РЕШЕНИЕ (ЕС) 2022/1328 НА КОМИСИЯТА

от 30 септември 2021 година

относно мерките SA.32014, SA.32015, SA.32016 (2011/C) (ex 2011/NN), приведени в действие от Италия и регион Лацио в полза на Laziomar и неговия приобретател CLN

(нотифицирано под номер С(2021) 6989)

(само текстът на италиански език е автентичен)

(текст от значение за ЕИП)

СЪДЪРЖАНИЕ

1. Процедура 157

2. Контекст и описание на разследваните мерки 158

2.1. Обща рамка 158

2.1.1. Първоначалните споразумения 158

2.1.2. Удължаването на срока на първоначалните споразумения 160

2.1.3. Приватизацията на Laziomar и сключването на новия договор за обществена услуга 161

2.2. Мерки, попадащи в обхвата на решенията от 2011 и 2012 г. 161

2.3. Подробно описание на мерките, предмет на настоящото решение 161

2.3.1. Удължаването на срока на действие на първоначалното споразумение между Laziomar и Италия 162

2.3.1.1. Задълженията за извършване на обществена услуга 162

2.3.1.2. Бюджет и срок на действие 162

2.3.2. Приватизацията на Laziomar 164

2.3.2.1. Процедурата по продажба и окончателното възлагане на поръчката 165

2.3.2.2. Договорът за продажба 165

2.3.2.3. Производства на национално равнище 165

2.3.3. Новият договор за обществена услуга между регион Лацио и Laziomar 166

2.3.3.1. Бенефициерът 166

2.3.3.2. Маршрутите 166

2.3.3.3. Срок на действие 166

2.3.3.4. Задълженията за извършване на обществена услуга 166

2.3.3.5. Разпоредбите относно компенсацията и окончателното възлагане на поръчка 166

2.3.4. Приоритетът за акостиране 168

2.3.5. Мерките, установени със закона от 2010 г. 168

2.4. Производство за установяване на нарушение № 2007/4609 168

3. Основания за откриване на процедурата и разширяване на обхвата ѝ 170

3.1. Удължаването на срока на действие на първоначалното споразумение между Laziomar и Италия 170

3.1.1. Спазване на решението по делото Altmark и наличие на помощ 170

3.1.2. Съвместимост 171

3.2. Приватизацията на Laziomar 171

3.3. Новият договор за обществена услуга между регион Лацио и Laziomar 172

3.3.1. Спазване на решението по делото Altmark, наличие на помощ и съвместимост 172

3.3.2. Съвместимост 172

3.4. Приоритетът за акостиране 172

3.5. Мерките, установени със закона от 2010 г. 173

4. Мнения на Италия 173

4.1. Относно задълженията за извършване на обществена услуга и конкурентната среда 173

4.2. Относно приватизацията на Laziomar 173

4.2.1. Относно продажната цена на Laziomar 173

4.2.2. Относно прозрачния и недискриминационен характер на процедурата 174

4.3. Относно съответствието на удължението на първоначалното споразумение и на новия договор за обществена услуга с условията по делото Altmark 174

4.4. Относно приоритета за акостиране 175

4.5. Относно мерките, установени със закона от 2010 г. 175

4.6. Относно правилата за изчисляване на компенсацията за периода 2011—2019 г. и относно рисковата премия от 6,5 %, предвидена в директивата на CIPE, считано от 2010 г. 175

4.7. Относно съответствието на новия договор за обществена услуга с решението за УОИИ от 2011 г. 176

4.8. Относно съответствието на новия договор за обществена услуга с рамката за УОИИ от 2011 г. 176

5. Оценка 177

5.1. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС 177

5.1.1. Удължаването на срока на действие на първоначалното споразумение между Laziomar и Италия 177

5.1.1.1. Държавни ресурси 177

5.1.1.2. Избирателност 178

5.1.1.3. Икономическо предимство 178

5.1.1.4. Ефект върху конкуренцията и търговията 179

5.1.1.5. Заключение 179

5.1.1.6. Нова или съществуваща помощ 180

5.1.2. Възлагане на новия договор за обществена услуга, обвързан с продажбата на стопанското подразделение на Laziomar 180

5.1.2.1. Първи критерий по делото Altmark 181

5.1.2.2. Втори критерий по делото Altmark 187

5.1.2.3. Трети критерий по делото Altmark 187

5.1.2.4. Четвърти критерий по делото Altmark 190

5.1.2.5. Заключение 196

5.1.3. Мерките, установени със закона от 2010 г. 196

5.1.3.1. Възможно използване за целите на ликвидността на средства, предназначени за модернизация на флота 196

5.1.3.2. Освобождавания от данъци, свързани с процеса на приватизация 197

5.1.3.3. Възможност за използване на ресурсите на FAS за покриване на нуждите от ликвидност 197

5.1.4. Заключение относно наличието на помощ 198

5.2. Законосъобразност на помощта 198

5.3. Съвместимост на помощта 198

5.3.1. Приложими правила 198

5.3.2. Действителна услуга от общ икономически интерес, посочена в член 106 от ДФЕС 200

5.3.3. Необходимост от акт за възлагане, в който да се посочват задълженията за обществена услуга и методите за изчисляване на компенсацията 202

5.3.4. Продължителност на периода на възлагане 203

5.3.5. Съответствие с Директива 2006/111/ЕО 203

5.3.6. Размер на компенсацията 204

5.3.7. Приоритетът за акостиране 209

5.3.8. Заключение 206

6. Заключение 206

ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,

като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,

като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,

като покани заинтересованите страни да представят мненията си по силата на посочената(ите) по-горе разпоредба(и) (1) и като взе предвид тези мнения,

като има предвид, че:

1. ПРОЦЕДУРА

(1) На 23 март 2009 г., 9 декември 2009 г., 21 декември 2009 г., 6 януари 2010 г., 27 септември 2010 г. и 12 октомври 2010 г. Комисията получи шест жалби относно различни мерки за подпомагане, приети от Италия в полза на дружествата от бившата Tirrenia Group (2). Жалбите се отнасяха до компенсацията за обществена услуга, предоставена на тези дружества след изтичането на първоначалните договори за обществена услуга, сключени с Италия за периода януари 1989 г. — декември 2008 г. („първоначалните споразумения“), допълнителните мерки за подпомагане, предвидени в национални нормативни актове, приети в контекста на процеса на приватизация на дружествата, както и някои въпроси, свързани по-специално с процедурата по приватизация на Tirrenia di Navigazione S.p.A. (наричано по-нататък „Tirrenia“) и Siremar — Sicilia Regionale Marittima S.p.A. (наричано по-нататък „Siremar“).

(2) На 29 юли 2010 г. Италия уведоми Комисията за компенсацията, изплатена през 2008, 2009 и 2010 г. от Италия на Caremar — Campania Regionale Maritima S.p.A. (наричано по-нататък „Caremar“). Това уведомление беше подадено повторно на 1 декември 2010 г. във връзка с компенсацията, изплатена на Caremar през 2009 и 2010 г. Компенсацията, платена на Caremar през 2008 г., беше предмет на отделно решение (вж. съображение 20).

(3) На 5 октомври 2011 г. Комисията откри официалната процедура по разследване по отношение на различни мерки, приети от Италия в полза на дружествата от бившата Tirrenia Group („решението от 2011 г.“) (3). Разследването се отнасяше, наред с друго, до компенсацията, предоставена на Caremar за обслужването на определени морски маршрути, считано от 1 януари 2009 г., както и до редица други мерки, предоставени в полза на това дружество (вж. съображение 38).

(4) В същото време Caremar обслужваше маршрути за морски каботаж (4) в Неаполския залив (регион Кампания), както и в Понцианския архипелаг (регион Лацио). Впоследствие регион Кампания прехвърли на регион Лацио предприятието на Caremar, обслужващо самостоятелно транспортните линии до Понцианския архипелаг под името Laziomar S.p.A. (наричано по-нататък „Laziomar“) (5). Въпросното прехвърляне е формализирано на 1 юни 2011 г. (вж. съображения 32 и 33).

(5) Решението от 2011 г. беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз. Комисията прикани заинтересованите страни да представят своите мнения относно разследваните мерки.

(6) С писмо от 28 септември 2011 г. Италия потвърди намерението си да приватизира регионалните дружества от бившата Tirrenia Group, включително Laziomar. На 26 октомври 2011 г. Комисията изпрати искане за информация до Италия относно процедурата по приватизация. На 30 ноември 2011 г. Италия представи отговор на искането за информация на Комисията от 26 октомври 2011 г.

(7) На 15 ноември 2011 г. Италия представи мнението си относно мерките, обхванати от решението от 2011 г.

(8) На 25 април 2012 г. Комисията изпрати друго искане за информация до Италия относно процедурата по приватизация. Италия отговори с писмо от 22 май 2012 г.

(9) На 7 ноември 2012 г. Комисията разшири обхвата на процедурата по разследване, наред с другото, за да бъдат обхванати определени допълнителни мерки за подпомагане, предоставени от регион Лацио в полза на Laziomar във връзка с компенсацията за обществена услуга, отпусната на Laziomar по новия договор за обществена услуга. На 19 декември 2012 г. Комисията прие изменена версия на горепосоченото решение („решението от 2012 г.“) (6).

(10) Решението от 2012 г. беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз. Комисията прикани заинтересованите страни да представят своите мнения относно разследваните мерки.

(11) На 11 декември 2012 г. Италия представи своите мнения.

(12) На 25 януари 2018 г., 29 март 2018 г., 31 август 2018 г., 4 март 2019 г., 15 април 2020 г., 9 и 26 февруари 2021 г. Комисията поиска допълнителна информация от Италия. Италия предостави тази информация на 26 април 2018 г., 8 и 31 май 2018 г., 2 ноември 2018 г., 11 декември 2018 г., 30 април 2019 г., 22 юни 2020 г., 22 февруари 2021 г. и 17 март 2021 г.

(13) Настоящото решение се отнася само до възможната помощ в полза на Laziomar, както е посочено в раздел 2.3. Всички останали мерки, които са предмет на решенията от 2011 и 2012 г., се разследват отделно в рамките на дела SA.32014, SA.32015 и SA.32016, поради което не са обхванати от настоящото решение. По-специално тези останали мерки засягат други дружества от бившата Tirrenia Group.

2. КОНТЕКСТ И ОПИСАНИЕ НА РАЗСЛЕДВАНИТЕ МЕРКИ

2.1. Обща рамка

2.1.1. Първоначалните споразумения

(14) Дълги години Tirrenia Group е била притежавана от Италия чрез дружеството Fintecna (7) и първоначално е включвала шест дружества, а именно Tirrenia, Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar и Toremar. Тези дружества са предоставяли услуги за морски транспорт по отделни договори за обществена услуга, сключени с Италия през 1991 г., които са били в сила в продължение на двадесет години — от януари 1989 г. до декември 2008 г. („първоначалните споразумения“). Fintecna е притежавало 100 % от дяловия капитал на Tirrenia, което на свой ред е притежавало изцяло регионалните дружества Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar и Toremar. През 2004 г. Adriatica, което е обслужвало редица маршрути между Италия и съответно Албания, Хърватия, Гърция и Черна гора, се е сляло с Tirrenia.

(15) Целта на тези първоначални споразумения е била да се гарантират редовността и надеждността на услугите за морски транспорт, като повечето от тях свързват континенталната част на Италия със Сицилия, Сардиния и други по-малки италиански острови. За тази цел Италия е предоставила финансова подкрепа под формата на субсидии, изплащани директно на всяко едно от дружествата от Tirrenia Group.

(16) На 1 юни 2011 г. Laziomar започна да обслужва редица маршрути за морски каботаж между регион Лацио и по-малките съседни острови (вж. съображение 33). Съответните маршрути са описани с точност в съображение 43.

(17) На 6 август 1999 г. Комисията реши да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“), по отношение на помощ, предоставена въз основа на първоначалните споразумения на шестте дружества, от които към онзи момент е съставена Tirrenia Group.

(18) В рамките на етапа на разследване Италия поиска делото Tirrenia Group да бъде разделено на части, така че да може да се отдаде приоритет на достигането до окончателно решение по отношение на Tirrenia. Това искане бе мотивирано от плана на Италия да приватизира групата, като започне от Tirrenia, и от намерението ѝ да ускори процеса по отношение на това дружество.

(19) Комисията реши, че може да уважи искането на Италия и с Решение 2001/851/ЕО на Комисията (8) („решението от 2001 г.“) закри започнатото производство по отношение на помощта, предоставена на Tirrenia. Помощта бе обявена за съвместима при спазването на определени ангажименти от страна на Италия.

(20) Със своето Решение 2005/163/ЕО (9) („решението от 2004 г.“) Комисията обяви компенсацията, предоставена от Италия в полза на дружествата от Tirrenia Group, различни от Tirrenia, за частично съвместима с вътрешния пазар, частично съвместима при спазването на редица ангажименти от страна на италианските органи и частично несъвместима с вътрешния пазар. Решението се основава на счетоводните данни за периода 1992—2001 г. и съдържа определени условия, насочени към гарантиране на съвместимостта на компенсацията през целия срок на действие на първоначалните споразумения.

(21) С решение на Общия съд от 4 март 2009 г. по съединени дела T-265/04, T-292/04 и T-504/04 (10) („решението от 2009 г.“) Общият съд отмени решението от 2004 г.

(22) Със своето Решение (ЕС) 2018/261 (11) („решението от 2014 г.“) Комисията закри официалната процедура по разследване по отношение на различни мерки, приети от регион Сардиния в полза на Saremar. Подадената от Saremar и регион Сардиния жалба срещу това решение бе отхвърлена от Общия съд през 2017 г. (12)

(23) Със своето Решение (ЕС) 2020/1411 (13) („решението „Tirrenia Group“ от 2020 г.“) Комисията приключи разследването по отношение на дружествата от Tirrenia Group, различни от Tirrenia, за периода 1992—2008 г. Комисията стигна до заключението, че помощта, предоставена за осигуряване на транспортни услуги за морски каботаж, представлява съществуваща помощ, а по-голямата част от помощта, предоставена за осигуряване на международни услуги за морски транспорт, е съвместима с рамката за услуги от общ икономически интерес („УОИИ“) от 2011 г. (14) („рамката от УОИИ за 2011 г.“).

(24) Със своето Решение (ЕС) 2020/1412 (15) („решението „Tirrenia/CIN“) Комисията закри официалната процедура по разследване по отношение на мерките, предоставени в полза на Tirrenia и неговия приобретател CIN за периода 2009—2020 г.

(25) Със своето Решения (ЕС) 2021/4268 (16) и своето Решение (ЕС) 2021/4271 (17) Комисията закри официалната процедура по разследване по отношение на мерките, предоставени в полза на Siremar и Toremar и техните приобретатели, за периода от 2009 г. нататък.

2.1.2. Удължаването на срока на първоначалните споразумения

(26) С член 26 от Наредба-закон № 207 от 30 декември 2008 г., преобразувана в Закон № 14 от 27 февруари 2009 г., е определено удължаването с една година — до 31 декември 2009 г. — на срока на действие на първоначалните споразумения (включително това, приложимо по отношение на Laziomar), който по принцип е трябвало да изтече на 31 декември 2008 г.

(27) С член 19б от Наредба-закон № 135 от 25 септември 2009 г., преобразувана в Закон № 166 от 20 ноември 2009 г. (наричан по-нататък „законът от 2009 г.“), е определено, с оглед на приватизацията на дружествата от Tirrenia Group, безвъзмездното прехвърляне на дяловото участие на регионалните дружества (с изключение на Siremar) от дружеството майка Tirrenia, както следва: а) Caremar първоначално ще бъде прехвърлено на регион Кампания. Впоследствие регион Кампания ще прехвърли на регион Лацио предприятието на Caremar, обслужващо самостоятелно транспортните линии в Понцианския архипелаг под името Laziomar; б) Saremar ще бъде прехвърлено на регион Сардиния; и в) Toremar ще бъде прехвърлено на регион Тоскана.

(28) В закона от 2009 г. се уточнява също, че до 31 декември 2009 г. ще бъдат сключени нови споразумения между Италия, от една страна, и Tirrenia и Siremar, от друга страна. Също така регионалните услуги е трябвало да бъдат регулирани от проекти на договори за обществена услуга, които да се сключат между регионите Сардиния и Тоскана и Saremar и Toremar съответно до 31 декември 2009 г. и между регионите Кампания и Лацио и Caremar и Laziomar съответно до 28 февруари 2010 г. Предвидено е също откриването на тръжна процедура за проектите на нови споразумения/договори за обществена услуга, която да обхваща и самите дружества, а подписването им с купувачите да се извърши след приключването на приватизацията на всяко от посочените дружества (18).

(29) За тази цел със закона от 2009 г. срокът на първоначалните споразумения, включително на това, приложимо за Caremar, е удължен допълнително — от 1 януари 2010 г. до 30 септември 2010 г.

(30) В закона от 2009 г. са определени също така годишни тавани на компенсациите за предоставянето на услугите, считано от 2010 г. (съгласно удължаването на срока на първоначалните споразумения, както и съгласно новите споразумения и договори за обществена услуга), които са на обща стойност от 184 942 251 EUR, както следва: Таблица 1 Тавани на компенсациите, считано от 2010 г. Дружество Максимална годишна компенсация (EUR) Tirrenia 72 685 642 Siremar 55 694 895 Saremar 13 686 441 Toremar 13 005 441 Caremar 29 869 832 (19)

(31) В член 1 от Закон № 163 от 1 октомври 2010 г., с който се преобразува Наредба-закон № 125 от 5 август 2010 г. (наричан по-нататък „законът от 2010 г.“), се определя допълнителното удължаване на срока на действие на първоначалните споразумения от 1 октомври 2010 г. до приключването на процесите на приватизация на Tirrenia и Siremar съответно на 19 юли 2012 г. и на 31 юли 2012 г.

(32) С оглед на разпоредбите на член 19б от закона от 2009 г. регион Лацио създава на 1 декември 2010 г. по силата на Регионален закон № 2/2010 акционерно дружество, което да извършва регионалните услуги за морски каботаж под името Laziomar, с цел да придобие стопанското подразделение на Caremar, обслужвал маршрутите до Понцианския архипелаг, и в последствие да го приватизира.

(33) На 7 март 2011 г. Caremar продаде своето стопанско подразделение, обслужващо маршрутите до Понцианския архипелаг, на Laziomar. Последното дружество започна да обслужва маршрутите на 1 юни 2011 г.

(34) Съгласно Указ № 508 на регион Лацио от 28 октомври 2011 г. (наричан по-нататък „указът на регион Лацио“) бяха предоставени насоки относно процеса на приватизация на Laziomar, обвързан със сключването на новия договор за обществена услуга за маршрутите до Понцианския архипелаг.

(35) Освен това съгласно Закон № 228 от 24 декември 2012 г. регион Лацио възложи на Laziomar въз основа на „преходен“ договор задължението да осигурява териториалното единство на маршрутите до Понцианския архипелаг до неговата приватизация при същите условия. Този договор беше подписан на 12 февруари 2013 г. и остана в сила до приватизацията на Laziomar.

2.1.3. Приватизацията на Laziomar и сключването на новия договор за обществена услуга

(36) През февруари 2012 г. беше открита тръжна процедура (вж. раздел 2.3.2) с цел намиране на купувач на Laziomar, която е обвързана с новия договор за обществена услуга за предоставяне на морски услуги за срок от 10 години срещу компенсация за обществена услуга.

(37) След като офертата му в рамките на тръжната процедура беше одобрена, дружеството Compagnia Laziale di Navigazione S.r.l. (наричано по-нататък „CLN“) става новият собственик на Laziomar. Договорът за продажба между регион Лацио и CLN беше подписан на 30 декември 2013 г. На 15 януари 2014 г. регион Лацио и Laziomar подписаха нов договор за обществена услуга за предоставяне на морски услуги в рамките на Понцианския архипелаг.

2.2. Мерки, попадащи в обхвата на решенията от 2011 и 2012 г.

(38) В рамките на официалната процедура по разследване, открита с решенията от 2011 и 2012 г., на оценка бяха подложени следните мерки: а) компенсацията за предоставяне на услуги от общ икономически интерес („УОИИ“) съгласно удължаването на срока на действие на първоначалните споразумения (мярка 1); б) потенциална злоупотреба с помощта за оздравяване за Tirrenia и Siremar (мярка 2); в) приватизацията на дружествата от бившата Tirrenia Group (20) (мярка 3); г) компенсацията, платена за извършването на УОИИ по силата на новите споразумения/договори за обществена услуга (мярка 4); д) приоритетът за акостиране (мярка 5); е) мерките, установени със закона от 2010 г., с който се преобразува Наредба-закон № 125/2010 (мярка 6); ж) допълнителни мерки, приети от регион Сардиния в полза на Saremar (мярка 7);

(39) С решението си от 2014 г. Комисията закри официалната процедура по разследване по отношение на мерките, приети от регион Сардиния в полза на Saremar, които са посочени по-горе като мярка 7, с изключение на една мярка (21).

2.3. Подробно описание на мерките, предмет на настоящото решение

(40) В настоящото решение се разглеждат само мерки 1, 3, 4, 5 и 6, изброени в съображение 38, доколкото са свързани с Laziomar и CLN. Тези мерки са описани по-подробно в следващите раздели.

2.3.1. Удължаването на срока на действие на първоначалното споразумение между Laziomar и Италия

2.3.1.1. Задълженията за извършване на обществена услуга

(41) В член 1 от първоначалното споразумение с Caremar са предвидени петгодишни планове, в които се описват подробно пристанищата, които трябва да бъдат обслужвани, видът плавателни съдове, които трябва да бъдат използвани, и необходимата честота на услугата, възложена на Caremar (и впоследствие на Laziomar след прехвърлянето на маршрутите до Понцианския архипелаг на регион Лацио считано от 1 юни 2011 г.).

(42) Според Италия последният официално одобрен (по онова време) петгодишен план за Caremar, е планът, отнасящ се за периода 2000—2004 г., докато за периода 2005—2008 г. е изготвен план, но той никога не е бил официално одобрен от компетентните министерства. Вместо това правителството е приело специални решения с цел привеждане на услугите в по-добро съответствие с нуждите на местните общности, без обаче да се правят съществени промени в системата за обществени услуги.

(43) Въз основа на удължението на първоначалното споразумение, с посочените в съображения 26—33 нормативни актове Laziomar е обслужвало целогодишно следните маршрути: — по маршрута Понца — Формия (линия T1) Laziomar е обслужвало единствената транспортна връзка с тази линия. То е гарантирало две ежедневни транспортни връзки, осигуряващи смесени услуги (за превоз на пътници, превозни средства и стоки). Плавателният съд, който тръгва от острова в 5:30 часà, е осигурявал на жителите връзка с континенталната част с цел учене и работа, като последният обратен курс е бил в 17:30 часà; — по маршрута Понца — Формия (линия A2) Laziomar е предлагало и единствената услуга за високоскоростни пътнически превози с една ежедневна транспортна връзка и е извършвало обслужване на плавателния съд на острова през нощта; — по маршрута Анцио — Понца (линия A1) Laziomar е осигурявало ежедневна услуга за високоскоростни пътнически превози през активния сезон от понеделник до събота. Честотата на услугата в неделя и на официални празници обаче е била по-голяма и е била оправдана с оглед на социалното и икономическото развитие (по-специално защото туризмът по принцип е единственият основен източник на приходи на острова). Едно конкурентно дружество, Vetor, също е предоставяло услуга за високоскоростни пътнически превози по същата линия през активния сезон; — по маршрута Вентотене — Формия (линия T2) Laziomar предоставя целогодишно ежедневна услуга с плавателен съд със смесено предназначение. Смесената услуга е била единствената регулярна транспортна връзка за превоз на пътници, превозни средства и стоки през цялата година; — по маршрута Вентотене — Формия (линия A3) Laziomar обслужва също така единствената високоскоростна транспортна връзка. Плавателният съд тръгва в 6:45 часà, което позволява на жителите да пътуват до континенталната част с цел учене и работа, и остава през нощта на острова, за да се осигури непрекъснатост в случай на спешна медицинска помощ.

2.3.1.2. Бюджет и срок на действие

(44) В таблица 2 е показана годишната компенсация, платена от Италия в полза на Laziomar за периода 2011—2013 г.: Таблица 2 Компенсация, предоставена за периода 2011—2013 г. Година Изплатена компенсация (EUR) 2011 г. 8 601 187 2012 г. 13 780 506 2013 г. 12 696 006

(45) В първоначалното споразумение се предвижда годишна компенсация за обществена услуга, която трябва да бъде изплатена по следния начин: през март всяка година се извършва първоначално авансово плащане, което се равнява на 70 % от изплатената през предходната година компенсация. Второ плащане, което се извършва през юни, се равнява на 20 % от компенсацията. Разликата между изплатените суми и недостига между оперативните разходи и приходи за текущата година представлява балансът, който се изплаща до 30 ноември. Ако се окаже, че Laziomar е получило сума, по-голяма от нетния разход за предоставените услуги (приходи минус загуби), в първоначалното споразумение е предвидено, че Laziomar е задължено да възстанови разликата. (22)

— Компенсация, предоставена през периода 2011—2013 г.

(46) В Президентски указ № 501 от 1 юни 1979 г. („Указ № 501/79“) се определят различните елементи (приходи и разходи), които се включват при изчисляването на субсидията, изплащана на операторите на морска обществена услуга. Освен това в Закон № 856 от 5 декември 1986 г. („Закон № 856/86“) се предвиждат определени изменения на системата от задължения за извършване на морска обществена услуга в Италия. Що се отнася до линиите до малки и големи острови, с член 11 от горепосочения закон се изменят критериите за изчисляване на компенсацията за обществена услуга. В действителност субсидията е трябвало да бъде изчислена въз основа на разликата между приходите и разходите за услугата, определени спрямо средностатистически и обективни параметри, и е трябвало да включва разумна възвръщаемост на инвестирания капитал. В член 11 също така е определено, че договорите за обществена услуга е трябвало да включват списъка на субсидираните маршрути, честотата и вида на използваните кораби. Субсидиите е трябвало да бъдат одобрени от отговорните министерства. Установените в Президентски указ № 501/79 и в Закон № 856/86 принципи са отразени в първоначалните споразумения.

(47) Считано от 2010 г., компенсацията за извършването на УОИИ е била изчислявана чрез прилагането на нова методология, установена в Директивата на Междуведомствения комитет за икономическо планиране (CIPE) (23) от 9 ноември 2007 г. („директивата на CIPE“) (24), озаглавена „Критерии за определянето на задълженията за извършване на обществена услуга и динамика на тарифите в сектора на морския каботаж от обществен интерес“. От преамбюла на директивата на CIPE е видно, че тя е издадена с оглед на приватизацията на публичните дружества, извършващи морски услуги съгласно режима на обществена услуга (25). Разпоредбите на директивата на CIPE са прилагани по отношение на услугите, предоставяни от дружествата от Tirrenia Group, считано от 2010 г., дори преди влизането в сила на съответните нови споразумения и договори за обществена услуга след съответните приватизации.

(48) Установеният в директивата на CIPE метод позволява на дружествата, извършващи морската обществена услуга, да постигнат подходяща възвръщаемост. Нормата на възвръщаемост на капитала се изчислява въз основа на средната претеглена цена на капитала (WACC).

(49) Изискваната възвръщаемост на собствения капитал (26) се изчислява, като се използва моделът за оценка на капиталови активи (МОКА). Въз основа на модела за оценка на капиталови активи цената на собствения капитал се определя като функция на: i) безрисковия процент, ii) бета (прогнозната оценка на рисковия профил на дружеството по отношение на капиталовия пазар) и iii) рисковата премия върху собствения капитал, приписана на капиталовия пазар.

(50) По-специално цената на собствения капитал се изчислява чрез прилагане на премия за поемане на допълнителен риск по отношение на нормата на възвръщаемост на безрискови дейности. Тази премия се изчислява като рискова премия на пазара, умножена по нейната бета, с което се измерва колко рискова е определена дейност спрямо пазара.

(51) Съгласно директивата на CIPE нормата на възвръщаемост на безрискови дейности съответства на средната брутна доходност от служещите за сравнение десетгодишни облигации за предходните дванадесет месеца, за които има налични данни.

(52) В директивата на CIPE се определя 4 % пазарна рискова премия. Въпреки това в случай на услуга, която не се предоставя извънредно, предполагаемият по-голям риск, поет от оператора, се заплаща с допълнителни 2,5 % към пазарната рискова премия.

(53) На практика обаче размерът на изплатената на Laziomar компенсация не може да надвишава определения със закона от 2009 г. таван от 10 030 606 EUR годишно (вж. съображение 30). Макар че в закона от 2009 г. се определя пределна стойност на годишната компенсация, изплащана на всички дружества на Tirrenia за предоставянето на морските услуги, подлежащи на режима на обществена услуга, в директивата на CIPE се съдържат и някои предпазни мерки, които позволяват на тези оператори да покриват в достатъчна степен оперативните си разходи. Поради това, както е показано в таблица 2, компенсацията, изплатена през 2012 и 2013 г. е била увеличена, за да покрие пълния размер на разходите за обществената услуга през посочените години.

(54) По-специално съгласно директивата на CIPE обхватът на услугите, максималните тарифи, определени с новия договор за обществена услуга, и реално предоставената компенсация трябва да бъдат определени така, че да предоставят на доставчика на услуги цялостно покритие на всички допустими разходи. Прилага се следната формула: VA(RSP) + VA(AI(X)) = VA(CA) където: — VA(RSP) е дисконтираната стойност на компенсацията за изпълнението на задълженията за извършване на обществена услуга; — VA(AI(X) е дисконтираната стойност на други приходи (приходи от тарифи и други); — (VA(CA)) е дисконтираната стойност на допустимите оперативни разходи, погасяване на дълга и възвръщаемост на инвестирания капитал.

(55) В случай че горепосоченото уравнение не се спазва, обхватът на субсидираните дейности може да бъде намален или като алтернатива може да бъде преразгледана организацията на обслужването (например вида кораби) или да бъдат променени ограниченията по отношение на тарифите.

(56) Освен това таванът на тарифите, който се прилага по отношение на всяка услуга, с приспаднати данъци и пристанищни такси, търпи корекция всяка година, като се използва формула за определяне на пределната стойност на цената, както следва: ΔT = ΔP – X където: — ΔT е годишната процентна промяна в тавана на тарифите; — ΔP е процентът на инфлация за референтната година; — X е определеният в договора за обществена услуга реален годишен процент на корекция на тавана на тарифите, който се запазва постоянен през целия срок на действие на договора.

(57) Освен това в директивата на CIPE се уточнява, че за да отразява промените в разходите за гориво, таванът на тарифите може да бъде коригиран, като в случая за референтни се приемат стандартни публично достъпни цени.

2.3.2. Приватизацията на Laziomar

(58) На 13 февруари 2013 г. регион Лацио публикува на своя уебсайт поканата за участие в търг за продажбата на Laziomar и възлагането на компенсацията за обществена услуга за изпълнението на задължението за извършване на обществена услуга по морските маршрути, описани в съображение 43 (27). Това обявление е публикувано и в Официален вестник на Европейския съюз (28), в Държавен вестник на Италианската република (29) и в четири национални и местни италиански ежедневници.

(59) Италия е избрала ограничената тръжна процедура, посочена в член 55, алинея 6 от Кодекса за обществените поръчки — Законодателен указ № 163/2006 (il Codice dei Contratti pubblici). Избраният критерий за възлагане е този за икономически най-изгодната оферта.

(60) С цел насърчаване на възможно най-широко участие в процедурата, в поканата за участие в търг изрично се позволява на оферентите да участват в съвместна форма чрез временни обединения на оференти, консорциуми или европейски обединения по икономически интереси (наричани по-нататък „ЕОИИ“).

2.3.2.1. Процедурата по продажба и окончателното възлагане на поръчката

(61) След публикуването на поканата за участие в търг до изтичането на крайния срок осем страни са заявили интерес за участие в процедурата за възлагане на обществена поръчка (а именно: Navigazione Libera del Golfo S.r.l., Carpoint Motorsport S.p.A., Blu Navy Cruise & Tour S.r.l., Traghetti Lines, CLN, Navigazione Generale Italiana S.p.A., Vetor S.r.l. и Ustica Lines, последното осъществяващо дейност понастоящем под наименованието Liberty Lines) и са предоставили информацията за качествен подбор, поискана на първия етап от процедурата. Седем от тези участници, с изключение на Blu Navy Cruise & Tour S.r.l., са допуснати до следващия етап и са поканени да подадат оферта на 16 май 2013 г.

(62) Поканата за представяне на оферти съдържа проект на новия 10-годишен договор, който трябва да бъде подписан между спечелилия поръчката оферент и регион Лацио, както и по-подробна информация относно тръжната процедура. По-специално, в поканата за представяне на оферти се потвърждава, че за договора за обществена услуга ще бъде избрана икономически най-изгодната оферта, като за цена се присъждат 30 точки, а за технически квалификации 70 точки. Що се отнася до цената за продажбата на Laziomar, в поканата за представяне на оферти е посочена фиксирана сума в размер на 2 272 000 EUR, изчислена въз основа на независимо проучване, в което е оценена общата стойност на активите на Laziomar (вж. съображения 66 и 67). Цената не подлежи на договаряне и поради това не зависи от финансовата оферта на оферентите.

(63) По тази причина всички потенциални оференти са били поканени да включат горепосочената фиксирана сума за продажбата на Laziomar в своята финансова оферта, като се е предвиждало регион Лацио да избере икономически най-изгодната оферта в тръжната процедура като цяло въз основа на цената и други критерии, главно технически, спрямо услугите, описани в поканата за представяне на оферти (вж. съображение 62).

(64) CLN подава своята оферта в рамките на крайния срок и след оценка на нейните спецификации офертата е одобрена. Не са подадени други оферти.

(65) Поради това обществената поръчка е възложена на CLN по отношение както на приватизацията на стопанското подразделение на Laziomar, така и на обслужването на морските маршрути (вж. раздел 2.3.3).

2.3.2.2. Договорът за продажба

(66) Договорът за продажба е сключен на 30 декември 2013 г. и в него е определено прехвърлянето на дяловете на CLN на Laziomar срещу фиксирана цена от 2 272 000 EUR въз основа на независима експертна оценка, възложена от регион Лацио.

(67) Сумата отразява преди всичко стойността на дълготрайните материални активи (състоящи се от четири плавателни съда и промишлено и търговско оборудване) и стойността на продадените билети за остров Вентотене, както са вписани в счетоводния баланс на дружеството към 1 юни 2011 г.

(68) Съгласно член 4 от договора за продажба CLN е задължено да уведоми регион Лацио за всяка бъдеща продажба на дялове на Laziomar на трети страни; при такава продажба обаче CLN остава солидарно отговорно с новия купувач на Laziomar по отношение на задълженията по договора за обществена услуга.

2.3.2.3. Производства на национално равнище

(69) Резултатът от тръжната процедура за възлагане на продажбата на стопанското подразделение на Laziomar, както и на договора за обществена услуга на CLN е бил оспорен пред Регионалния административен съд на Лацио (наричан по-нататък „TAR“).

(70) Vetor S.r.l. (наричано по-нататък „Vetor“), което обслужва също така маршрута Анцио—Понца със съдове на подводни криле (линия A1), подаде молба до TAR за налагане на привременни мерки поради незаконосъобразност на тръжната процедура, която беше отхвърлена с Определение № 2995/2013. Същият съд се произнесе и по същество и отхвърли жалбата на Vetor с Решение № 467/2014. Държавният съвет потвърди горните решения в рамките на апелативно производство с Решение № 5421/2018.

2.3.3. Новият договор за обществена услуга между регион Лацио и Laziomar

2.3.3.1. Бенефициерът

(71) Както е посочено в съображение 64, CLN е подало оферта за новия договор за обществена услуга. След като печели търга, Laziomar (което е придобито от CLN, но запазва отделната си правосубектност) подписва на 15 януари 2014 г. новия договор за обществена услуга с регион Лацио за обслужването на морските маршрути.

2.3.3.2. Маршрутите

(72) Laziomar предоставя пътнически и смесени услуги (превоз на пътници, автомобили и товари), както и услуги за превоз само на товари (стоки и специални товари) съгласно режима на обществена услуга по множество маршрути за каботаж, описани по-долу: Таблица 3 Мрежа на маршрутите, обслужвани от Laziomar съгласно новия договор за обществена услуга Формия — Понца (фериботен превоз — смесена услуга) — линия T1 Формия — Вентотене (фериботен превоз — смесена услуга) — линия T2 Терачина — Понца (фериботен превоз — услуги за смесени и товарни (30) превози) — линия T3 Терачина — Вентотене (фериботен превоз — услуга за товарни превози) — линия T4 Анцио — Понца (съдове на подводни криле — услуга за пътнически превози) — линия A1 Формия — Понца (съдове на подводни криле — услуга за пътнически превози) — линия A2 Формия — Вентотене (съдове на подводни криле — услуга за пътнически превози) — линия A3

2.3.3.3. Срок на действие

(73) Новият договор за обществена услуга между регион Лацио и Laziomar е със срок на действие от десет години (2014—2024 г.).

2.3.3.4. Задълженията за извършване на обществена услуга

(74) Задълженията за извършване на обществена услуга, наложени на Laziomar, се отнасят, наред с другото, до обслужваните пристанища, вида и капацитета на плавателните съдове, предназначени за обслужваните морски линии, честотата на услугата и максималните тарифи.

2.3.3.5. Разпоредбите относно компенсацията и окончателното възлагане на поръчка

(75) Годишното базово възнаграждение въз основа на процедурата за възлагане на обществена поръчка за компенсацията по новия договор за изпълнение на задълженията за извършване на обществена услуга по морските маршрути, посочени в съображение 43, е определено от регион Лацио в размер на 14 300 550 EUR, като подлежи на преразглеждане с цел намаляване. В крайна сметка е определена сумата от 12 752 074 EUR (общо 127 520 740 EUR за 10-годишния срок на действие на договора).

(76) Съгласно член 6 от договора регион Лацио има право да коригира компенсацията, като я увеличава или намалява в зависимост от промените, свързани с действителните плавания, извършени всяка година. Размерът на компенсацията не се променя, ако броят на плаванията, извършени всяка година, е по-голям или по-малък с до 3 % от определения в договора брой. В случай на увеличения или намаления в броя, надхвърлящи 3 %, компенсацията се коригира съответно, като броят на допълнителните или недостатъчните плавания се умножи по единичната цена, посочена в офертата. През 2017 г. договорът за обществена услуга е изменен, за да се коригира размерът на компенсацията до сумата 13 524 536 EUR.

(77) Този размер на компенсацията е определен въз основа на установената в директивата на CIPE методология (вж. съображения 47—57). Предпазните мерки, предвидени в директивата на CIPE, са отразени в новия договор за обществена услуга.

(78) В договора за обществена услуга е предвидено изплащане на компенсация, която не надвишава това, което е необходимо за покриване на нетните разходи, понесени при изпълнение на задължението за извършване на обществена услуга (финансово-икономически баланс). В случай на отклонение от това равновесие, заложено в договора, в член 25 от договора за обществена услуга е предвиден механизъм за възстановяване на баланса, по който се изчисляват всички параметри, свързани с плащането на компенсацията. Ето защо, в случай че в резултат на съществена промяна (31) в икономическите параметри, на които се основава компенсацията, размерът ѝ се окаже недостатъчен за покриването на всички направени разходи за предоставяне на услугата, новият договор за обществена услуга дава възможност за преразглеждане на основните параметри на компенсацията, а именно: i) тарифната система, ii) равнището на предлаганите обществени услуги, iii) равнището на годишния таван на цената и iv) вноските за капиталови инвестиции.

(79) Съгласно член 4 (алинеи 4—6) от договора за обществена услуга компенсацията, изплащана на оператора, се намалява с 80 % в случай на прекъсване на услугата поради стачка на служителите и с 30 % в случай на други непредвидени събития, докато неизпълнението на услугите при обстоятелства, различни от стачка или непредвидени събития, ще доведе до плащане на санкции съгласно член 9 от договора за обществена услуга.

(80) Съгласно член 22 от договора за обществена услуга операторът е длъжен да въведе система за технически, икономически и управленски контрол, в съответствие с която годишните отчети за приходите и разходите, свързани с договора за обществена услуга, се изпращат на регионалния орган за проверка.

(81) В съответствие с член 4, алинея 2 от договора за обществена услуга годишната компенсация, която трябва да се изплаща на Laziomar, е оценена на 12 752 074 EUR. Въпреки това съгласно член 4, параграф 3 от договора за обществена услуга действителната цена, изплащана на Laziomar, се определя като резултата от действително предоставената продукция (т.е. цената на миля за всеки маршрут), като се вземат предвид съответните рискове (търговски и промишлени), предвидени в договора (например намаляване на компенсацията, в случай че дружеството не извършва плавания, санкции в случай на прекъсване на услугите и др.).

(82) В таблица 4 е представена компенсацията, определена въз основа на процедурата за възлагане на обществени поръчки за целия срок на действие на договора, както и компенсацията, действително изплатена на Laziomar за периода 2014—2019 г. след корекциите във връзка с извършването на плавания в съответствие с член 6 от договора за обществена услуга. Таблица 4 Компенсация с фиксиран размер, изплатена на Laziomar съгласно новия договор за обществена услуга (в EUR) за периода 2014—2019 г. Година Определена компенсация Изплатена компенсация 2014 г. 12 752 074 13 374 589 2015 г. 12 752 074 13 376 167 2016 г. 12 752 074 13 330 304 2017 г. 12 752 074 13 370 070 2018 г. 12 752 074 13 356 282 2019 г. 12 752 074 13 366 510

2.3.4. Приоритетът за акостиране

(83) В член 19б, алинея 21 от закона от 2009 г. е определено, че с оглед на гарантирането на териториално единство с островите и с оглед на техните задължения за извършване на обществена услуга дружествата от бившата Tirrenia Group, включително Laziomar, би трябвало да запазят вече разпределеното акостиране и приоритета при разпределение на новите слотове в съответствие с определените от морските органи процедури, както е установено със Закон № 84 от 28 януари 1994 г. и Морския кодекс на Италия.

2.3.5. Мерките, установени със закона от 2010 г.

(84) В закона от 2010 г. се предвижда възможността за предприятията от бившата Tirrenia Group да използват временно финансовите ресурси, които вече са предназначени (32) за обновяване и модернизиране на флота, вместо за тази цел, за покриване на належащите нужди от ликвидност. Предприятията от бившата Tirrenia Group, които са се възползвали от тази възможност, е трябвало обаче да допълнят тези целеви средства, така че все пак да могат да извършват необходимите модернизации на своите кораби. Тези модернизации са били необходими, за да се отговори на новите международни стандарти за безопасност след споразумението от Стокхолм от 1996 г. (33)

(85) По-специално въз основа на двата механизма (34) средствата, предвидени за обезпечаване на заплащането за модернизациите на цялата Tirrenia Group, са били в размер на 23 750 000 EUR. Laziomar обаче изобщо не е използвало тези механизми (вж. съображение 132).

(86) Освен това в член 1 от закона от 2010 г. се определя следното: a) срокът на първоначалните споразумения е удължен, считано от 1 октомври 2010 г., до края на процесите на приватизация на Tirrenia и Siremar (вж. също съображение 31); б) член 19б от Наредба-закон № 135/2009, преобразувана с някои изменения в закона от 2009 г., е изменен с въвеждането на алинея 24а. Съгласно тази алинея всички официални актове и операции при прилагането на разпоредбите на алинеи 1—15 от закона от 2009 г. се ползват от освобождаване от данъци. Тези алинеи са свързани с либерализацията на сектора на морския каботаж посредством приватизацията на Tirrenia Group, включително нейните подготвителни стъпки, т.е. прехвърляне на регионални дружества на съответните региони; в) за да се осигури непрекъснатост на обществената услуга и да се подпомогне процесът на приватизация на дружествата от бившата Tirrenia Group, въпросните региони могат да използват ресурсите на Fondo Aree Sottoutilizzate (наричан по-нататък „FAS“) (35) съгласно Директива № 1/2009 на CIPE от 6 март 2009 г. (36)

2.4. Производство за установяване на нарушение № 2007/4609

(87) След предварителния обмен на информация между службите на Комисията и Италия, на 19 декември 2008 г. генералният директор на Комисията, отговарящ за енергетиката и транспорта, изпрати искане за информация до Италия. Това искане се отнасяше, наред с другото, до общия преглед на маршрутите, предмет на обществена услуга към онзи момент, и предвидената от Италия мисия за обществена услуга съгласно предложените нови споразумения. Освен това от Италия беше поискано да предостави повече информация за плановете за приватизация за Tirrenia Group.

(88) В своето писмо от 28 април 2009 г. Италия отговори подробно на искането на Комисията от 19 декември 2008 г. В това писмо Италия, наред с другото, посочи следното: 1) че удължаването на срока на първоначалните споразумения до 31 декември 2009 г. е било необходимо за постигане на либерализацията на сектора на морския каботаж в Италия чрез приватизацията на Tirrenia Group; 2) че предоставената на Tirrenia Group компенсация за обществена услуга е била необходима, за да се гарантира териториално единство с островите чрез морски линии, които не са били осигурявани в задоволителна степен от частните оператори на пазара; 3) че на 10 март 2009 г. е приключил цялостен процес на рационализация на маршрутите. При този процес са взети предвид съответните социални аспекти, аспектите, свързани със заетостта, и икономическите аспекти, както и необходимостта от гарантиране на линиите от основно значение за териториалното единство, като е проведена и консултация с шестте засегнати региона. Тази рационализация би довела до намаляване на нетния разход за обществената услуга до приблизително 66 милиона евро и до съкращаването на около 600 членове на екипажите за цялата Tirrenia Group. Италия припомни също така, че рационализацията от 2009 г. е допълнила предишните усилия (през 2004, 2006 и 2008 г.) за намаляване на услугите, предоставяни от Tirrenia Group; 4) целите на рационализацията са били: i) поддържане на линиите, необходими за осигуряване на териториално единство със и между островите и континенталната част, както и гарантиране на правото на здравеопазване, обучение и мобилност, ii) рационализация на линиите, обслужвани и от частни оператори, които са предоставяли същите транспортни връзки със сходни гаранции за качество и непрекъснатост, и iii) рационализация на летните и високоскоростните линии, по които се превозват единствено пътници; 5) в писмото Италия представи общ преглед на обслужваните от дружествата от Tirrenia Group маршрути през 2008 г. и намаления брой на маршрутите, които тези дружества биха обслужвали през 2009 г. Според Италия последните посочени маршрути ще са в основата на новите споразумения, които ще бъдат сключени с новите собственици на дружествата от Tirrenia Group.

(89) На 21 декември 2009 г. генералният директор на Комисията, отговарящ за енергетиката и транспорта, изпрати писмо на Италия, в което отбелязва, наред с другото, че с оглед на коренната промяна на сектора на морския каботаж в Италия и поради значимото социално въздействие, което би имала приватизацията, ако тръжните процедури са се провеждали на основата на обикновен договор за обществена услуга, обявяването на търг на корабоплавателните дружества, на които са предоставени такива договори, е било приемливо — по принцип и като изключение — с цел да се гарантира спазването на критерия за недискриминация сред корабособствениците от Общността, установен в Регламент (ЕИО) № 3577/92 на Съвета (37) („Регламента за морския каботаж“); Комисията отбелязва, че съгласно Регламента за морския каботаж не се изисква държавите членки да приватизират дружествата си за морски транспорт, а само да либерализират този специфичен пазар.

(90) На 29 януари 2010 г. (38) Комисията изпрати официално уведомително писмо относно неправилното прилагане на Регламента за морския каботаж. В това писмо Комисията припомни, че съгласно този регламент, когато държава членка сключва договори за обществена услуга или налага задължения за извършване на обществена услуга, тя прави това на недискриминационна основа по отношение на всички корабособственици от Съюза. Съгласно член 4, параграф 3 от същия регламент съществуващите договори за обществена услуга могат да останат в сила до датата на изтичането на съответните договори. Комисията обаче отбеляза, че дружествата от Tirrenia Group са продължили да изпълняват услуги за морски транспорт след изтичането на съответните договори за обществена услуга (първоначалните споразумения). По-конкретно срокът на тези споразумения е трябвало да изтече в края на 2008 г., но той многократно е бил удължаван от Италия. Поради това Комисията прикани Италия да представи своите становища.

(91) Отново на 29 януари 2010 г. генералният директор на Комисията, отговарящ за енергетиката и транспорта, отговори на писмото на италианските органи от 22 януари 2010 г. Генералният директор подчерта, че отговорът на това писмо се отнася единствено до спазването на Регламента за морския каботаж, а не до въпроси, свързани с държавната помощ. В този контекст генералният директор посочи, че предоставените обосновки относно определени маршрути са били достатъчни, за да се разсеят изразените по-рано съмнения. Генералният директор припомни, че договорите за обществена услуга могат да обхващат само маршрути, за които е налице неефективност на пазара.

(92) На 29 март 2010 г. Италия отговори на официалното уведомително писмо на Комисията от 29 януари 2010 г.

(93) На 10 септември 2010 г. Италия информира Комисията в рамките на специална среща, че състезателната процедура за договора, включваща наред с другото и маршрутите до Понцианския архипелаг, обслужвани по това време от Caremar, също закъснява. Впоследствие със Закон № 163 от 1 октомври 2010 г. срокът на първоначалните споразумения беше удължен допълнително до приключването на процеса на приватизация на Tirrenia и Siremar (вж. също съображение 31).

(94) С оглед на това развитие на 24 ноември 2010 г. Комисията изпрати допълнително официално уведомително писмо. Във въпросното писмо Комисията посочи следното: а) срокът на първоначалното споразумение, в т.ч. с Caremar, е бил удължен автоматично и без каквато и да е състезателна процедура; б) макар прилагането на въпросните договори за обществена услуга да е продължило, не е била налице приключена състезателна процедура, в т.ч. за Caremar; в) Комисията си запазва правото да издаде мотивирано становище, ако е необходимо (като отчита всички мнения, които Италия може да представи).

(95) На 21 юни 2012 г. Комисията прие мотивирано становище относно забавянето на приватизацията на три дружества (Caremar, Laziomar и Saremar) от бившата Tirrenia Group. Тъй като тръжните процедури за другите три дружества (Tirrenia, Toremar и Siremar) са приключили през 2011 г. (39), тези дружества не са обхванати от мотивираното становище. Комисията посочи, че повече от три години след изтичането на обичайния срок на съответните първоначални споразумения Италия не е въвела състезателни процедури за възлагането на договори за обществена услуга за морски каботаж, предоставяни в т.ч. и от Laziomar. Обхватът на тези споразумения е удължен автоматично и за неопределено време, като по този начин е попречено на други корабособственици от Съюза да се конкурират за възлагането на тези договори.

(96) На 8 август 2012 г. Италия отговори на мотивираното становище, като заяви, че обявленията за тръжната процедура относно избора на дружествата, на които са възложени новите договори за обществена услуга, са били или ще бъдат публикувани скоро в Официален вестник на Европейския съюз. По-конкретно обявлението за Laziomar е публикувано на 1 август 2012 г.

(97) На 14 януари 2014 г. CLN е станало новият собственик на Laziomar и е подписало десетгодишен договор за обществена услуга за транспортни връзки до Понцианския архипелаг.

(98) С писмо от 15 юли 2016 г. Италия уведоми Комисията, че приватизацията на всички дружества от бившата Tirrenia Group е приключила. На 8 декември 2016 г. Комисията реши да прекрати производството за установяване на нарушение.

3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА И РАЗШИРЯВАНЕ НА ОБХВАТА Ѝ

3.1. Удължаването на срока на действие на първоначалното споразумение между Laziomar и Италия (40)

3.1.1. Спазване на решението по делото Altmark и наличие на помощ

(99) В решението си от 2011 г. Комисията изрази предварителното становище, че определението на задълженията за извършване на обществена услуга, включено в първоначалните споразумения по отношение на всички дружества, съставлявали бившата Tirrenia Group, не е достатъчно ясно и следователно не позволява на Комисията да заключи окончателно дали съдържа явна грешка. По-специално на този етап Комисията нямаше цялостен поглед върху действителните наложени задължения във връзка с обслужването на маршрутите, наред с другото, до Понцианския архипелаг, в сравнение с услугите, предлагани от конкурентите по някои от тези маршрути.

(100) Комисията изрази предварителното становище, че второто условие по делото Altmark (41) е изпълнено, тъй като параметрите в основата на изчислението на компенсацията са предварително установени и са спазени изискванията за прозрачност. По-специално Комисията отбеляза, че тези параметри са описани в първоначалните споразумения (за компенсация, отнасяща се за 2009 г.) и в директивата на CIPE (за компенсация след 2010 г.).

(101) Комисията обаче счете, че третото условие по делото Altmark, изглежда, не е спазено и че операторите може да са били свръхкомпенсирани за изпълнението на задачите за обществена услуга. По-конкретно Комисията изрази съмнения по отношение на пропорционалността на компенсацията, изплащана на дружествата от бившата Tirrenia Group, считано от 2009 г. нататък, като се вземе предвид липсата на ясно определение на задълженията, наложени на тези дружества. Също така Комисията изрази съмнения дали рисковата премия от 6,5 %, която се прилага след 2010 г., отразява подходящо равнище на риска, тъй като поначало изглежда, че операторите не са поемали рисковете, които обикновено се поемат при изпълнението на такива услуги.

(102) Комисията също така изрази предварителното становище, че четвъртото условия по делото Altmark не е спазено, доколкото удължаването на срока на действие на първоначалните споразумения не е било предмет на тръжна процедура. Освен това Комисията отбеляза, че не е получила никакви доказателства в подкрепа на аргумента, че операторът в действителност е предоставял въпросните услуги на най-ниската цена за общността.

(103) Поради това в решението от 2011 г. Комисията достигна до предварителното заключение, че компенсацията за обществена услуга, изплатена на операторите по време на удължаването на срока на действие на първоначалните споразумения, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Освен това Комисията изрази становището, че тази помощ следва да се счита за нова помощ.

3.1.2. Съвместимост

(104) В решението от 2011 г. Комисията изрази предварителното становище, че компенсацията за обществена услуга за периода 2009—2011 г. не попада в обхвата на решението за УОИИ от 2005 г. (42) и на рамката за УОИИ от 2005 г. (43) Поради това Комисията оцени тази мярка директно съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС и изрази съмненията си относно изпълнението на приложимите условия за съвместимост.

(105) В решението от 2012 г. Комисията изтъкна, че на 31 януари 2012 г. е влязъл в сила нов пакет за УОИИ, състоящ се от решението за УОИИ от 2011 г. (44) и рамката на УОИИ от 2011 г. (45) Комисията обаче изрази предварителното становище, че компенсацията за обществена услуга съгласно удължаването на срока на действие на първоначалните споразумения не би могла да се счита за съвместима с вътрешния пазар и за изключена от изискването за уведомяване съгласно решението за УОИИ от 2011 г.

(106) В закона от 2010 г. се предвижда удължаване на срока на действие на първоначалните споразумения от 30 септември 2010 г. до края на процеса на приватизация. В резултат на това, получената от Laziomar компенсация считано от 1 юни 2011 г. до приватизацията на дружеството е можело да бъде оценена въз основа на рамката за УОИИ от 2011 г.

3.2. Приватизацията на Laziomar

(107) В решението от 2012 г. Комисията изрази съмненията си, че тръжната процедура за продажбата на Laziomar не е била достатъчно прозрачна и безусловна, за да се гарантира, че продажбата е извършена по пазарна цена.

(108) Комисията счете, че някои от наложените при приватизацията условия може да са ограничили броя на оферентите и/или да са повлияли върху продажната цена. Комисията припомни установената си практика по отношение на продажбите на активи на държавни предприятия от държавата (или които могат да бъдат приписани на държавата в този случай): неикономическите съображения, които частен продавач не би взел предвид, като например причини, свързани с публичната политика, изисквания във връзка със заетостта или регионалното развитие, сочат наличието на държавна помощ, ако те налагат сериозни задължения върху потенциалния купувач и следователно могат да намалят продажната цена.

(109) Комисията също така счете, че т.нар. финансови изисквания, наложени в тръжната процедура за Laziomar, на практика са нарушили тръжната процедура чрез ограничаване на потенциалните оференти в рамките на съществуващите дружества за морски транспорт, като се има предвид, че в настоящия случай се е предлагало за продажба самото дружество, на което е възложен договорът за обществена услуга (46).

(110) По подобен начин Комисията изрази становището, че на техническите оферти са се присъждали точки със значително по-голяма тежест от тази за икономическите оферти (вж. съображение 62), докато цената на дяловете е била определена от публичните органи.

(111) Поради горепосочените причини Комисията стигна до предварителното заключение, че процедурата по приватизацията на Laziomar не е била достатъчно прозрачна и безусловна, за да гарантира сама по себе си, че продажбата е извършена по пазарна цена и за дяловете е получена най-високата възможна цена. Следователно на този етап Комисията не би могла да изключи, че на купувача е предоставено икономическо предимство.

(112) Комисията също така прецени въз основа на информацията, с която разполагаше при издаването на своето решение от 2012 г., че всяка помощ, която може да е предоставена в хода на процеса на приватизация, би била несъвместима.

3.3. Новият договор за обществена услуга между регион Лацио и Laziomar

3.3.1. Спазване на решението по делото Altmark, наличие на помощ и съвместимост

(113) В решенията от 2012 г. Комисията изрази предварителното становище, че компенсацията, платена на Laziomar, не отговаря на установените в решението по делото Altmark критерии и следователно представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Комисията стигна до това заключение предвид факта, че: i) конкуренти, които, изглежда, са предлагали подобни услуги, са извършвали курсове поне по някои маршрути, обслужвани от Laziomar, и не е имало на разположение достатъчно информация, която да позволи на Комисията да стигне до заключение дали УОИИ отразява действителна необходимост от обществена услуга, която не може да бъде задоволена единствено чрез пазарните механизми; ii) изчислението на компенсацията съгласно директивата на CIPE, изглежда, е довело до свръхкомпенсиране на оператора за предоставянето на обществената услуга по същите причини, които са изложение в решението от 2011 г.; и iii) четвъртият критерий по делото Altmark, изглежда, не е бил спазен, като се има предвид, че обществената услуга е била предложена на търг под условието, че спечелилият поръчката оферент ще придобие цялото дружество Laziomar. Комисията изрази становището, че ако обществената поръчка за услуги беше обявена на търг без изискването за покупката, тя би могла да доведе до по-ниска цена за общността.

3.3.2. Съвместимост

(114) Що се отнася до съвместимостта на компенсацията за Laziomar, Комисията отбеляза, че въз основа на предоставената от италианските органи информация изглежда, че решението за УОИИ от 2011 г. не е приложимо. Във всеки случай Комисията не би могла да направи заключение по отношение на приложимостта на решението за УОИИ от 2011 г., тъй като на този етап подписаният договор не е бил предоставен. Комисията не получи никаква информация (например брой на превозените пътници през двете години, предхождащи възлагането на поръчката), за да проучи останалите условия за съвместимост съгласно решението за УОИИ от 2011 г. Впоследствие Комисията оцени помощта въз основа на рамката за УОИИ от 2011 г., но установи, че има съмнения дали условията за съвместимост съгласно тази рамка са изпълнени, и прикани Италия да докаже, че това е така.

3.4. Приоритетът за акостиране

(115) В решението от 2011 г. Комисията изрази предварителното становище, че доколкото приоритетът за акостиране не се заплаща, мярката е регулаторно предимство, което не включва прехвърляне на държавни ресурси и следователно не може да се квалифицира като държавна помощ. От друга страна, ако за приоритета за акостиране се заплаща, Комисията счита, че доколкото Laziomar предоставя действителна УОИИ и този приоритет се осигурява само във връзка с маршрути, обхванати от УОИИ, той няма да доведе до допълнително икономическо предимство, тъй като той би бил присъщ на предоставянето на УОИИ. Независимо от това Комисията прикани Италия и съответните трети страни да предоставят допълнителна информация относно тази мярка.

(116) Тъй като беше изразила съмнения относно законосъобразността на задачите за предоставяне на УОИИ, Комисията не успя да достигне до заключение относно съвместимостта на мярката, в случай че тя е представлявала помощ.

3.5. Мерките, установени със закона от 2010 г.

(117) В решението от 2011 г. Комисията изрази предварителното становище, че всички мерки, определени в закона от 2010 г., представляват държавна помощ в полза на дружествата от бившата Tirrenia Group, включително Laziomar. Те включват: 1) възможното използване на средствата, заделени за модернизация на флота, с цел осигуряване на ликвидност; 2) освобождаванията от данъци, свързани с процеса на приватизация; и 3) възможното използване на ресурсите на FAS. Комисията прикани Италия да разясни дали и как всяка от тези мерки е била необходима за предоставяне на обществената услуга.

(118) Комисията изрази също така предварителното становище, че тези мерки вероятно представляват оперативна помощ, намаляваща разходите, които в противен случай Laziomar и другите дружества от бившата Tirrenia Group би трябвало да понесат сами, и поради това тези мерки следва да се считат за несъвместими с вътрешния пазар.

4. МНЕНИЯ НА ИТАЛИЯ

4.1. Относно задълженията за извършване на обществена услуга и конкурентната среда

(119) Италия предостави списък (подкрепен със съответните нормативни документи) с маршрутите, обслужвани от Caremar и впоследствие от Laziomar, които са предмет на задължения за извършване на обществена услуга, включително сезонната честота и разписанията, конкурентната среда и причините, водещи до тези задължения за извършване на обществена услуга.

(120) По отношение на съществуването на действителна УОИИ Италия отбеляза, че горепосочените задължения за извършване на обществена услуга са били предвидени с цел запазване на териториално единство и на връзките между континенталната част и островите и осигуряване на доставките на храна, включително на специални товари, необходими за правилното функциониране на обществените и социалните услуги за островите. Тази услуга също така допринася за икономическото развитие на островите, като същевременно гарантира основните потребности от мобилност на островните общности през цялата година и осигурява спазването на конституционното право на териториално единство. (47)

(121) Що се отнася до конкурентната среда, Италия предостави информация, показваща, че Laziomar е единственият оператор, който плава по маршрутите през цялата година, като конкуренция по някои от тези маршрути има единствено по време на активния сезон. Предвид горепосоченото Италия е на мнение, че услугата, предлагана от Laziomar, не може да бъде заменена и че гаранцията за териториално единство не би могла да бъде постигната единствено чрез пазарните механизми.

4.2. Относно приватизацията на Laziomar

4.2.1. Относно продажната цена на Laziomar

(122) Според Италия приватизацията на Laziomar е била свързана с прехвърляне на целия дялов капитал на дружеството чрез процедура за възлагане на обществена поръчка, организирана от регион Лацио. Тази процедура допълнително включва едновременното възлагане на морски обществени услуги в Понцианския архипелаг за период от 10 години с цел да се запази териториалното единство.

(123) Регион Лацио е поръчал независима експертна оценка (вж. съображения 66 и 67), за да се оценят правните и икономическите аспекти на продажбата на Laziomar. Според Италия в тази оценка са изложени ясно и сбито процедурите, които са следвани, за да се определи пазарната стойност на дяловия капитал на Laziomar.

4.2.2. Относно прозрачния и недискриминационен характер на процедурата

(124) Италия подчерта, че процедурите са проведени в съответствие с правните принципи на прозрачност и недискриминация. Тя твърди, че и на седемте страни, които са били допуснати до следващия етап на процедурата за възлагане на обществена поръчка, е била предоставена съответната информация, необходима им, за да подадат своите оферти, включително „правилата относно обществените поръчки“ и приложенията към тях, „договора за предоставяне на услуга“ и приложенията към него и „договора за прехвърляне на дяловете“ и приложенията към него.

(125) Италия освен това твърди, че регион Лацио е премахнал от поканата за представяне на оферти финансовите изисквания за допустимост, които биха направили възможно участието в тръжната процедура само за корабоплавателни дружества (вж. съображение 109). С цел да се даде възможност за възможно най-широко участие в тръжната процедура, в поканата за участие в търг допълнително изрично се позволява на оферентите да участват в съвместна форма чрез временни обединения на оференти, консорциуми или ЕОИИ.

(126) Що се отнася до съмненията на Комисията по отношение на факта, че техническите оферти са имали значително по-голяма тежест в сравнение с икономическите оферти (т.е. съответно 70 и 30 точки), Италия се позовава на Решение № 782/2017 от 30 март 2017 г. на Държавния съвет (48), в което се посочва, че когато прилага този критерий, възложителят следва „да наблегне на качествените елементи на офертата и да подбере критерии, които ще осигурят ефективно конкурентно сравнение на техническите профили. За тази цел той следва да определи максималния брой точки, предвидени за икономическата оферта, за да гарантира, че този елемент няма да вземе превес над останалите“.

(127) Ето защо според Италия различната тежест е направила възможно да бъдат оценени по последователен начин качествените елементи на офертите и да се възпрепятства преразглеждане на цената в посока прекомерно намаление, което трудно би могло да се поддържа, без да се пожертва качеството на обществената услуга. Освен това тя е позволила и постигането на значителни икономии на разходи за регион Лацио, като се има предвид, че на спечелилия търга участник е била възложена поръчка, въз основа на която той е щял да извършва обществената услуга срещу сума на компенсацията, която е с 10,8 % по-ниска в сравнение с базовата цена (вж. съображение 75).

4.3. Относно съответствието на удължението на първоначалното споразумение и на новия договор за обществена услуга с условията по делото Altmark

(128) Италия твърди, че четирите критерия по делото Altmark са изпълнени както за периода 2011—2013 г., така и за периода 2014—2024 г., поради следните причини: — първият и вторият критерий по делото Altmark не бяха оспорени от Комисията в нейното решение от 2012 г.; — що се отнася до третия критерий по делото Altmark и съмненията, изразени от Комисията в решението ѝ от 2011 г., че рисковата премия от 6,5 %, предвидена в директивата на CIPE, изглежда, не отразява подходящо равнище на риска (съображения 206—207), Италия се позовава на решението на Комисията от 13 юни 2017 г. относно бърза пътническа морска линия в Италия между Месина и регион Калабрия, в което методиката за изчисляване, при която като очаквано възнаграждение се използва фиксирана ставка от 8 %, не е била оспорена (49). По-специално в последния случай Комисията е приела ставка от 8 %, която се състои от рисковата премия от 6,5 %, посочена в директивата на CIPE, предвид факта, че договорът не включва предоставяне на изключителни права, плюс допълнително увеличение от 1,5 % с оглед на краткия срок на договора. Освен това, като се позовава на новия договор за обществена услуга, Италия твърди, че всякакви мерки за възстановяване на икономическия и финансовия баланс биха могли да се прилагат единствено в случай на промяна в нетните приходи с повече от 3 %, а всяко намаление под 3 % би било поето от Laziomar. В резултат на това се избягва всяко възможно свръхкомпенсиране; и — Италия счита, че четвъртият критерий по делото Altmark също е изпълнен, като се вземе предвид, че възлагането на договора за обществена услуга е било предмет на прозрачна и състезателна процедура за възлагане на обществена поръчка, която създава условия за избор на оферента, способен да предостави услугите при най-ниските възможни разходи. Освен това, що се отнася до обвързването на новия договор за услуги с приватизацията на Laziomar, Италия твърди, че сумата за продажбата на Laziomar, предвидена в тръжната процедура, представлява само около 1,4 % от общата сума, определена за обществената услуга (т.е. от общата компенсация в размер на 127 520 740 EUR за 10-годишния период на договора). По този начин тя не изглежда да има някакво значително въздействие върху резултата от подбора на оферент по отношение на цената на услугата.

4.4. Относно приоритета за акостиране

(129) По отношение на приоритета за акостиране (вж. съображение 83) Италия твърди, че той е оправдан от необходимостта да се предоставя обществена услуга и че на Laziomar не е предоставено икономическо предимство, което би означавало и загуба на държавни ресурси.

(130) Според Италия всички фериботни оператори плащат редовни такси на съответните пристанищни органи за акостиране. Италия твърди също така, че този приоритет за акостиране е бил приложим само за маршрутите, предмет на обществена услуга, и че Laziomar не е плащало и не плаща допълнителна такса за този приоритет за акостиране, тъй като поради задачата му за предоставяне на обществена услуга пристанищата биха му дали право да избира първо места за акостиране дори при липса на такъв официален приоритет.

4.5. Относно мерките, установени със закона от 2010 г.

(131) По същия начин, що се отнася до мерките, установени със закона от 2010 г. (вж. съображения 84, 85 и 86), Италия твърди, че на Laziomar не са разпределени ресурси и то не се е възползвало, нито ще се възползва в бъдеще от тези мерки.

(132) В този контекст Италия твърди, че на Caremar, което по това време самò е обслужвало маршрутите за каботаж в Понцианския архипелаг, са разпределени и то ефективно е използвало финансовите ресурси, за които вече е поет ангажимент със Закон № 102/2009. По-специално на Caremar са били отпуснати 1 410 000 EUR за модернизиране на два от плавателните съдове, които по-късно са прехвърлени безплатно на Laziomar (Quirino и Tetide). Тя също така твърди, че тези средства не са използвани с цел осигуряване на ликвидност.

(133) Що се отнася до свързаните с процеса на приватизация освобождавания от данъци, Италия твърди, че мярката не е приложена по отношение на корпоративния подоходен данък, тъй като прехвърлянията на Caremar, Saremar и Toremar на регионите са извършени безвъзмездно. Следователно при липсата на каквото и да е заплащане член 86, алинея 1, буква а) от Закона за консолидирания подоходен данък по отношение на капиталовите печалби в случай на прехвърляне на активи срещу заплащане не се прилага. По отношение на ДДС Италия отбелязва, че прехвърлянията на Caremar, Saremar и Toremar представляват сделки, които са освободени от ДДС съгласно член 10, алинея 1, точка 4) от Президентски указ № 633 от 26 октомври 1972 г. По отношение на косвените данъци, различни от ДДС, Италия подчертава, че целта на предвиденото в закона от 2010 г. освобождаване е опростяване на административните процедури. От гледна точка на данъчното облагане ефектите от освобождаванията могат да се считат за незначителни и с малко въздействие по отношение на данъци, които се начисляват по единни ставки. Това се отнася по-конкретно до облагането с данък при вписване (168 EUR за документ), кадастралните и ипотечните данъци (168 EUR за всеки) и гербовия налог (14,62 EUR за четири страни).

(134) По отношение на ресурсите от FAS Италия твърди, че Laziomar не е получило никакво предимство от този фонд. Освен това тя е разяснила, че ресурсите на FAS не са били използвани за допълнителна компенсация за дружествата от бившата Tirrenia Group, включително Laziomar. Вместо това тези ресурси са били предоставени за допълване на бюджетните кредити, отпуснати за изплащане на компенсациите за обществена услуга на дружествата от бившата Tirrenia Group, в случай че тези бюджетни кредити се окажат недостатъчни. Италия отбелязва, че с член 1, алинея 5б от Наредба-закон № 125/2010 на регионите е предоставена възможност да използват ресурсите на FAS, за да финансират (част от) обичайната компенсация за обществена услуга и по този начин да осигурят непрекъснатост на морските обществени услуги. Освен това Италия пояснява, че съгласно член 26 от Наредба-закон № 185/2008 за Tirrenia Group са заделяни 65 милиона евро през всяка от годините 2009, 2010 и 2011 и съответно 195 милиона евро са били привлечени от ресурсите на FAS. Тези средства впоследствие са били преведени по сметката на Министерството на транспорта, предназначена за изплащане на компенсацията за обществена услуга на дружествата от бившата Tirrenia Group (Tirrenia, Siremar, (към онзи момент) Caremar, Toremar и Saremar). Следователно тази мярка би се отнасяла само до разпределяне на ресурси в държавния бюджет на Италия за изплащане на компенсациите за обществена услуга.

4.6. Относно правилата за изчисляване на компенсацията за периода 2011—2019 г. и относно рисковата премия от 6,5 %, предвидена в директивата на CIPE, считано от 2010 г.

(135) Италия твърди, че до 14 януари 2014 г. параметрите, използвани за изчисляване на компенсацията, изплащана на Laziomar, са били онези, определени в директивата на CIPE. Считано от 15 януари 2014 г., компенсацията се определя в договора за обществена услуга въз основа на методологията, посочена в директивата на CIPE, като се взема предвид и икономическата оферта, представена от купувача на Laziomar — CLN, в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка.

(136) Италия обаче разяснява, че тъй като със закона от 2009 г. е въведена пределна стойност на размера на компенсацията, е решено изчисляването на практика да се опрости чрез прилагането на ставка от 6,5 % като фиксирана норма на възвръщаемост на капитала. Този опростен подход се е прилагал при удължаването на срока на първоначалното споразумение и все още се прилага съгласно новия договор за обществена услуга с Laziomar.

(137) Освен това според Италия фиксираната норма на възвръщаемост на капитала от 6,5 % се счита за подходяща, като се има предвид, че механизмът за възстановяване на баланса, предвиден в член 25 от договора (вж. съображение 78), е много строг за прилагане. Освен това подобен механизъм (например преразглеждане на годишния таван на цената) не би могъл да се прилага в случаите, когато бенефициер, като Laziomar, е недостатъчно компенсиран.

(138) В таблица 5 Италия представя елементите, които са били взети предвид за изчисляването на рисковата премия за Laziomar през периода 2011—2019 г.: Таблица 5 Възвръщаемост на капиталовите инвестиции на Laziomar за периода 2011—2019 г. (в хиляди EUR) 2011 г. 2012 г. 2013 г. 2014 г. 2015 г. 2016 г. 2017 г. 2018 г. 2019 г. Дълготрайни материални и нематериални активи […] […] […] […] […] […] […] […] […] Материални запаси […] […] […] […] […] […] […] […] […] Клиентски и търговски кредити […] […] […] […] […] […] […] […] […] Задължения към доставчиците […] […] […] […] […] […] […] […] […] Нетен инвестиран капитал […] […] […] […] […] […] […] […] […] Възвръщаемост на капитала (6,5 %) […] […] […] […] […] […] […] […] […]

4.7. Относно съответствието на новия договор за обществена услуга с решението за УОИИ от 2011 г.

(139) Дори и Италия да счита, че изплатената на Laziomar компенсация за обществена услуга съгласно новия договор за обществена услуга не представлява държавна помощ, тя се е аргументирала също и защо тази мярка би била в съответствие с решението за УОИИ от 2011 г., ако представляваше помощ.

(140) В своя отговор Италия твърди, че решенията за УОИИ както от 2005 г., така и от 2011 г., са приложими, като се има предвид, че сключването на договора за обществена услуга е било предвидено в член 19б от закона от 2009 г., както и в указа на регион Лацио.

(141) Италия предостави данни за годините 2012 и 2013, показващи, че средногодишният брой на пътниците не е надхвърлил прага от 300 000 пътници, посочен в член 2, параграф 1, буква д) от решението за УОИИ от 2011 г., по всеки от разглежданите маршрути за плаване през двете финансови години, предшестващи тази, през която УОИИ е възложена на Laziomar (т.е. 240 430 пътници през 2012 г. и 254 167 пътници през 2013 г.).

4.8. Относно съответствието на новия договор за обществена услуга с рамката за УОИИ от 2011 г.

(142) Италия твърди, че обществената услуга, възложена на Laziomar, представлява действителна УОИИ, основана на акт за възлагане, т.е. договор за обществена услуга, който съдържа и описва съдържанието и продължителността на задълженията за извършване на обществена услуга, съответната територия, механизма на компенсация и параметрите за изчисляване на компенсацията.

(143) Освен това според Италия компенсацията не надвишава необходимото за покриване на разходите, направени при изпълнението на задълженията за извършване на обществена услуга, тъй като размерът на компенсацията е определен в рамките на тръжна процедура въз основа на критериите, определени в Директивата за предприятията с държавно участие в капитала, докато договорът предвижда система за наблюдение, за да се избегне свръхкомпенсация.

(144) По същия начин, що се отнася до нормата на възвръщаемост, Италия се позовава на решението на Комисията от 13 юни 2017 г. (по дело SA.42710) (вж. съображение 128), в което Комисията не оспорва норма на възвръщаемост, по-висока от 6,5 % (т.е. 8 %).

5. ОЦЕНКА

5.1. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС

(145) Член 107, параграф 1 от ДФЕС предвижда, че „всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.

(146) Определените в член 107, параграф 1 от ДФЕС критерии са кумулативни. Поради това, за да се определи дали мерките, за които е отправено уведомление, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, трябва да са изпълнени всички посочени по-горе условия. По-специално финансовата подкрепа следва: а) да е предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка; б) да поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки; в) да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията; и г) да засяга търговията между държавите членки.

(147) Комисията отбелязва, че приоритетът за акостиране, който се прилага само по отношение на маршрути, предмет на обществена услуга, е неразривно свързан с извършването на УОИИ от Laziomar и неговия приобретател CLN. Поради това тази мярка ще бъде оценена съвместно със съответната компенсация за обществена услуга, предоставена на тези дружества (вж. раздели 5.1.1 и 5.1.2).

(148) Освен това Комисията отбелязва, че новият договор за обществена услуга между Италия и Laziomar следва да се оценява съвместно с приватизацията на Laziomar. Подобна съвместна оценка е подходяща, тъй като по същество Италия е организирала процедурата за обществена поръчка за възлагането на новия договор за обществена услуга така, че спечелилият поръчката оферент да трябва да придобие целия дялов капитал на Laziomar, за да изпълни задълженията за извършване на обществена услуга, определени в този договор за обществена услуга.

5.1.1. Удължаването на срока на действие на първоначалното споразумение между Laziomar и Италия

5.1.1.1. Държавни ресурси

(149) Италия е възложила на Laziomar обслужването на морските маршрути, както е описано подробно в първоначалното споразумение, чийто срок на действие е удължен. Първоначалното споразумение е сключено с държавата и произтичащата компенсация за обществена услуга за Laziomar се е изплащала от държавния бюджет. Следователно компенсацията за обществена услуга за Laziomar може да бъде приписана на държавата и се предоставя чрез ресурси на държавата.

(150) Комисията отбелязва, че според Италия всички фериботни оператори плащат на съответните пристанищни органи редовни такси за акостиране, но Laziomar не е плащало никаква допълнителна такса за приоритета за акостиране. Въпреки това Комисията счита, че по принцип Италия е можела да реши да наложи допълнителна такса за приоритета за акостиране и като не е направила това, е загубила приходи за държавата. Освен това, тъй като приоритетът за акостиране се предоставя по закон (вж. съображение 83), той може да бъде приписан на държавата.

5.1.1.2. Избирателност

(151) За да бъде квалифицирана като държавна помощ, дадена мярка трябва да бъде избирателна. Компенсацията за обществена услуга за извършването на въпросните морски услуги се предоставя единствено на Laziomar, следователно тя е избирателна. Тъй като приоритетът за акостиране се предоставя единствено на дружествата от бившата Tirrenia Group, включително Laziomar, той също е избирателен.

5.1.1.3. Икономическо предимство

(152) Комисията припомня, че компенсациите за обществена услуга, предоставени на дадено дружество, може да не представляват икономическо предимство при някои строго определени условия.

(153) По-специално в решението си по делото Altmark (50) Съдът е постановил, че доколкото държавната намеса трябва да се приема като компенсация, представляваща насрещната престация за извършените доставки на услуги от предприятията бенефициери, за да изпълняват задълженията за извършване на обществена услуга по такъв начин, че в действителност тези предприятия не се възползват от финансово предимство и посочената намеса следователно няма за последица да ги постави в по-благоприятно конкурентно положение спрямо предприятията, които ги конкурират, подобна намеса не попада в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС.

(154) Съдът обаче е разяснил също така, че за да се избегне в конкретен случай квалификацията на такава компенсация за обществена услуга като държавна помощ, трябва да бъдат изпълнени четирите кумулативни критерия („критериите по делото Altmark“), които са обобщени по-долу: — предприятието бенефициер трябва да бъде действително натоварено с изпълнението на задължения за извършване на обществена услуга и тези задължения трябва да бъдат ясно определени („първи критерий по делото Altmark“); — параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, трябва да бъдат предварително установени по обективен и прозрачен начин („втори критерий по делото Altmark“); — компенсацията не може да надвишава необходимото за покриване изцяло или отчасти на разходите, направени при изпълнението на задължението за извършване на обществена услуга, като се имат предвид свързаните с него приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения („трети критерий по делото Altmark“); — когато в конкретен случай изборът на предприятието, което да бъде натоварено да изпълнява задължения за извършване на обществена услуга, не е направен в рамките на процедура по възлагане на обществена поръчка, която създава условия за избор на оферента, способен да предостави тези услуги на най-ниската цена за общността, равнището на необходимата компенсация трябва да бъде определено въз основа на анализ на разходите, които едно типично предприятие, добре управлявано и осигурено с подходящите транспортни средства, за да може да изпълни необходимите изисквания на обществената услуга, би направило, за да изпълни тези задължения, като се отчитат съответните приходи и разумна печалба за изпълнение на задълженията („четвърти критерий по делото Altmark“).

(155) В своето Съобщение за прилагането на правилата на Европейския съюз към компенсацията, предоставена за предоставянето на услуги от общ икономически интерес („Съобщението за УОИИ“), Комисията уточни начина, по който се прилагат критериите по делото Altmark (51).

(156) Като се има предвид, че критериите по делото Altmark трябва да бъдат изпълнени кумулативно, неизпълнението на който и да било от тези критерии ще доведе Комисията до заключението, че оценяваната мярка предоставя икономическо предимство на бенефициера. Следователно Комисията първо ще оцени спазването на четвъртия критерий по делото Altmark.

(157) В четвъртия критерий по делото Altmark се предвижда, че компенсацията трябва да бъде минимално необходимата, за да не бъде квалифицирана като държавна помощ. Този критерий се счита за изпълнен, ако бенефициерът на компенсацията за обществена услуга е избран вследствие на тръжна процедура, която създава условия за избор на оферента, способен да предостави услугите на най-ниската цена за общността, или, в случай че това не е така, ако компенсацията е изчислена с оглед на разходите на ефективно предприятие.

(158) За нито едно от удължаванията на срока на действие на първоначалното споразумение в периода от 1 юни 2011 г. до 14 януари 2014 г. Laziomar не е избрано след публична процедура за възлагане на обществена поръчка. Италия просто е продължила системата, която вече е била в сила, като по този начин дава право на предварително установения оператор да продължи да получава компенсация за изпълнението на задълженията за извършване на обществена услуга.

(159) Освен това Италия не предостави на Комисията никакви данни, че равнището на необходимата компенсация е било определено въз основа на анализ на разходите, които едно типично предприятие, добре управлявано и осигурено с подходящите транспортни средства, за да може да изпълни необходимите изисквания на обществената услуга, би направило, за да изпълни тези задължения, като се отчитат съответните приходи и разумна печалба за изпълнение на задълженията.

(160) Поради това Комисията заключава, че в настоящия случай четвъртият критерий по делото Altmark не е изпълнен.

(161) С оглед на това, че в настоящия случай четирите условия по делото Altmark не са спазени кумулативно, Комисията достига до заключението, че компенсацията за обслужване на морските маршрути съгласно първоначалното споразумение, чийто срок на действие е удължен, предоставя икономическо предимство на Laziomar.

(162) По отношение на приоритета за акостиране Комисията първо припомня, че в поне два от случаите италианският компетентен орган — AGCM, е преценил, че тази мярка има икономическа стойност (52). Въпреки това Laziomar не плаща никаква такса за приоритета за акостиране (вж. съображение 130). Освен това Комисията отбелязва, че поне на теория приоритетът за акостиране има потенциал да намали разходите на оператора (например тъй като гарантираното акостиране би могло да намали времето за чакане в пристанищата и следователно да доведе до по-ниски разходи за гориво) или да увеличи приходите му (например поради това, че някои разписания могат да доведат до по-голямо търсене от страна на пътниците). В действителност, доколкото приоритетът за акостиране позволява по-бърза процедура за заставане на док, ползвателите на фериботната услуга могат да предпочетат фериботен оператор, който се възползва от тази мярка. Дори ако тези ефекти биха се реализирали само при ограничени обстоятелства или биха били сравнително малки, приоритетът за акостиране би могъл все пак да представлява икономическо предимство за Laziomar.

5.1.1.4. Ефект върху конкуренцията и търговията

(163) Когато предоставена от държава членка помощ укрепва положението на дадено предприятие в сравнение с това на други предприятия, конкуриращи се в рамките на вътресъюзната търговия, последните трябва да се считат за засегнати от тази помощ (53). Достатъчно е бенефициерът на помощта да се конкурира с други предприятия на отворени за конкуренция пазари (54).

(164) В настоящия случай бенефициерът извършва дейност в конкуренция с други предприятия, които предоставят услуги за морски транспорт в Съюза, по-специално след влизането в сила на Регламент (ЕИО) № 4055/86 на Съвета (55) и на Регламента за морския каботаж, с които се либерализират съответно пазарите на международния морски транспорт и на морския каботаж. Фактът, че към онзи момент Laziomar е било единственият оператор по някои от тези маршрути, не означава, че други (международни) оператори не са можели да проявят интерес да предлагат подобни услуги за морски транспорт. Следователно компенсацията за обслужването на морски маршрути, обхванати от първоначалното споразумение, чийто срок на действие е удължен, може да засегне търговията в Съюза и да наруши конкуренцията в рамките на вътрешния пазар. По същите причини това заключение се отнася и за приоритета за акостиране.

5.1.1.5. Заключение

(165) Тъй като са изпълнени всички критерии, посочени в член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията заключава, че както компенсацията за обществена услуга, платена въз основа на неколкократното удължаване на срока на действие на първоначалното споразумение, така и приоритетът за акостиране за маршрутите, предмет на обществена услуга, представляват държавна помощ в полза на Laziomar.

5.1.1.6. Нова или съществуваща помощ

(166) На първо място Комисията отбелязва, че в настоящото решение не се оценява компенсацията, платена на (към онзи момент) Caremar за изпълнението на задълженията за извършване на морска обществена услуга до края на 2008 г. Оценката на тази компенсация и това дали тя може или не може да бъде квалифицирана като съществуваща помощ въз основа на член 4, параграф 3 от Регламента за морския каботаж ще бъде предмет на отделно решение на Комисията (56).

(167) В съответствие с член 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета (57) нова помощ означава „всяка помощ, т.е. схеми за помощ и индивидуална помощ, които не са съществуваща помощ, включително измененията на съществуваща помощ“. Освен това член 108, параграф 3 от ДФЕС предвижда, че Комисията следва да бъде уведомявана в разумен срок за плановете за предоставяне на нови помощи или за изменение на съществуващи помощи, като те не могат да бъдат приведени в действие, докато процедурата не доведе до постановяването на окончателно решение (58). В съответствие с позицията на съдилищата на ЕС (59) Комисията счита, че изменението (т.е. удължаването) на срока на действие на схема за помощ, която има ясен краен срок (т.е. 31 декември 2008 г.), е достатъчно да я превърне в нова помощ, независимо дали са изменени или не други характеристики на мярката.

(168) Поради горепосочените причини Комисията счита, че независимо дали компенсацията, предоставена на (към онзи момент) Caremar до края на 2008 г., е била квалифицирана като съществуваща помощ (60), компенсацията за обществена услуга, изплатена на Laziomar въз основа на последвалото продължение на първоначалното споразумение следва да се счита за нова помощ. Това заключение се отнася и за приоритета за акостиране.

5.1.2. Възлагане на новия договор за обществена услуга, обвързан с продажбата на стопанското подразделение на Laziomar

(169) За да се достигне до заключение дали възлагането на новия договор за обществена услуга, обвързан с продажбата на стопанското подразделение на Laziomar, представлява предимство за Laziomar и неговия приобретател по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията трябва да оцени спазването на критериите по делото Altmark (вж. съображение 154).

5.1.2.1. Първи критерий по делото Altmark

(170) Комисията припомня, че съгласно правото на Съюза няма унифицирано и точно определение на услуга, която може да представлява УОИИ, нито по смисъла на първото условие по делото Altmark, нито по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС (61). Точка 46 от съобщението е формулирана, както следва: „При липса на конкретни правила на Съюза, определящи обхвата за съществуването на УОИИ, държавите членки разполагат с голяма свобода да определят дадена услуга като УОИИ и да предоставят компенсация на доставчика на услугата. Компетентността на Комисията в това отношение се ограничава до проверка на това държавата членка да не е допуснала явна грешка при определянето на услуга като УОИИ и до оценка на всякаква държавна помощ, произтичаща от компенсацията. Когато съществуват специфични правила на Съюза, преценката на държавите членки е обвързана и от тези правила, без да се засяга задължението на Комисията да проведе оценка на това дали УОИИ е била правилно определена за целите на контрола на държавната помощ“.

(171) Следователно националните органи имат право да приемат, че определени услуги са от общ интерес и трябва да се изпълняват чрез задължения за извършване на обществена услуга, за да се осигури защитата на обществения интерес, когато пазарните механизми не са достатъчни, за да се гарантира, че те се предоставят на необходимото равнище или при изискваните условия.

(172) В областта на каботажа подробните правила на Съюза, уреждащи задълженията за извършване на обществена услуга, са определени в Регламента за морския каботаж, а по отношение на целта за оценка на потенциалната държавна помощ за предприятия, които се занимават с морски превоз — в Насоките на Общността относно държавната помощ за морския транспорт („Насоките за морския транспорт“) (62).

(173) Член 4, параграф 1 от Регламента за морския каботаж гласи: „Държава членка може да сключва договори за обществени услуги с корабоплавателни дружества, които участват в редовни услуги до, от и между острови, или да им налага задължения за обществени услуга като условие за предоставяне на каботажни услуги. Когато държава членка сключва договори за обществена услуга или налага задължения за обществена услуга, тя прави това на недискриминационна основа по отношение на всички собственици на кораби от Общността“.

(174) В член 2, параграф 3 от Регламента за морския каботаж е определено, че договорът за обществена услуга може да обхваща: транспортни услуги, отговарящи на установените норми за непрекъснатост, регулярност, капацитет и качество, допълнителни транспортни услуги, транспортни услуги при определени цени и условия, най-вече за някои категории пътници или за някои маршрути, и приспособяване на услугите към действителните нужди.

(175) Съгласно раздел 9 от Насоките за морския транспорт „могат да се налагат задължения за извършване на обществена услуга или да се сключват договори за обществена услуга (ДОУ) за услугите, посочени в член 4 от Регламент (ЕИО) № 3577/92“, т.е. за включените в разписанието услуги от, до и между островите.

(176) От установената съдебна практика произтича, че задълженията за извършване на обществена услуга могат да бъдат налагани само ако са обосновани от необходимостта да се осигурят подходящи редовни услуги за морски превоз, които не могат да бъдат гарантирани единствено от пазарните механизми (63). В съобщението за тълкуване на Регламента за морския каботаж (64) се потвърждава, че „задълженията за обществени услуги по определени маршрути се определят не от собствениците на кораби, а от държавите членки (включително регионалните и местните органи, по целесъобразност). По-специално такива задължения могат да бъдат предвидени за редовни (по разписание) услуги за островен каботаж в случай на невъзможност на пазара да предостави услуги на задоволително равнище“. Освен това в член 2, параграф 4 от Регламента за морския каботаж задълженията за извършване на обществена услуга се определят като задължения, които „въпросният корабособственик от Общността, ако отчита собствения си търговски интерес, не би поел или не би поел в същата степен, или при същите условия“.

(177) В съответствие със съдебната практика (65), за да провери дали е налице реална нужда от обществена услуга и дали тя е била необходима и пропорционална и следователно дали е спазен първият критерий по делото Altmark, Комисията ще оцени: 1) дали е налице търсене от страна на потребителите; 2) дали това търсене не е можело да бъде задоволено от пазарните участници при липса на задължение в този смисъл, определено от публичните органи (наличие на неефективност на пазара); 3) дали прибягването до обикновени задължения за извършване на обществена услуга е било недостатъчно за преодоляването на тази липса (водещ до най-малко вреди подход).

1) Търсене от страна на потребителите

(178) В този случай на Laziomar е възложено да предоставя услуги за пътнически, смесени и товарни превози по множество линии, представени в таблица 9. Задълженията за извършване на обществена услуга, наложени на Laziomar, се отнасяха до обслужваните пристанища, вида и капацитета на плавателните съдове, предназначени за морските транспортни връзки, обслужвани в рамките на режима на обществена услуга, честотата на услугата и максималните тарифи, които трябва да се начисляват.

(179) Както е посочено в съображение 120, Италия е наложила определените в новото споразумение задължения за извършване на обществена услуга, главно i) за да осигури териториалното единство между континенталната част и островите и ii) за да допринесе за икономическото развитие на съответните острови чрез редовни и надеждни услуги за морски превоз. Комисията счита, че това действително са легитимни цели от обществен интерес.

(180) В исторически план целите, преследвани от Италия, не са постигани единствено чрез взаимодействието на пазарните механизми. Всъщност задоволителното равнище на тези услуги обикновено се гарантира чрез задълженията за извършване на обществена услуга, наложени за тази цел на дружествата от бившата Tirrenia Group и залегнали в първоначалните споразумения. Действително Комисията изтъква, че въпросните маршрути са били обслужвани в продължение на много години, т.е. най-малкото след влизането в сила на първоначалното споразумение, като в голяма степен са останали непроменени. Италия и по-специално съответните регионални органи считат, че тези услуги са били (и продължават да бъдат) необходими за задоволяване на търсенето от страна на потребителите.

(181) По отношение на маршрутите само за товарен превоз (т.е линия T3 и линия T4) Комисията припомня, че Общият съд вече е установил (66), че за да може да бъде квалифицирана като услуга от общ икономически интерес, разглеждан