AGVO е било задължено да извърши.

(169) Дори ако разходите за ремонт могат да се смятат за значителни и представляват някакъв вид възнаграждение за прехвърлянето на собствеността върху сградите, което не бе доказано от белгийските власти, фактът, че на AGVO е било предоставено още от самото му учредяване изключително право на безвъзмездно ползване на земята и сградите на риболовното пристанище в Остенде, отново би бил счетен за преимущество, което следва да бъде определено като държавна помощ. Всъщност въпросът дали Градът е действал като обикновен частен инвеститор трябва да се разглежда в светлината на наличните елементи към момента на вземане на решението (28). В настоящия случай, когато е било взето решението, Градът трябва да е бил наясно, че предоставя преимущество на AGVO, тъй като в точка 11 от бизнес плана, изготвен от HAMA Consult NV на 9 ноември 2001 г. ясно се споменава, че рибната борса наскоро е била модернизирана и че през следващите 10 години не са се очаквали значителни инвестиции.

(170) Освен това, в съответствие със Съобщение на Комисията относно елементите на държавна помощ при продажба на земя и сгради от публични органи (29), за да се счита, че прехвърлянето на собствеността върху сгради, които са обществена собственост, отговаря на пазарната стойност, продажбата обикновено трябва да бъде извършена или чрез безусловна тръжна процедура или след оценка на независим експерт. Не е приложена нито една от тези процедури. Експертна оценка на стойността на сградите и на съответното възнаграждение за изключителното право на ползване, предоставено на AGVO, и след това прехвърлянето на собствеността, в настоящия случай би била по-необходима, тъй като белгийските власти са счели, че балансовата стойност не отговаря на реалната стойност.

(171) По тази причина изглежда, че безвъзмездното предоставяне и впоследствие участие на Града чрез тези сгради в AGVO е акт, който не може да бъде счетен за съответстващ на нормалните икономически стандарти, и какъвто обикновен частен инвеститор би предприел в сходни обстоятелства.

(172) Белгийските власти считат, че след като собствеността е върната обратно на Града (без компенсация), вече не съществува въпрос, свързан с държавна помощ.

(173) Комисията обаче не може да се съгласи с тази позиция.

(174) Комисията би желала да отбележи, че фактът, че собствеността е върната обратно на Града, не засяга факта, че от 2002 г. до 2009 г. AGVO се е възползвало безвъзмездно от изключителното право на ползване на въпросните сгради, било то въз основа на член 30 от неговия устав или въз основа на Акта за прехвърляне на собствеността от 30 декември 2004 г. По-специално не е сигурно, че стойността на собствеността, която наскоро е била прехвърлена, е поне равна на стойността на ползите, посочени в предходното изречение, плюс лихва, която е дължима съгласно правилата за държавни помощи върху неправомерна и несъвместима помощ, която следва да бъде възстановена.

(175) Освен това Комисията счита, че дотолкова доколкото AGVO продължи да използва тези сгради безвъзмездно или на по-нисък от пазарния наем след прехвърлянето на собствеността, то ще продължи да се ползва от държавна помощ (30).

10.1.2.1.3. Безвъзмездни гаранции за заеми

(176) Като се има предвид точка 2.1.1 от Известието на Комисията за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи под формата на гаранции („Известие по отношение на гаранциите“) (31), държавната гаранция се счита, че облагодетелства определено предприятие, когато би позволила на заемополучателя да получи по-добри финансови условия за заем, отколкото тези, които нормално важат на финансовите пазари, без да заплаща пазарна премия за гаранцията. С цел да се определят нормалните пазарни условия действията на Града следва да се сравнят с тези на частен кредитор, целящ разумна печалба (32).

(177) Известието по отношение на гаранциите посочва определен брой признаци по отношение на това как дадена гаранция се преценява в рамките на обхвата на правилата за държавни помощи. По-специално в него се посочва, че, за да не се счита за държавна помощ една гаранция, тя трябва да отговаря на определени критерии. Някои от тях пораждат проблеми в настоящия случай.

(178) За гаранциите не е платена пазарна цена, тъй като гаранциите са изцяло безвъзмездни.

(179) Освен това гаранциите покриват повече от 80 % от неуредения заем, тъй като те обхващат целия заем. Това засилва полученото преимущество, защото в случай на 100 % държавна гаранция няма стимул за кредитора правилно да прецени кредитната надеждност на AGVO и следователно правилно да определи финансовите условия на заема в съответствие с профила на риска на AGVO (33).

(180) Следователно е ясно, че тези гаранции са позволили на AGVO да получи по-добри финансови условия за заемите, отколкото тези, които обикновено важат на финансовите пазари (34), особено в светлината на лошите и често отрицателни резултати на AGVO и неговите дъщерни дружества.

(181) Белгийските власти твърдят, че би било нормално акционерът да предоставя безвъзмездна гаранция в полза на предприятието, което контролира. Това твърдение обаче не е подкрепено с никакви доказателства или примери. Освен това е особено трудно това да се приравни това с поведението на частен кредитор.

(182) Всъщност решението на Града да предостави без каквото и да било заплащане гаранции пред финансови институции за заемите, изтеглени от AGVO, е особено необичайно при нормалните условия на финансовите пазари. В една нормална ситуация срещу такава една гаранция би била платена съответната премия, която отразява рисковете, свързани с гаранцията (35), дори и гарантът да е акционер, който притежава контролно мнозинство (36). Освен това един обикновен частен кредитор, който предоставя гаранции, би изискал известна сигурност преди да предостави гаранцията и би проверил преди това условията на заема, свързания риск и т.н., докато информацията, предоставена от Белгия, показва, че случаят не е бил такъв (37). Това е още по-проблематично в настоящия случай, като се има предвид финансовото положение на рибната борса, която е претърпяла серия от тежки загуби през минали години и работи на силно конкурентен и свиващ се пазар (38).

(183) Както по-подробно е описано в съображение 259, AGVO трябва да се счита за предприятие във финансово затруднено положение по смисъла на Насоките за О и П от 1999 г. В съответствие с установената практика гаранциите, предоставени на дружества в затруднено положение, се считат за вероятна държавна помощ (39).

(184) Белгийските власти твърдят, че гаранциите са предоставени за заеми, свързани с работи по ремонти, които е следвало да бъдат извършени по сградите, отдадени под наем на публични и полупублични организации. Те добавят, че, тъй като това е част от обществената задача на AGVO, гаранцията трябва да се разглежда като участваща в тази обществена задача и следователно не могат да се считат за държавна помощ.

(185) Първо трябва да се отбележи, че не е сигурно, че гарантираните заеми са били действително използвани по предназначение. Дори и да е вярно, че информацията, представена на Комисията, посочва, че Градът е предоставил гаранциите въз основа на намерението на AGVO да използва заемите за извършване на ремонтни работи, изглежда също така че Градът не е свързал безвъзмездните гаранции с осъществяването на тези работи, нито пък Градът е оттеглил безвъзмездните гаранции или е поискал възнаграждение, когато впоследствие е установено, че заемите всъщност са използвани за други цели.

(186) Белгийските власти обясниха, че се е оказало, че заемите са използвани за други цели, различни от обявената цел. Например един заем от Fortis, който първоначално е предназначен за финансиране на покупката на акциите в PAKHUIZEN, в крайна сметка не е използван за тази цел, а очевидно за ремонтни работи.

(187) Белгийските власти освен това признаха, че заем в размер на 550 000 EUR от ING Bank, който първоначално е бил предвиден за ремонтни работи, впоследствие е бил използван за подпомагане на EVO. Безспорно безвъзмездната гаранция за този заем не може да се разглежда като вноска за ремонтните дейности. С други думи не може да се каже, че Градът е действал като обикновен частен гарант (включително такъв, който контролира въпросното дружество), а именно първо да провери дали заемът, който гаранцията би покрила, по всяка вероятност ще бъде погасен и след това да провери дали заемът е използван стриктно за проекта, за който първоначално е предвиден.

(188) Що се отнася до гарантирани заеми, които действително са били (цялостно или отчасти) използвани за финансиране на работите по обновяване, трябва да се напомни, че дейността на AGVO по отдаване под наем е икономическа дейност и че предоставянето на безвъзмездни гаранции поставя AGVO в по-благоприятно положение на пазара на наеми. Освен това безвъзмездната гаранция подобрява финансовото положение като цяло на AGVO, като му позволява да използва финансовите ресурси, които, при нормални обстоятелства, би трябвало да използва, за да плати премията, за други цели, различни от ремонта на сградите, отдадени под наем на публични и полупублични организации.

(189) Накрая, дори да бъде прието, че отдаването на сгради под наем на публични и полупублични организации би могло да бъде счетено за услуга в общ икономически интерес, с която е щяло да бъде натоварено AGVO, условията, определени в делото Altmark, не са изпълнени, така че се налага заключението, че безвъзмездните гаранции представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.

(190) В своето решение по делото Altmark Съдът отсъди, че компенсацията за обществената услуга не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако изпълнява кумулативно следните критерии: „(…) Първо, предприятието получател трябва действително да има задължения за предоставянето на обществена услуга и тези задължения трябва да са ясно дефинирани (…)“; „(…) Второ, параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин (…)“; „(…) Трето, компенсацията не може да надвишава това, което е необходимо за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнението на задълженията, свързани с предоставянето на обществената услуга, като се отчитат съответните приходи и приемлива печалба (…)“; и „(…) Четвърто, когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения, свързани с предоставянето на обществена услуга, в специфичния случай не е избрано в съответствие с процедура за обществена поръчка, която би осигурила избора на кандидат, който може да предостави съответните услуги на най-ниска цена за обществото, нивото на необходимата компенсация трябва да се определя на базата на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и адекватно снабдено предприятие от същия сектор, като се отчитат приходите и приемлива печалба от изпълнението на задълженията“.

(191) В настоящия случай тези критерии не са изпълнени. Като не отчитаме факта, че може да се оспорва дали на AGVO са били възложени задължения по предоставяне на обществена услуга във връзка с отдаването под наем на сградите на публични и полупублични организации, Комисията отбелязва, че белгийските власти изрично са потвърдили, че не са установени параметри за компенсация. Освен това AGVO не е въвело система на отделни отчети и нищо не предотвратява свръхкомпенсиране и кръстосано субсидиране между различните дейности на AGVO. Освен това AGVO не е избрано въз основа на процедура по възлагане на обществени поръчки и белгийските власти не са показали, че услугите са предоставени на най-ниска цена за обществото.

10.1.2.1.4. Такси

(192) Градът е предоставил на AGVO правото да установява и събира общински такси за използването на рибното пристанище и борсата.

(193) Таксите, събрани по този начин от AGVO, изглежда представляват ресурси на разположение на държавата, които отчасти (40) са били прехвърлени на AGVO. Освен това те представляват преимущество, което дружеството нормално не би получило, и следователно поставят в по-благоприятно положение това предприятие по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.

(194) В настоящия случай белгийските власти посочиха, че събирането на таксата е част от и в действителност представлява възнаграждение за задачите от обществен интерес, с които е натоварено AGVO, по-специално задачата за управление на риболовното пристанище. Те твърдят, че прехвърлянето на задачи и правото да събира такси следва да се разглеждат просто като разпределение на задачи в рамките на държавата и не може да се счита за държавна помощ.

(195) Както обаче вече беше доказано в точка 10.1.1 от настоящото решение, AGVO представлява предприятие по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, което белгийските власти също са признали в своето писмо от 27 ноември 2009 г. Както е обяснено в съображение 124, управлението на риболовното пристанище представлява икономическа дейност.

(196) Комисията е проверила дали правото да се събират такси и да се използват постъпленията би могло да се определи като компенсация за услугите от общ икономически интерес и дали кумулативните критерии, определени в решението Altmark, са изпълнени.

(197) Както обаче вече беше установено в съображение 191 от настоящото решение, тези критерии не са изпълнени, тъй като например не са определени параметри за компенсация.

(198) Накрая, дори да се приеме, че правото да събира такси и да използва постъпленията следва да се разглежда като компенсация/възнаграждение за задачите в публичен (неикономически) интерес, си остава, че AGVO също изпълнява търговски дейности, което изрично е признато от белгийските власти. Тъй като белгийските власти са признали също така че AGVO няма отделни отчети и че не е възможно да се отделят разходите и приходите, свързани с нетърговските задачи на AGVO, кръстосаното субсидиране не може да бъде избегнато и таксите трябва да се разглеждат като преимущество.

10.1.2.1.5. Заключение

(199) С оглед на горните съображения изглежда, че действията, посочени в 10.1.2.1.1—10.1.2.1.4, са предоставили на AGVO преимущество по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.

10.1.2.2. Преимущества за EVO

(200) Комисията счита, че помощ е предоставена на EVO от една страна пряко от Града, под формата на безвъзмездни гаранции за заеми от частни банки и от друга страна чрез AGVO, под формата на безвъзмездно ползване на 13 600 m2 сгради, предоставяне на безвъзмездни гаранции за заеми от частни банки и предоставяне на начален капитал и увеличения на капитала.

10.1.2.2.1. Безвъзмездна гаранция за заеми

(201) Що се отнася до гаранциите от Града и AGVO, Комисията отбелязва, че за гаранциите не е заплатена пазарна цена, тъй като гаранциите са напълно безвъзмездни. Още повече, че те покриват повече от 80 % от неизплатения заем.

(202) Белгийските власти твърдят, че е нормално акционер, който притежава контролен дял в дружество, да предостави безвъзмездни гаранции в полза на дружеството, което контролира. Това твърдение обаче не е потвърдено с никакви доказателства. Освен това е особено трудно да се приравни с поведението на частен инвеститор. В една нормална ситуация такава една гаранция би била заплатена чрез подходяща премия, която отразява свързаните с гаранцията рискове (41), дори и гарантът да е дружество-майка (42). Още повече, че Съдът вече е постановил, че търговските операции, дори в рамките на група от публичните предприятия, следва да се заплащат в съответствие с нормалните пазарни условия (43).

(203) Следва да се отбележи също така, както по-подробно е определено в съображение 306, че EVO е трябвало да бъде считано за дружество в затруднено финансово положение по смисъла на Насоките за О и П от 1999 г. и Насоките за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение от 2004 г. (44) (наричани по-долу „Насоки за О и П от 2004 г.“). Неговото финансово положение е останало затруднено през целия период 2003—2008 г. В края на 2003 г. регистрираният капитал на EVO е бил намалял с повече от половината — положение, което не се е променило през следващите години, въпреки последователните увеличения на капитала.

(204) В съответствие с установената практика гаранциите, предоставени на дружества в затруднено положение, се считат за вероятна държавна помощ (45).

(205) Белгийските власти добавиха, че без безвъзмездната гаранция от Града EVO е нямало да получи заемите. Според Комисията и това признание, както и неизменното лошо финансово състояние на EVO, разкриват, че заемите, предоставени от частни банки въз основа на безвъзмездна гаранция, предоставена от Града (или AGVO), също е нямало да бъдат получени без тази гаранция. Следователно гарантираните заеми също предоставят преимущество на EVO (46).

(206) Накрая белгийските власти твърдят, че гаранциите следва да се разглеждат като част от преструктурирането на рибната борса.

(207) Комисията отбелязва обаче, че нито безвъзмездната гаранция, нито инвестициите, за които заемите очевидно са получени, са били споменати в бизнес плана. Освен това разглежданите заеми и гаранции (тези, които действително са били реализирани) не са били предоставени през 2002 г., когато EVO е било учредено, а по-късно — през 2004 г. и 2005 г. Многобройните предоставени гаранции също разкриват, че са предоставени при поискване всеки път, когато е било заявено, че EVO има нужда от гаранция, за да получи заем от кредитна институция. Комисията отбелязва също така че един от заемите, отпуснат от Fortis и гарантиран от Града, в действителност е използван за отпускане на заеми на собственици на кораби и е трудно да се определи как това би могло да се разглежда като част от преструктурирането или дори от бъдещия план за приватизация на рибната борса.

(208) Следователно Комисията счита, че безвъзмездните гаранции, предоставени от Града и от AGVO, са подпомогнали EVO по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.

10.1.2.2.2. Сгради

(209) Белгийските власти заявиха, че решението на AGVO да предостави на EVO правото на безвъзмездно ползване на сградите може да се счита за съответстващо на нормалните пазарни стандарти, както би постъпил обикновен частен инвеститор при сходни условия.

(210) Комисията не може да приеме подобно твърдение. То е вече опровергано от факта, че белгийските власти са посочили, че бъдещият стратегически партньор ще трябва да сключи договор за наем за използването на сградите на рибната борса и ще трябва да плаща наем. Освен това не може да се оспорва също така че AGVO, в качеството си на изключителен собственик на EVO (47), е очаквало, че печалбите на EVO ще бъдат значителни, така че капиталовите печалби, които то би реализирало по този начин, са обосновавали неплащането на наем. В крайна сметка борсата е реализирала високи средни годишни загуби.

(211) Белгийските органи заявиха, че липсата на наем е била компенсирана от факта, че EVO е трябвало да поеме разходите за ремонт на рибната борса, които обикновено би трябвало да са за сметка на собственика. Според белгийските власти EVO е заплатило 182 377,31 EUR от 2002 г. насам за ремонтни и инфраструктурни работи по рибната борса.

(212) Комисията първо отбелязва, че белгийските власти не са подали никакви документи, които да потвърдят, че EVO е било задължено да поема всички разходи за ремонт на сградите на рибната борса; нито пък са представили каквито и да било документи, потвърждаващи, че EVO действително е заплатило 182 377,31 EUR за ремонтните работи.

(213) Комисията отбелязва също така че белгийските власти не са доказали, че би било толкова необичайно наемателят да поеме разходите за ремонт или че, когато случаят е такъв, той не би плащал наем. Те не са посочили също така какви видове работи са извършени, така че не е възможно Комисията да определи дали въпросните работи са били необичайни за наемател. Освен това от получения документ е видно, че AGVO е предприело работи по ремонта на рибната борса между 2004 г. и 2007 г. за сума от 36 497,40 EUR. Това не отговаря на твърдението на белгийските власти, според които EVO е трябвало да поема всички разходи за поддръжка и ремонт.

(214) Освен това белгийските власти не предоставиха никакви доказателства за това, че 182 377,31 EUR заплатени от EVO, както се твърди, за ремонтни работи, съответстват на наема, който е трябвало да бъде платен за повече от 5 години ползване на 13 600 m2 сгради при нормални пазарни условия.

(215) Освен това дори и разходите за ремонт да могат да бъде счетени за особено значими и като вид заплащане за ползването на сградите, което не бе доказано от белгийските власти, в бизнес плана от 21 ноември 2001 г. ясно се посочва, че, тъй като рибната борса наскоро е била модернизирана, не се очакват съществени инвестиции през следващите 10 години. В резултат на това, когато AGVO е решило през 2002 г. да предостави сградите безвъзмездно на разположение на EVO, без каквото и да било основание да се очаква, че разходите, произтичащи, както се твърди, от задължението на EVO да финансира тяхната поддръжка, биха били най-малкото равни на наема, който един оператор би бил готов да плати за тях, AGVO е предоставило преимущество на EVO. Тъй като въпросът дали AGVO е действало като обикновен частен инвеститор трябва да се разглежда в светлината на елементите, които са били на разположение към момента на вземане на решението (48), има основания да се заключи, че EVO е получило държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, като му е било предоставено безвъзмездно ползването на 13 600 m2 сгради през 2002 г.

10.1.2.2.3. Начален капитал и последващи увеличения на капитала

(216) Що се отнася до началния капитал от около 370 000 EUR за EVO, Комисията се позовава на своя анализ в точка 10.1.2.1.1 от настоящото решение. Всъщност белгийските власти са потвърдили, че началния капитал в EVO е бил финансиран чрез началния капитал в AGVO. Тъй като Комисията вече отбеляза, че един частен инвеститор не би избрал да преструктурира рибната борса и да инвестира 250 милиона BEF в нея, още по-малко той би решил да учреди 100 % притежавано дъщерно дружество с част от новопостъпилия капитал.

(217) Що се отнася до увеличенията на капитала чрез опрощаване на дълг от AGVO, Комисията може да се позове също така на своя анализ в точка 10.1.2.1.1) от настоящото решение. Всъщност белгийските власти са потвърдили, че увеличенията на капитала също са били (отчасти (49)) финансирани от началния капитал в AGVO.

(218) Освен това съществуват и други причини, поради които трябва да се счита, че AGVO не е действал както частен инвеститор би действал в същата ситуация.

(219) Публичните инвестиции се разглеждат като държавна помощ, когато е очевидно, че финансовото положение на съответното предприятие и по-специално структурата и обемът на неговия дълг са такива, че не е възможно да се прогнозира нормална възвръщаемост на инвестирания капитал (под формата на дивиденти или капиталови печалби) в разумен период от време.

(220) Комисията отбелязва, че първото увеличение на капитала чрез опрощаване на дълг е реализирано на 31 декември 2004 г. след почти година и половина съществуване на EVO. Увеличаването на капитала очевидно е било планирано като мярка за компенсиране на тежките загуби на EVO. Същото може да се каже за увеличаването на капитала през 2005 г. и 2007 г. Мерките явно не са били предприети с цел получаване на някаква възвръщаемост на капитала в краткосрочен и дори в дългосрочен план, а просто за компенсиране на минали загуби. Един частен инвеститор никога не би разрешил увеличаване на капитала, особено що се отнася до последните две увеличения. EVO не е било в добро финансово и икономическо положение, а ситуацията очевидно не се е развивала според обявеното в бизнес плана, който е предвиждал устойчиво намаляване на загубите, вместо бързото им увеличение. Всъщност още в края на 2003 г. регистрираният капитал на EVO е бил намалял с повече от половината — положение, което не се е променило през следващите години, въпреки последователните увеличения на капитала. Без каквато и да било перспектива за бъдеща възвръщаемост на капитала частният инвеститор не би избрал да увеличи капитала на дружеството, за да компенсира загубите (50). Вместо това той сериозно би обмислил другите възможни алтернативи (закриване, продажба и т.н.) и най-малко би изискал някакви гаранции или мерки за преструктуриране. Конкретната форма на увеличението на капитала (опрощаване на дълг) също потвърждава, че тези увеличения на капитала не могат да се разглеждат като част от преструктурирането, планирано през 2001 г.

(221) В допълнение следва да се отбележи, че EVO следва да бъде считано за дружество в затруднено финансово положение (51). Съгласно установената практика увеличението на капитала, предоставен на дружества в затруднено положение, се счита за отпускане на държавна помощ (52).

(222) Следователно последователните увеличения на капитала са подпомогнали EVO по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.

10.1.2.3. Преимущество за PAKHUIZEN

(223) Що се отнася до дългосрочния договор за наем за ползването на сградите от PAKHUIZEN (53), предвид наличната информация Комисията счита, че той предоставя преимущество. Първо, таксата от само 25 EUR годишно не може да се разглежда като нормално заплащане за дългосрочен наем с продължителност от 45 години на 14 754 m2 сгради, дори когато са в много лошо състояние и се нуждаят от ремонти. Фактът, че PAKHUIZEN трябва да ремонтира сградите, не променя това. Всъщност съгласно белгийското законодателство (54) собственикът на сградите не е задължен да ремонтира сградите. Обратно наемателят е задължен да поддържа сградите в добро състояние и да извършва всички обичайни ремонтни работи. Белгийските власти не доказаха, че ремонтните работи, които PAKHUIZEN е било задължено да извършва съгласно дългосрочния договор за наем, ще бъдат нещо повече от „обичайни ремонтни работи“. Освен това белгийските власти не са предоставили никакво доказателство, че разходът, произтичащ от това задължение, е равен на заплащането на наем, което би било получено за сградите при нормални пазарни условия.

(224) Освен това белгийските власти признават, че PAKHUIZEN не е изпълнил своите задължения за ремонти и не е спазил предназначението на сградите. Градът очевидно не е предприел никакви действия срещу PAKHUIZEN, за да наложи изпълнение на договора, въпреки че е имал право да направи това. Следователно, дори, ако се вземат предвид разходите за ремонти, наемът в размер на 25 EUR годишно е можело да бъде счетен за съответстващ на пазарната цена — quod non – PAKHUIZEN във всеки случай е получил преимущество от момента, в к