Съдържание

1. Процедура 5

2. Контекст и описание на разследваните мерки 7

2.1. Обща рамка 7

2.1.1. Първоначалните споразумения 7

2.1.2. Удължаването на срока на действие на първоначалните споразумения 7

2.1.3. Приватизацията на Siremar и сключването на новото споразумение 8

2.2. Мерки, попадащи в обхвата на решенията от 2011 и 2012 г. 9

2.3. Подробно описание на мерките, предмет на настоящото решение 9

2.3.1. Удължаването на срока на действие на първоначалното споразумение между държавата и Siremar 9

2.3.2. Неправомерно продължаване на помощта за оздравяване за Siremar 12

2.3.3. Приватизацията на Siremar, насрещната гаранция и увеличаването на капитала на CdI 13

2.3.4. Новото споразумение 20

2.3.5. Приоритетът за акостиране 22

2.3.6. Мерките, установени със закона от 2010 г. 22

2.4. Производство за установяване на нарушение № 2007/4609 22

3. Основания за откриване на процедурата и за разширяване на обхвата ѝ 25

3.1. Удължаването на срока на действие на първоначалното споразумение между държавата и Siremar 25

3.1.1. Спазване на решението по делото Altmark и наличие на помощ 25

3.1.2. Съвместимост 26

3.2. Неправомерно продължаване на помощта за оздравяване за Siremar 26

3.3. Приватизацията на Siremar, насрещната гаранция и увеличаването на капитала на CdI 26

3.3.1. Приватизацията на Siremar 26

3.3.2. Насрещната гаранция 27

3.3.3. Увеличаването на капитала на CdI 27

3.3.4. Съвместимост 27

3.4. Новото споразумение между италианската държава и CdI 27

3.5. Приоритетът за акостиране 28

3.6. Мерките, установени със закона от 2010 г. 28

4. Мнения на Италия 28

4.1. Относно задълженията за обществена услуга и конкурентната среда 28

4.2. Относно потенциалното неправомерно продължаване на помощта за оздравяване на Siremar 29

4.3. Относно приватизацията на стопанското подразделение Siremar 30

4.3.1. Относно прозрачния и недискриминационен характер на процедурата 30

4.3.2. Относно продажбата на активите, които не попадат в обхвата на стопанското подразделение Siremar 30

4.3.3. Относно обвързването на активите на стопанското подразделение Siremar с ново споразумение 31

4.3.4. Относно назначаването на независим експерт 31

4.3.5. Относно прозрачността на процедурата 31

4.3.6. Относно първия и втория доклад на Ecorys 31

4.3.7. Относно националните съдебни спорове и окончателната продажба на SNS 32

4.4. Относно съответствието на новото споразумение с критериите по делото Altmark 33

4.5. Относно определената в директивата на CIPE рискова премия от 6,5 %, считано от 2010 г. 33

4.6. Относно съответствието на новото споразумение с решението за УОИИ от 2011 г. 34

4.7. Относно насрещната гаранция 34

4.8. Относно приоритета за акостиране 35

4.9. Относно мерките, установени със закона от 2010 г. 35

4.10. Относно липсата на икономическа приемственост между Siremar под ИУ и CdI 36

5. Мнения на заинтересованите страни 37

5.1. Мнения от Siremar под извънредно управление 37

5.1.1. Относно производството за установяване на нарушение № 2007/4609 37

5.1.2. Относно удължаването на срока на действие на първоначалното споразумение 37

5.1.3. Относно потенциалното неправомерно продължаване на помощта за оздравяване на Siremar 38

5.1.4. Относно новото споразумение 39

5.1.5. Относно приватизацията на Siremar и насрещната гаранция 39

5.1.6. Относно липсата на икономическа приемственост между Siremar под ИУ и CdI 40

5.1.7. Допълнително становище по решението на CdS относно насрещната гаранция 41

5.2. Мнения на SNS 41

5.2.1. Първо становище 41

5.2.2. Второ становище 41

5.2.3. Трето становище 42

5.3. Мнения на Pan Med 43

5.4. Мнения на Grandi Navi Veloci 44

5.5. Писмо от кмета на Липари 45

6. Становища на Compagnia delle Isole 45

6.1. Първо становище 45

6.2. Второ становище 46

6.3. Трето становище 46

7. Мнения на Италия относно мненията и становищата на заинтересованите страни 47

8. Оценка 47

8.1. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС 47

8.1.1. Удължаване на срока на действие на първоначалното споразумение между Siremar и Италия 48

8.1.2. Неправомерно продължаване на помощта за оздравяване за Siremar 50

8.1.3. Възлагането на новото споразумение, обвързано със стопанското подразделение Siremar и приоритета за акостиране, на SNS, увеличаването на капитала на CdI и насрещната гаранция 51

8.1.4. Мерките, установени със закона от 2010 г. 71

8.1.5. Заключение относно наличието на помощ 73

8.2. Законосъобразност на помощта 74

8.3. Съвместимост на помощта 74

8.3.1. Удължаването на срока на действие на първоначалното споразумение между държавата и Siremar 74

8.3.2. Неправомерно продължаване на помощта за оздравяване за Siremar 83

8.3.3. Освобождавания от данъци, свързани с процеса на приватизация 84

8.3.4. Заключение относно съвместимостта на помощта 84

8.4. Отговор на становищата на CdI 85

9. Заключение 85

10. Възстановяване 86

11. Икономическа приемственост 87

11.1. Обхватът на прехвърлянето 87

11.2. Цената за прехвърлянето 88

11.3. Самоличността на собствениците 89

11.4. Моментът на извършване на прехвърлянето 89

11.5. Икономическата логика на прехвърлянето 89

11.6. Заключение относно икономическата приемственост Siremar под ИУ и SNS 90

РЕШЕНИЕ (ЕС) 2022/448 НА КОМИСИЯТА

от 17 юни 2021 година

относно мерки SA.32014, SA.32015, SA.32016 (2011/C) (ex 2011/NN), приведени в действие от Италия по отношение на Siremar и неговия приобретател Società Navigazione Siciliana

(нотифицирано под номер C(2022) 4268)

(само текстът на италиански език е автентичен)

(текст от значение за ЕИП)

ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,

като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,

като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,

като прикани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената(ите) по-горе разпоредба(и) (1) и като взе предвид техните мнения,

като има предвид, че:

1. ПРОЦЕДУРА

(1) На 6 август 1999 г. Комисията реши да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“), по отношение на помощ, предоставена въз основа на първоначалните договори за обществена услуга („първоначалните споразумения“) на шестте дружества, съставлявали към онзи момент Tirrenia Group (2).

(2) По време на етапа на разследване италианските органи поискаха делото Tirrenia Group да бъде разделено на части, така че да може да се отдаде приоритет на достигането до окончателно решение по отношение само на Tirrenia di Navigazione („Tirrenia“). Това искане бе мотивирано от плана на италианските органи да приватизират групата, като започнат от Tirrenia, и от намерението им да ускорят процеса по отношение на това дружество.

(3) Комисията уважи искането на италианските органи и с Решение 2001/851/ЕО на Комисията (3) закри започната процедура по отношение на помощта, предоставена на Tirrenia („решението от 2001 г.“). Помощта бе обявена за съвместима при спазването на определени ангажименти от страна на италианските органи.

(4) С Решение 2005/163/ЕО на Комисията (4) („решението от 2004 г.“) Комисията обяви компенсацията, предоставена на дружествата от Tirrenia Group, различни от Tirrenia (5), за частично съвместима с вътрешния пазар, частично съвместима при спазването на определени ангажименти от италианските органи и частично несъвместима с вътрешния пазар. Решението се основаваше на счетоводните данни през периода 1992—2001 г. и съдържаше условия за гарантиране на съвместимостта на компенсацията през целия срок на действие на първоначалните споразумения (т.е. до 2008 г.).

(5) С решение от 4 март 2009 г. по дела TT-265/04, T-292/04 и T-504/04 (6) („решението от 2009 г.“) Общият съд отмени решението от 2004 г.

(6) На 5 октомври 2011 г. Комисията откри нова официална процедура по разследване по отношение на различни допълнителни мерки, приети от Италия в полза на дружествата от бившата Tirrenia Group („решението от 2011 г.“). Разследването се отнасяше, наред с друго, до компенсациите, предоставени на Siremar — Sicilia Regionale Marittima („Siremar“) за обслужването на определени морски маршрути, считано от 1 януари 2009 г., и до процеса на приватизация на стопанското подразделение Siremar (вж. раздел 2.3.3).

(7) Решението от 2011 г. беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (7). Комисията прикани заинтересованите страни да представят своите мнения относно разследваните мерки.

(8) Италия изпрати отговора си във връзка с решението от 2011 г. с писмо от 15 ноември 2011 г. Що се отнася до мерките, предмет на настоящото решение, Комисията получи също така мнението на Società Navigazione Siciliana S.p.A. („SNS“), Pan Med Lines S.r.l. („Pan Med“) и Grandi Navi Veloci S.p.A. („GNV“) (вж. раздел 5). Тя ги препрати на Италия, на която беше дадена възможност да отговори.

(9) На 10 януари 2012 г., изтъквайки съображения за правна сигурност, италианските органи официално уведомиха Комисията за проектите на договори за обществена поръчка за услуги („споразумения“), които ще бъдат сключени със съответните бъдещи приобретатели на стопанските подразделения на Tirrenia и Siremar и въз основа на които ще бъде изплатена компенсация за предоставянето на обществена услуга.

(10) На 7 ноември 2012 г. Комисията разшири обхвата на процедурата по разследване по отношение, наред с другото, на: i) неправомерното продължаване на помощта за оздравяване, предоставена на Siremar, ii) потенциалната помощ за Compagnia delle Isole („CdI“), първия приобретател на подразделението Siremar, в контекста на приватизацията на това подразделение и iii) компенсацията за обществена услуга, дължима на CdI съгласно новото споразумение, сключено с италианската държава. На 19 декември 2012 г. Комисията прие изменена версия (8) на горепосоченото решение („решението от 2012 г.“, а когато се споменава заедно с решението от 2011 г. — „решенията от 2011 и 2012 г.“).

(11) Решението от 2012 г. беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (9). Комисията прикани заинтересованите страни да представят своите мнения относно разследваните мерки.

(12) Италия изпрати отговора си във връзка с решението от 2012 г. с писма от 7 и 13 декември 2012 г. Що се отнася до мерките, предмет на настоящото решение, Комисията получи мненията на Pan Med Lines S.r.l. („Pan Med“), Siremar, SNS и CdI (вж. раздели 5 и 6). Тя ги препрати на Италия, на която беше дадена възможност да отговори.

(13) На 5 октомври 2012 г. Комисията нае Ecorys Netherlands BV („Ecorys“) да изготви приблизителна оценка въз основа на два алтернативни сценария на пазарната стойност на съответните активи на Siremar, които са обявени за продажба (вж. раздел 2.3.3.7). На 4 септември 2013 г. Ecorys представи окончателния си доклад („първия доклад на Ecorys“). На 27 септември 2013 г. Комисията предаде този доклад на Италия. На 18 ноември 2013 г., по искане на италианските органи, Комисията предостави превод на доклада на Ecorys на италиански език. На 17 декември 2013 г. Италия представи мнението си по доклада на Ecorys, включително насрещна оценка, изготвена от нейния независим експерт — Banca Profilo S.p.A.

(14) На 24 юни 2013 г. Комисията изпрати писмо до няколко дружества, осъществяващи дейност в морския сектор, като поиска на доброволна основа подробна информация за маршрутите, изпълнявани от Siremar през периода 2009—2012 г., и за условията за неговата приватизация. Отговор беше получен само от CdI, което по това време работеше съгласно новото споразумение.

(15) С Решение (ЕС) 2018/261 от 22 януари 2014 г. (10) („решението от 2014 г.“) Комисията закри официалната процедура по разследване по отношение на определени мерки, приети от регион Сардиния в полза на Saremar (вж. съображение 36).

(16) На 15 октомври 2014 г. службите на Комисията се срещнаха с представители на Siremar и на италианските органи. Освен това на 23 октомври 2014 г. службите на Комисията се срещнаха и с представители на CdI и на италианските органи. В продължение на последната среща, на 30 октомври 2014 г. CdI предостави допълнителна информация на Комисията.

(17) По отношение на Siremar Комисията поиска допълнителна информация от Италия с писма от 30 януари 2012 г., 16 март 2012 г., 1 август 2012 г., 22 ноември 2012 г., 12 април 2013 г., 12 юни 2013 г., 27 юни 2013 г., 11 юли 2013 г., 29 юли 2014 г., 6 ноември 2014 г., 16 октомври 2015 г., 25 януари 2018 г., 29 март 2018 г., 31 август 2018 г., 18 март 2019 г., 16 октомври 2019 г., 31 юли 2020 г. и 29 октомври 2020 г.

(18) По отношение на Siremar Италия представи допълнителна информация с писма от 28 март 2012 г., 5 октомври 2012 г., 23 октомври 2012 г., 13 май 2013 г., 8 август 2013 г., 19 септември 2014 г., 20 ноември 2014 г., 12 декември 2014 г., 12 февруари 2015 г., 13 ноември 2015 г., 18 април 2016 г., 2 август 2017 г., 26 април 2018 г., 31 май 2018 г., 29 май 2019 г., 26 юли 2019 г., 3 януари 2020 г., 24 януари 2020 г., 8 февруари 2021 г. и 11 март 2021 г. (11)

(19) С Решение (ЕС) 2020/1411 от 2 март 2020 г. (12) Комисията приключи разследването по отношение на дружествата от Tirrenia Group, различни от Tirrenia, включително Siremar, за периода 1992—2008 г. („решението за Tirrenia Group от 2020 г.). Комисията стигна до заключението, че помощта, предоставена за осигуряване на морски каботажни транспортни услуги, представлява съществуваща помощ, а помощта, предоставена за осигуряване на международни услуги за морски транспорт, е съвместима с рамката за услуги от общ икономически интерес („УОИИ“) за 2011 г. („рамка за УОИИ за 2011 г.“) (13).

(20) С Решение (ЕС) 2020/1412 от 2 март 2020 г. (14) Комисията закри официалната процедура по разследване по отношение на мерките, предоставени на Tirrenia и неговия приобретател CIN, за периода 2009—2020 г. („решението за Tirrenia/CIN от 2020 г.“).

(21) Настоящото решение се отнася до всички възможни мерки за помощ за Siremar, CdI и SNS, както е посочено в съображения 36 и 37 и както е посочено в решенията от 2011 и 2012 г., а също и до евентуалната помощ, предоставена на Unicredit чрез насрещната гаранция (вж. раздели 2.3.3.5 и 3.3.2). Комисията ще разгледа всички останали мерки, предмет на тези решения, в отделни решения в рамките на дела SA.32014, SA.32015 и SA.32016. По-специално всички останали мерки засягат други дружества от бившата Tirrenia Group (т.е. Caremar, Laziomar, Saremar и Toremar).

2. КОНТЕКСТ И ОПИСАНИЕ НА РАЗСЛЕДВАНИТЕ МЕРКИ

2.1. Обща рамка

2.1.1. Първоначалните споразумения

(22) Tirrenia Group първоначално е била собственост на италианската държава чрез дружеството Finanziaria per i Settori Industriale e dei Servizi S.p.A („Fintecna“) (15) и е включвала шест дружества, а именно Tirrenia, Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar и Toremar. Тези дружества са предоставяли услуги за морски транспорт по отделни договори за обществена услуга, сключени с италианската държава през 1991 г., които са били в сила в продължение на двадесет години — от януари 1989 г. до декември 2008 г. („първоначалните споразумения“). Fintecna е притежавало 100 % от дяловия капитал на Tirrenia. Tirrenia е притежавало изцяло Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar и Toremar (наричани общо „регионалните дружества“). През 2004 г. Adriatica, което е обслужвало редица маршрути между Италия и Албания, Хърватия, Гърция и Черна гора, се е сляло с Tirrenia.

(23) Целта на тези договори за обществена услуга е била да се гарантират редовността и надеждността на значителни по обем услуги за морски транспорт, свързващи основно континенталната част на Италия със Сицилия, Сардиния и други по-малки италиански острови. За тази цел италианската държава е предоставила финансова подкрепа под формата на субсидии, изплащани директно на всяко едно от дружествата от Tirrenia Group.

(24) Siremar, притежавано изцяло от Tirrenia, е обслужвало редица маршрути за морски каботаж, както между Сицилия и няколко по-малки съседни острова, така и между Милацо и Неапол. Съответните маршрути са описани с точност в съображение 41.

2.1.2. Удължаването на срока на действие на първоначалните споразумения

(25) Срокът на действие на първоначалните споразумения, включително на това, приложимо за Siremar, е удължаван три пъти.

(26) Първо, с член 26 от Наредба-закон № 207 от 30 декември 2008 г. („Наредба-закон 207/2008“), преобразувана в Закон № 14 от 27 февруари 2009 г., срокът на първоначалните споразумения, който по принцип е трябвало да изтече на 31 декември 2008 г., е удължен с една година — до 31 декември 2009 г.

(27) Второ, в член 19-ter от Наредба-закон № 135 от 25 септември 2009 г. („Наредба-закон 135/2009“), преобразувана в Закон № 166 от 20 ноември 2009 г. („закона от 2009 г.“), е определено, че с оглед на приватизацията на дружествата от Tirrenia Group дяловото участие на регионалните дружества, с изключение на Siremar, ще бъде прехвърлено от дружеството майка Tirrenia, както следва: а) Caremar на регион Кампания. Впоследствие регион Кампания е прехвърлил предприятието, обслужващо транспортните линии до Понцианския архипелаг, на регион Лацио (с което е създадено Laziomar) (16); б) Saremar на регион Сардиния; в) Toremar на регион Тоскана.

(28) В закона от 2009 г. се уточнява също, че до 31 декември 2009 г. ще бъдат сключени нови „споразумения“ между италианската държава, от една страна, и Tirrenia и Siremar, от друга страна. Регионалните услуги се предвижда да бъдат уредени в нови договори за обществена услуга, които ще се сключат между Saremar, Toremar и Caremar и съответните регионални органи до 31 декември 2009 г. (за Сардиния и Тоскана) и до 28 февруари 2010 г. (за Кампания и Лацио). Предвидено е за новите споразумения или договори за обществена услуга да бъде открита тръжна процедура заедно с процедурата за самите дружества, а новите собственици на всяко от тези дружества впоследствие да сключи съответното споразумение или договор за обществена услуга (17).

(29) За тази цел със закона от 2009 г. срокът на първоначалните споразумения, включително на това, приложимо за Siremar, е удължен допълнително — от 1 януари 2010 г. до 30 септември 2010 г.

(30) В закона от 2009 г. са определени също фиксирани годишни тавани на компенсациите за предоставянето на услугите, считано от 2010 г. (съгласно удължаването на срока на действие на първоначалните споразумения, както и съгласно новите споразумения и договори за обществена услуга), които възлизат общо на 184 942 251 EUR, както следва: Дружество Максимална годишна компенсация Tirrenia 72 685 642 EUR Siremar 55 694 895 EUR Saremar 13 686 441 EUR Toremar 13 005 441 EUR Caremar 29 869 832 EUR (18) Таблица 1 — Тавани на компенсациите, считано от 2010 г.

(31) И накрая, със Закон № 163 от 1 октомври 2010 г. („закона от 2010 г.“), с който се преобразува Наредба-закон № 125 от 5 август 2010 г. („Наредба-закон 125/2010“), срокът на действие на първоначалните споразумения, включително на това, приложимо за Siremar, се удължава допълнително от 1 октомври 2010 г. до приключването на процесите на приватизация на Tirrenia и Siremar.

2.1.3. Приватизацията на Siremar и сключването на новото споразумение

(32) През октомври 2010 г. е открита тръжна процедура за намиране на купувач за стопанското подразделение Siremar (вж. раздел 2.3.3). В този контекст става дума за стопанското подразделение Siremar, а не за самото дружество Siremar, тъй като тръжната процедура се е отнасяла единствено до тези активи и договори, които са били необходими за изпълнение на задълженията за обществена услуга (19), подлежащи на уточняване в новото споразумение, което е трябвало да бъде сключено с приобретателя. Поради това се назовава „стопанското подразделение Siremar“, а не просто „Siremar“. Останалите активи на Siremar, като бързоходния кораб Guizzo, които са се използвали за други цели, е трябвало да бъдат продадени чрез отделни процедури. Освен това вследствие на продажбата дълговете, натрупани от Siremar до тази дата, не са прехвърлени на купувача. Към днешна дата Siremar, което е в процедура по извънредно управление („Siremar под ИУ“), продължава да съществува като отделен субект, макар и с основната цел да бъде ликвидирано, след като възстанови дължимото на кредиторите си.

(33) След успешното си участие в тръжната процедура, на 20 октомври 2011 г. CdI подписва договора за придобиване на стопанското подразделение Siremar. След това, на 30 юли 2012 г., между Италия и CdI е подписано ново споразумение за предоставяне на морски услуги. Въз основа на него на 31 юли 2012 г. собствеността върху стопанското подразделение Siremar е прехвърлена от италианската държава на CdI.

(34) Другото дружество, подало оферта за стопанското подразделение Siremar обаче — SNS — оспорва прехвърлянето пред италианските административни съдилища, които в крайна сметка постановяват, че тръжната процедура трябва да бъде частично повторена, като възпрепятстват възможността CdI да подава нови оферти (вж. съображения 93—100). Вследствие на това след потвърждаване на предходната си оферта SNS печели подновената тръжна процедура, като поема контрол над стопанското подразделение Siremar и на 11 април 2016 г. подписва новото споразумение с Италия.

(35) От тази дата SNS обслужва маршрутите съгласно новото споразумение, а Siremar под ИУ и CdI са в процес на ликвидация.

2.2. Мерки, попадащи в обхвата на решенията от 2011 и 2012 г.

(36) В рамките на официалната процедура по разследване, открита с решенията от 2011 и 2012 г. (вж. също раздел 3), на оценка са подложени следните мерки: 1) компенсацията за предоставяне на УОИИ през удължения срок на действие на първоначалните споразумения (мярка 1); 2) неправомерното продължаване на помощта за оздравяване за Tirrenia и Siremar (мярка 2); 3) приватизацията на дружествата от бившата Tirrenia Group (20) (мярка 3); 4) компенсацията, платима за извършването на УОИИ по силата на бъдещите споразумения/договори за обществена услуга (мярка 4); 5) приоритетът за акостиране (мярка 5); 6) мерките, установени със закона от 2010 г. (мярка 6); 7) пет допълнителни мерки, приети от регион Сардиния в полза на Saremar (мярка 7) (21).

2.3. Подробно описание на мерките, предмет на настоящото решение

(37) В настоящото решение се разглеждат само мерки 1—6, изброени в съображение 36, доколкото са свързани със Siremar, CdI или SNS. Тези мерки са описани по-подробно в следващите раздели.

2.3.1. Удължаването на срока на действие на първоначалното споразумение между държавата и Siremar

2.3.1.1. Задълженията за обществена услуга

(38) В член 1 от първоначалното споразумение със Siremar са предвидени петгодишни планове, в които се описват подробно пристанищата, които трябва да бъдат обслужвани, видът плавателни съдове, които трябва да бъдат използвани, и необходимата честота на услугата. Първоначалното споразумение със Siremar е изменено през 1994 и 1995 г.

(39) Първият петгодишен план (за периода 1990—1994 г.) е одобрен с министерски указ от 29 май 1990 г. и се е прилагал с обратно действие, считано от 1 януари 1990 г. Съгласно втория план, обхващащ периода 1995—1999 г. и одобрен с министерски указ от 14 май 1996 г., маршрутите и честотите като цяло се запазват непроменени.

(40) Що се отнася до периодите 2000—2004 г. и 2005—2008 г., официално не са приемани петгодишни планове по отношение на Siremar. Вместо това мрежата от маршрути и честотите остават почти същите от 1999 до 2008 г. Всъщност с междуведомствен указ от 9 март 2004 г. („указа от 2004 г.“) са предвидени ограничени промени, свързани със Siremar, които се отнасят до подмяната на стари кораби и увеличаване на капацитета при същите честоти (22).

(41) Въз основа на първоначалното споразумение — с удължен срок на действие и изменено (за избрани маршрути) — между 1 януари 2009 г. и 30 юли 2012 г. Siremar е обслужвало целогодишно пет групи маршрути с различни честоти и разписания в зависимост от конкретния маршрут, вида на услугата (ферибот или високоскоростен плавателен съд) и сезона на годината, както следва: — в групата маршрути Милацо — Еолийски острови — Неапол, които обхващат островите Вулкано, Липари, Салина, Филикуди, Аликуди, Панарея и Стромболи („Еолийските острови“), както и градовете Милацо в Сицилия и Неапол в Кампания, Siremar е обслужвала фериботни и високоскоростни линии по десет отделни маршрута (23); — от 17.6.2021 г. — в групата маршрути Палермо — Устика Siremar е обслужвало фериботни и високоскоростни линии по два отделни маршрута (24); — в групата маршрути Порто Емпедокле — Пелагийски острови, които обхващат островите Линоза и Лампедуза („Пелагийските острови“), Siremar е обслужвало фериботни линии по един маршрут; — в групата маршрути Трапани — Пантелерия Siremar е обслужвало фериботни линии по един маршрут.

2.3.1.2. Бюджет и срок на действие

(42) В таблицата по-долу е показана годишната компенсация, платена на Siremar за периода от 2009 г. до юли 2012 г.: Година Компенсация 2009 г. 67 009 405 EUR 2010 г. 55 694 895 EUR 2011 г. 55 694 895 EUR 2012 г. 32 348 816 EUR (януари—юли) (25) Таблица 2 — Компенсация за периода 2009—2012 г. (EUR)

(43) В първоначалното споразумение (с измененията от 1994 г.) се предвижда годишната компенсация за обществена услуга да бъде изплатена, както следва: до 1 март всяка година — първоначално авансово плащане, равностойно на 70 % от компенсацията, изплатена през предходната година; до 30 юни — второ плащане, покриващо още 20 %; до 30 ноември — окончателно плащане, покриващо остатъка от компенсацията за съответната година, въз основа на прогноза за бъдещите приходи и загуби (26). Окончателните резултати впоследствие се проверяват след изготвянето на годишния счетоводен отчет на дружеството. Ако се окаже, че Siremar е получило сума, по-голяма от нетната стойност на предоставените услуги (приходи минус загуби), дружеството е длъжно да възстанови разликата в рамките на 15 дни след одобряването на счетоводния отчет. След 25 ноември 2010 г. с решение на междуведомствената конференция между Министерството на инфраструктурата и транспорта („Министерството на транспорта“), Министерството на икономиката и финансите и Министерството на икономическото развитие („междуведомствената конференция“) относно определянето на годишната субсидия, предвидена в член 11 от Закон № 856/1986, евентуална свръхкомпенсация се приспада от бъдещите авансови плащания на субсидията.

(44) Както е описано по-долу, през 2009 г. компенсацията се е изчислявала по различен начин, отколкото през 2010, 2011 и 2012 г. — Компенсация, предоставена през 2009 г.

(45) В Президентски указ № 501 от 1 юни 1979 г. („Президентски указ 501/79“) се определят различните елементи (приходи и разходи), които се взимат предвид при изчисляването на субсидията, изплащана на операторите, извършващи обществена услуга по море. Освен това в Закон № 856 от 5 декември 1986 г. („Закон 856/86“) се предвиждат определени изменения на системата от задължения за обществена услуга по море в Италия. Що се отнася до линиите до големи и малки острови, с член 11 от горепосочения закон се изменят критериите за изчисляване на компенсацията за обществена услуга. В действителност субсидията е трябвало да бъде изчислена въз основа на разликата между приходите и разходите за услугата, определени спрямо средностатистически и обективни параметри, и е трябвало да включва разумна възвръщаемост на капитала. В същия член се определя, че договорите за обществена услуга е трябвало да съдържат списък на субсидираните маршрути, честотата и вида на използваните кораби. Субсидиите е трябвало да бъдат одобрени от отговорните министри. Принципите, установени в Президентски указ 501/79 и в Закон 856/86, са отразени в първоначалните споразумения.

(46) В действителност компенсацията за 2009 г. за извършване на УОИИ е била изчислена в съответствие с методологията, определена в първоначалните споразумения, които са в сила от 1991 г., и чийто първоначален срок на действие е удължен след изтичането им на 31 декември 2008 г. По-специално компенсацията съответства на акумулираната нетна загуба от услугите, извършвани съгласно режима на обществена услуга, към която се добавя променлива сума, съответстваща на възвръщаемостта на капитала.

(47) Различните разходни елементи, които са взети предвид при изчисляване на определената от публичните органи компенсация, са следните: разходи за придобиване, реклами и настаняване, разходи за натоварване, разтоварване и маневриране, разходи за персонал, разходи за поддръжка на корабите, административни разходи, разходи за застраховки, разходи за наем и лизинг и разходи за горива, данъци и амортизация. — Компенсация, предоставена през 2010, 2011 и 2012 г.

(48) Считано от 2010 г., компенсацията за извършването на УОИИ се изчислява въз основа на нова методология, установена в директивата на Междуведомствения комитет за икономическо планиране (CIPE) (27) от 9 ноември 2007 г., озаглавена „Критерии за определянето на задълженията за обществена услуга и динамика на тарифите в сектора на морския каботаж от обществен интерес“ („директивата на CIPE“) (28). От преамбюла на директивата на CIPE е видно, че тя е издадена с оглед на предстоящата приватизация на публичните дружества, извършващи морски услуги съгласно режима на обществена услуга (29). Разпоредбите на директивата на CIPE са прилагани по отношение на услугите, предоставяни от дружествата от Tirrenia Group, считано от 2010 г.

(49) Методът, установен в директивата на CIPE, позволява на дружествата, извършващи морската обществена услуга, да постигнат подходяща възвръщаемост. Предвижда се нормата на възвръщаемост на капитала („възвръщаемост на капитала“ или „възвръщаемост на инвестирания капитал — ROIC“) да се изчислява въз основа на средната претеглена цена на капитала (WACC). Изискваната възвръщаемост на собствения капитал (30) трябва да се изчислява, като се използва моделът за оценка на капиталови активи.

(50) Въз основа на този модел цената на собствения капитал се определя като функция на: i) безрисковия процент, ii) бета (прогнозната оценка на рисковия профил на дружеството по отношение на капиталовия пазар) и iii) рисковата премия върху собствения капитал, приписана на капиталовия пазар.

(51) По-специално цената на собствения капитал се изчислява чрез прилагане на премия за поемане на допълнителен риск по отношение на нормата на възвръщаемост за безрискови дейности. Тази премия трябва да се изчисли като рискова премия на пазара, умножена по нейната бета, с което се измерва колко рискова е определена дейност спрямо пазара.

(52) Съгласно директивата на CIPE нормата на възвръщаемост за безрискови дейности съответства на средната брутна доходност от служещите за сравнение десетгодишни облигации за предходните дванадесет месеца, за които има налични данни.

(53) В директивата на CIPE се определя 4 % премия за пазарен риск. Освен това в случай на услуга, която не се предоставя на изключителна основа, за предполагаемия по-голям риск, поет от оператора, се заплащат допълнителни 2,5 % към премията за пазарен риск.

(54) Размерът на изплатената на Tirrenia компенсация обаче не може да надвишава определения със закона от 2009 г. таван от 55 694 895 EUR годишно (вж. съображение 30). Макар че в закона от 2009 г. се определя пределна стойност на годишната компенсация, изплащана на всички дружества на Tirrenia за изпълнение на техните задължение за обществена услуга, в директивата на CIPE се съдържат и някои предпазни мерки, с които да се гарантира, че на тези оператори ще бъдат осигурени достатъчни средства, за да покриват оперативните си разходи.

(55) По-специално според директивата на CIPE обхватът на услугите, максималните тарифи и компенсацията трябва да бъдат определени изцяло съгласно следната формула така, че да се осигури, че всички допустими разходи на доставчика на услуги ще бъдат покрити: VA(RSP) + VA(AI(X) = VA(CA) където: — VA(RSP) е дисконтираната стойност на компенсацията за изпълнението на задълженията за обществена услуга; — VA(AI(X) е дисконтираната стойност на други приходи (приходи от тарифи и други); — (VA(CA) е дисконтираната стойност на допустимите оперативни разходи, погасяване на дълга и възвръщаемост на капитала.

(56) В случай че горепосоченото уравнение не се спазва, обхватът на субсидираните дейности може да бъде намален или като алтернатива може да бъде преразгледана организацията на обслужването (напр. вида кораби) или да бъде променен таванът на тарифите.

(57) Освен това таванът на тарифите, който се прилага по отношение на всяка услуга, с приспаднати данъци и пристанищни такси, търпи корекция всяка година, като се използва формула за определяне на пределната стойност на цената, както следва: ΔΤ = ΔΡ - Χ където: — ΔΤ е годишната процентна промяна в тавана на тарифите; — ΔΡ е процентът на инфлация за референтната година; — Χ е определеният в споразумението или в договорите за обществена услуга реален годишен процент на корекция на тавана на тарифите, който се запазва през целия срок на действие на споразумението или на договорите за обществена услуга.

(58) Освен това в директивата на CIPE се уточнява, че за да отразява промените в разходите за гориво, таванът на тарифите може да бъде коригиран, като в случая за референтни се ползват стандартни публично достъпни цени.

2.3.2. Неправомерно продължаване на помощта за оздравяване за Siremar

(59) На 16 ноември 2010 г. Комисията одобри помощ за оздравяване за Tirrenia и Siremar („решението от 2010 г.“) (31). Помощта се състоеше от гаранция по кредитни линии, предоставени от частни банки в размер до 95 000 000 EUR. Италия пое ангажимент не по-късно от шест месеца след разрешаването на мерките за оздравяване да изпрати на Комисията план за преструктуриране или да представи доказателство, че заемът е бил изплатен изцяло и/или че гаранцията е била отменена.

(60) Впоследствие частните банки Banca Infrastrutture Innovazione e Sviluppo („BIIS“) и Unicredit одобриха кредитна линия в размер на 40 000 000 EUR за Tirrenia и Siremar (а именно 25 000 000 EUR за Tirrenia и 15 000 000 EUR за Siremar), чийто падеж е на 30 юни 2011 г. Държавата е предоставила гаранция по тази кредитна линия на 15 февруари 2011 г.

(61) Впоследствие финансирането е изплатено, както следва: а) първият транш е изплатен на 28 февруари 2011 г. (20 000 000 EUR за Tirrenia и 12 000 000 EUR за Siremar); б) вторият транш е изплатен на 23 март 2011 г. (5 000 000 EUR за Tirrenia и 3 000 000 EUR за Siremar).

(62) Италия уведоми Комисията, че тъй като първият транш от заема, за който е предоставена гаранция, е изплатен едва на 28 февруари 2011 г., шестмесечният срок за изплащане на кредита съгласно член 25, буква а) от Насоките на общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение („Насоките за оздравяване и преструктуриране от 2004 г.“) (32) и съображения 32 и 47 от решението от 2010 г. ще изтече на 28 август 2011 г.

(63) Tirrenia и Siremar са спрели да обслужват заема преди тази дата и в резултат на това на 11 юли 2011 г. BIIS е пристъпила към усвояване на държавната гаранция. Поради това на тази дата дългът на Siremar към държавата е бил в размер на 15 121 838,33 EUR. Това включва както главницата по съответните заеми, така и непогасената лихва, дължима на банката.

(64) Съдът по несъстоятелността е разрешил включването на Министерството на икономиката и финансите сред привилегированите (prededucibili) кредитори на Tirrenia и Siremar. Според италианските органи извънредният комисар, на когото е възложено управлението на дружеството, счита към онзи момент, че Siremar би могло да възстанови финансирането до 28 август 2011 г., като използва постъпленията от планираната приватизация на стопанските подразделения на Tirrenia и Siremar.

(65) Договорът за продажбата на стопанското подразделение на Tirrenia на CIN е подписан на 25 юли 2011 г. Прехвърлянето на активите и поради това и плащането обаче са се забавили най-вече вследствие на трудности при получаването на необходимите разрешения за сливането (първо от Комисията, а след това и от италианския орган за защита на конкуренцията — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCM). В крайна сметка на 21 юни 2012 г. AGCM е одобрил сделката между Tirrenia и CIN и продажбата е приключена на 19 юли 2012 г. Договорът за продажбата на стопанското подразделение Siremar на CdI е подписан на 20 октомври 2011 г. Прехвърлянето на активите обаче също се е забавило, в този случай до 1 август 2012 г. (вж. съображения 93—95). На 18 септември 2012 г. Siremar е погасило дълга си към държавата заедно с лихвите в размер общо на 15 511 529,35 EUR.

2.3.3. Приватизацията на Siremar, насрещната гаранция и увеличаването на капитала на CdI

(66) На 23 декември 2009 г. Fintecna е публикувало първата покана за подаване на оферти за продажбата на целия дялов капитал на Tirrenia, включително на неговото дъщерно дружество Siremar. На 19 февруари 2010 г. са получени 16 заявления за интерес от 19 субекта. На 4 август 2010 г. вследствие на неуспеха на преговорите с единствения оферент, подал обвързваща оферта, Fintecna е обявило процедурата за приключена. Според Италия преговорите са се провалили поради опасения, свързани с финансовите елементи на офертата.

(67) След неуспеха на първия опит за приватизация както Tirrenia, така и Siremar, които са изправени пред тежки финансови затруднения, встъпват в колективното производство по несъстоятелност, предвидено съгласно италианското право по отношение на големи дружества — така наречената процедура по извънредно управление (amministrazione straordinaria), и скоро след това са обявени в несъстоятелност. По-специално Siremar встъпва в процедурата по извънредно управление на 17 септември 2010 г. На 5 октомври 2010 г. съдът в Рим е постановил решение № 381/2010, с което обявява Siremar в несъстоятелност.

2.3.3.1. Правилата на процедурата по извънредно управление

(68) За разлика от обичайното производство по несъстоятелност, чиято основна цел е дружеството в несъстоятелност да бъде ликвидирано, за да се удовлетворят вземанията на кредиторите, процедурата по извънредно управление, определена в Наредба-закон № 270 от 8 юли 1999 г. („Наредба-закон 270/1999“), е специфично производство по несъстоятелност за големи дружества, което има за цел да се защитят активите и да се осигури непрекъснатост на стопанската дейност.

(69) Съгласно тази процедура управлението на дружеството в несъстоятелност се прехвърля на извънреден комисар, който се назначава от отговорното министерство. Извънредният комисар предлага план за възстановяване на въпросната стопанска дейност или чрез преструктуриране, или чрез продажба на неговите активи. Планът подлежи на предварително разрешение от отговорното министерство, като се взема предвид становището на надзорен съвет (в който членуват назначени от Министерството експерти).

(70) С Наредба-закон № 347 от 23 декември 2003 г. за определяне на спешни мерки за преструктуриране на големи дружества в несъстоятелност („Наредба-закон 347/2003“), преобразувана с изменения в Закон № 39 от 18 февруари 2004 г. („закона Marzano“), се урежда процедурата по извънредно управление, приложима по отношение на големи дружества в несъстоятелност, които възнамеряват да преминат през тази процедура по преструктуриране. Тези дружества трябва също кумулативно да удовлетворяват определени критерии относно числеността на служителите през предходната година и нивото на задлъжнялост.

(71) Съгласно процедурата дружеството в несъстоятелност трябва да подаде заявление до министъра на икономическото развитие на Италия и молба до компетентния съд по несъстоятелността. След това Министерството взема решение относно допускането на дружеството в несъстоятелност до процедурата и назначава извънреден комисар под надзора на Надзорния съвет, а съдът по несъстоятелността установява състоянието на неплатежоспособност на дружеството.

(72) В рамките на 180 дни от назначаването си извънредният комисар трябва да представи пред Министерството план за преструктуриране. Обичайното производство по несъстоятелност се образува само ако Министерството не одобри такъв план за преструктуриране и алтернативната процедура по продажба на активите не е рентабилна.

(73) С член 4, параграф 4-quater от Наредба-закон № 134 от 28 август 2008 г. („Наредба-закон 134/2008“), преобразувана в Закон № 166 от 27 октомври 2008 г. относно спешните мерки за преструктуриране на големи дружества в несъстоятелност (Disposizioni urgenti in materia di ristrutturazione di grandi imprese in crisi), се въвеждат редица изменения в закона Marzano. Тези изменения са приложими по отношение на дружества, предоставящи основни обществени услуги, и се отнасят, наред с другото, до възможността извънредният комисар да определя купувач на активите на дружеството в несъстоятелност чрез процедура на договаряне със страни, които гарантират непрекъснатост на обществената услуга в средносрочен план и намеса в кратък срок. В Наредба-закон 134/2008 се посочва, че продажната цена не може да бъде по-ниска от пазарната стойност на активите, която се определя от независим експерт, назначен с министерски указ.

(74) С Наредба-закон 134/2008 се въвежда също и възможността за непосредствено изпълнение на план за разпореждане с активи, за разлика от предишния режим, съгласно който съответното дружество трябваше най-напред да представи на Министерството план за преструктуриране. И накрая, с Наредба 134/2008 се постановява, че в случай на невъзможност за прилагане или одобрение от страна на Министерството на план за разпореждане с активи или на план за преструктуриране, дружеството преминава през обичайното производство по несъстоятелност.

2.3.3.2. Процедурата по продажба

(75) Поканата за представяне на оферти за продажбата на стопанското подразделение Siremar (33), която е обвързана с ново дванадесетгодишно споразумение, е публикувана на 4 октомври 2010 г. Целта на тази покана е да се провери дали има потенциални национални или международни субекти, които имат интерес да придобият стопанското подразделение Siremar и са в състояние да гарантират непрекъснатост на транспортните услуги. Поканата е публикувана на уебсайта на Siremar, в няколко вестника (34) и на избрани специализирани уебсайтове (35). Крайният срок за подаване на заявления за заявяване на интерес към закупуването на стопанското подразделение Siremar е 20 октомври 2010 г.

(76) До изтичането на крайния срок шест страни (две от които заедно) подават пет заявления за заявяване на интерес за участие в търга на Siremar. Всички те представят доказателства, че отговарят на изискванията, определени в обявлението за търга. Поради това извънредният комисар ги кани да извършат задълбочена комплексна проверка на стопанското подразделение Siremar. Достъп до съответната документация е предоставен при условие заинтересованите страни да подпишат споразумения за поверителност.

(77) Една от шестте страни решава да не участва в етапа на комплексна проверка (36). На този етап останалите пет страни (две от които участват със съвместна оферта) получават достъп до виртуални зали с данни, съдържащи следното: а) подробна техническа, правна и финансова информация за стопанското подразделение, обявено за продажба; б) бизнес плана на стопанското подразделение Siremar, изготвен от извънредния комисар; в) доклада от комплексната проверка на продавача и счетоводния баланс на дружеството към датата на допускане до процедурата по извънредно управление; г) новия проект на дванадесетгодишното споразумение, което трябва да бъде подписано между спечелилия търга оферент и държавата; д) допълнителна информация, която е необходима, за да може потенциалните купувачи да оценят правилно предмета на продажбата.

(78) С Министерски указ от 4 февруари 2011 г. министърът на икономическото развитие определя Banca Profilo S.p.A. за независим експерт, натоварен със задачата да извърши оценка на стопанските подразделения Tirrenia и Siremar съгласно член 4, параграф 4-quater от Наредба-закон 347/2003. На 8 март 2011 г. Banca Profilo S.p.A. оценява стойността на стопанското подразделение Siremar на 55 милиона евро. Тази информация е въведена в залата за данни за всички потенциални оференти преди изтичането на срока за подаване на обвързващи оферти.

(79) При изтичането на първоначалния срок за подаване на обвързващите оферти, на 15 март 2011 г. извънредният комисар на Siremar отбелязва, че не е получил нито една оферта, съответстваща на предвиденото в разпоредбите на търга. Поради това процедурата е открита отново с нов краен срок 5 април 2011 г. До тази дата CdI подава оферта в размер на 60,1 милиона евро, а Ustica Lines иска удължаване на крайния срок, за да осигури необходимото финансиране, за да подаде своя оферта. Извънредният комисар качва офертата на CdI в залата за данни и приканва останалите участници да я подобрят до 23 май 2011 г. До тази дата са получени следните оферти: а) оферта от CdI на стойност 69 милиона евро, от които 20 милиона евро платими предварително, а останалите разсрочени за период от десет години (с 1,5 % лихва); б) оферта от SNS на стойност 55,1 милиона евро, от които 30,1 милиона евро платими предварително, а останалите разсрочени за период от осем години (с 1,5 % лихва);

(80) CdI е създадено от Mediterranea Holding di Navigazione S.p.A. („Mediterranea“), Davimar Eolia Navigazione S.r.l. („Davimar“), Navigazione Generale Italiana S.p.A (37). („NGI“), Lauro.it S.p.A., Isolemar S.r.l. и Riccardo Sanges & C. S.r.l (38) с цел да участва в процедурата. Mediterranea държи 60 % от капитала на CdI (39). Останалите 40 % от капитала на CdI се държат от частни дружества. Mediterranea е участвало в процедурата при първия опит за приватизация на Tirrenia (вж. съображение 66) и се притежава от областната управа на Сицилия („Сицилия“) (43,02 %), от Lauro.it S.p.A. (34,36 %), от Isolemar S.r.l. (14,61 %) и от Acies S.r.l. (8,11 %).

(81) SNS е създадено от Ustica Lines S.p.A (40). и Caronte & Tourist S.p.A (41) (с 50 % дял всяко) с цел да участва в процедурата.

(82) На 26 юли 2011 г., след като иска допълнителна информация от двамата оференти с краен срок 18 юли 2011 г., финансовият съветник за процедурата отправя следните забележки: а) офертата на CdI е по-висока в абсолютно изражение от тази на SNS, но рисковият профил на второто дружество е по-благоприятен от този на първото; б) частта от продажната цена, предложена предварително от SNS, а именно 30,1 милиона евро, е изцяло гарантирана, докато частта от продажната цена, предложена от CdI, а именно 20 милиона евро, е гарантирана само частично; в) SNS вече е одобрило и осъществило увеличение на капитала с 25 милиона евро, за разлика от увеличението на капитала с 12 милиона евро, което е одобрено, но е осъществено само частично от CdI.

(83) На 3 август 2011 г. Сицилия издава безусловна и неотменяема насрещна гаранция на Unicredit за 40 милиона евро без възнаграждение. В тази насрещна гаранция се отбелязва, че Unicredit е обвързала предоставянето на гаранция на CdI за 39 милиона евро с предоставянето на насрещна гаранция в размер на 40 милиона евро от Сицилия.

(84) На 5 август 2011 г. CdI изпраща на извънредния комисар писмо за подкрепа, издадено на същата дата от Unicredit, с което банката се ангажира да гарантира разсрочените вноски на продажната цена, предлагана от CdI, до 39 милиона евро (42). В писмото за подкрепа на Unicredit се уточнява, че гаранцията зависи от: 1) подписването от CdI на договора за продажба на стопанското подразделение Siremar преди крайния срок 31 декември 2011 г., и 2) потвърждаването на правомощията на главния счетоводител на Сицилия да издаде насрещната гаранция.

(85) Финансовият консултант и други консултанти, участващи в процедурата, потвърждават, че документите са представени от CdI след изтичането на крайния срок на 18 юли 2011 г. за представяне на допълнителни разяснения и документни доказателства и следователно не могат да бъдат взети предвид. Поради това на 29 август 2011 г. Надзорният съвет на Siremar под ИУ одобрява SNS за купувач на стопанското подразделение и на 1 септември 2011 г. извънредният комисар иска от отговорното министерство да разреши продажбата.

(86) На 2, 6 и 7 септември 2011 г. Сицилия изпраща писма до същото министерство, подчертавайки, че CdI е предложило най-високата цена и отчасти е собственост на Сицилия, което следва да се счита за достатъчна гаранция за финансовата стабилност на дружеството. Сицилия също така изпраща директно на Министерството: писмото за подкрепа на Unicredit, своята насрещна гаранция и правно становище, удостоверяващо правомощията на главния счетоводител да издаде тази насрещна гаранция. На 8 септември 2011 г. Министерството иска от извънредния комисар да предостави допълнителна информация и разяснения относно представените от CdI документи, без да се засяга фактът, че те са били подадени със закъснение. На 22 септември 2011 г. финансовият съветник уведомява извънредния комисар, че независимо от факта, че CdI не е спазило процедурните срокове, с новата документация значително се намалява рисковият профил на CdI, което означава, че настоящата стойност на офертата на SNS вече не може да се разглежда като по-изгодна от тази на CdI.

(87) На 26 септември 2011 г. Министерството се допитва до Presidenza del Consiglio дали насрещната гаранция, издадена от Сицилия за финансовите задължения на CdI, би могла да породи опасения във връзка с правилата за държавна помощ. Presidenza del Consiglio потвърждава, че тъй като Unicredit е обвързала решението си да предостави гаранция с издаването на насрещна гаранция от Сицилия, насрещната гаранция трябва да бъде оценена съгласно Известието на Комисията относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО по отношение на държавните помощи под формата на гаранции („Известието относно гаранциите“) (43).

(88) На 27 септември 2011 г. извънредният комисар иска разрешение от Министерството да даде ход на допълнителен етап на процедурата. След като получава разрешение, на 29 септември 2011 г. финансовият съветник кани CdI и SNS да представят нови и подобрени обвързващи оферти до 13 октомври 2011 г.

(89) CdI представя нова и подобрена оферта, структурирана по следния начин: а) продажна цена 69,15 милиона евро, от които 34,65 милиона евро, платими предварително, а останалите отсрочени (13,8 милиона евро в края на третата година, 10,35 милиона евро в края на шестата година, 10,35 милиона евро в края на осмата година, с 1,5 % лихва); б) като гаранция за продажната цена: писмо за подкрепа от 12 октомври 2011 г. от Unicredit (която поема ангажимент да гарантира размера на отсрочените плащания на новата продажна цена, предложена от CdI, т.е. 34,5 милиона евро); нотариално заверено решение на акционерите за увеличаване на капитала до 21,48 милиона евро (вж. раздел 2.3.3.4); две писма на MPS Capital Services, с които дружеството се ангажира да финансира първата вноска от продажната цена (до 20 милиона евро) и удължава срока на предишната гаранция от 5 милиона евро за офертата от 23 май 2011 г.

(90) SNS потвърждава офертата, която е подало на 23 май 2011 г.

(91) На 13 октомври 2011 г. органът по извънредното управление и неговите консултанти отбелязват, че офертата на CdI съответства на стойността на стопанското подразделение съгласно оценката на Banca Profilo и е финансово по-изгодна от офертата на SNS. Освен това бизнес планът, приложен към офертата на CdI, отговаря на изискванията и са налице достатъчно доказателства, че CDI може да осигури непрекъснатостта на морската обществена услуга. По тези причини извънредният комисар иска от Министерството да възложи предмета на търга на CdI.

(92) На 14 октомври 2011 г. Надзорният съвет дава положителното си становище и Министерството разрешава предметът на търга да бъде възложен на CdI.

(93) На 20 октомври 2011 г. извънредният комисар на Siremar и CdI подписват договора за продажбата на стопанското подразделение Siremar. На 22 ноември 2011 г. обаче SNS обжалва решението на извънредния комисар да определи CdI за купувач на стопанското подразделение пред Tribunale Amministrativo Regionale, Областния административен съд на Лацио („TAR“).

(94) На 7 юни 2012 г. TAR на Лацио постановява, че насрещната гаранция на Сицилия към Unicredit за част от продажната цена, предложена от CdI, представлява държавна помощ, независимо дали в крайна сметка е била усвоена или оттеглена („Решение 5172/2012“). TAR обявява процедурата за продажба на стопанското подразделение Siremar за частично недействителна (44).

(95) Mediterranea обжалва това решение пред Consiglio di Stato („CdS“). С временна мярка от 18 юли 2012 г. CdS спира изпълнението на Решение 5172/2012 (без да се произнесе по съществото на жалбата). Вследствие на това на 30 юли 2012 г. CdI подписва новото споразумение за извършване на обществената услуга, а на 1 август 2012 г. извънредният комисар прехвърля стопанското подразделение Siremar на CdI.

(96) На 7 февруари 2014 г. CdS се произнася по съществото на жалбата, внесена от Mediterranea, и заключава, че насрещната гаранция, предоставена от Сицилия, не отговаря на принципите на прозрачност и недискриминация, залегнали в националното законодателство („Решение 592/14“). В решението си CdS постановява, че насрещната гаранция е застрашила ефективното прилагане на принципа на недискриминация между двамата участници в търга и поради това обявява процедурата за продажба на стопанското подразделение Siremar за частично недействителна (като отменя акта за възлагане на предмета на търга на CdI). По-конкретно гаранцията от Unicredit де факто е обвързана с издаването на насрещна гаранция от Сицилия, макар в първата да не се споменава изрично втората (вж. раздел 2.3.3.5).

(97) Договорът за продажба, подписан от CdI с италианската държава вследствие на търга, не е отменен с решението на CdS. Всъщност CdS отменя само решението за възлагане, тъй като то представлява административен акт, но не обявява за недействителни нито договора за продажба, нито новото споразумение, които представляват гражданскоправни договори. Поради това CdI продължава да предоставя обществената услуга, както е предвидено в новото споразумение (45).

(98) На 9 февруари 2015 г., по искане на италианските органи и на SNS, TAR на Лацио се произнася по тълкуването на предходното си решение от юни 2012 г. и на решението на CdS от февруари 2014 г. („Решение 2351/15“). В решението си TAR на Лацио постановява, че последният етап от процедурата за продажба на Siremar трябва да бъде възобновен, считано от 29 септември 2011 г. (46) TAR на Лацио потвърждава, че CdI следва да бъде изключен от този нов етап на процедурата. TAR на Лацио постановява също, че Министерството на икономиката трябва да предприеме необходимите мерки, за да създаде предпоставки за възобновяване на процедурата в рамките на 120 дни от датата на решението.

(99) За да изпълни решението на TAR на Лацио, Siremar под ИУ: — изключва офертата на CdI от процедурата; — уверява се, че офертата на SNS от 23 май 2011 г. в размер на 55,1 милиона евро все още е в сила (което SNS потвърждава на 19 януари 2016 г.); — проверява дали офертата на SNS отговаря на необходимите изисквания по отношение на предоставянето на обществени услуги и на приложимото законодателство; — проверява стойността на активите, възлагайки на Ecorys да изготви нов доклад („втория доклад на Ecorys“), в който стойността е оценена на 34,4—39,9 милиона евро (вж. съображение 122); — отменя договора със CdI за продажба на стопанското подразделение и прехвърля на SNS дълга от 37,1 милиона евро, вече платен от CdI (47); — след като получава разрешение от Министерството на 6 април 2016 г., на 11 април 2016 г. определя SNS за купувач на стопанското подразделение.

(100) На същата дата SNS и Министерството на транспорта подписват новото споразумение.

2.3.3.3. Договорът за продажба със SNS

(101) В договора за продажба между Siremar под ИУ и SNS прехвърляното стопанско подразделение се определя като подразделението на дружеството, специализирано в предоставянето на услуги за морски транспорт съгласно текущите задължения за обществена услуга (48). По-специално в член 4 се уточнява, че активите на стопанското подразделение са изброени в приложение и обхващат всички нематериални (49) и материални активи (50), използвани от дружеството при изпълнение на задълженията му за обществена услуга.

(102) Съгласно член 5 от договора за продажба продажната цена в размер на 55,1 милиона евро се заплаща, както следва: а) 37,1 милиона евро при подписването на договора за продажба (чрез прехвърляне на задължението за възстановяване на средствата на CdI); б) останалата сума, отсрочена, както следва, с лихва от 1,5 %: 9 милиона евро след 72 месеца; 9 милиона евро след 96 месеца.

(103) В член 7, параграф 6, буква г) от договора за продажба се определя, че в съответствие с член 4, параграф 4-quarter от Наредба-закон 347/2003 купувачът е в състояние да гарантира непрекъснатостта на услугата в средносрочен план.

(104) В член 7, параграф 9 от договора за продажба се уточнява, че купувачът ще отправи нови предложения за работа на целия административен персонал и на всички членове на екипажи, заети с изпълнението на задълженията за обществена услуга, като вземе предвид придобитите квалификации и/или еквивалента на длъжностните характеристики, както и евентуалните споразумения със синдикалните организации. В посочения член се уточнява също, че в съответствие с член 63, параграф 2 от Наредба-закон 270/1999 купувачът трябва да се въздържа от всякакви недисциплинарни уволнения за период от две години („условие по отношение на работната сила“). Съгласно член 7, параграфи 11 и 12 от договора за продажба купувачът е задължен да информира редовно продавача за спазването на тези задължения, като в случай на нарушения дължи значителни неустойки.

(105) В член 8, параграф 12 от договора за продажба се уточнява, че в съответствие с член 63, параграф 5 от Наредба-закон 270/1999 новият собственик няма да носи отговорност за изплащането на каквито и да е задължения, натрупани от Siremar преди прехвърлянето на стопанското подразделение.

2.3.3.4. Увеличението на капитала

(106) На 13 октомври 2011 г. акционерите на CdI се ангажират да увеличат капитала на дружеството до 21 480 236 EUR. На 3 февруари 2012 г. Mediterranea, мажоритарен акционер с над 60 % от акциите на CdI, пристъпва еднолично към увеличаване на капитала, в резултат на което Сицилия вече не е мажоритарен акционер, като делът му е намален на приблизително 43 %.

(107) Увеличаването на капитала на CdI е извършено, докато Сицилия е мажоритарен акционер на Mediterranea, което от своя страна е било (и все още е) мажоритарен акционер на CdI. Увеличаването на капитала е извършено с цел придобиването на стопанското подразделение Siremar и изпълнението на новото споразумение.

2.3.3.5. Насрещната гаранция

(108) В хода на приватизацията Сицилия издава насрещна гаранция в полза на Unicredit.

(109) Първо, на 3 август 2011 г., както е описано в съображение 83, Сицилия издава насрещна гаранция в полза на Unicredit, с което създава предпоставки последната да издаде два дни по-късно първо писмо за подкрепа, с което се ангажира да гарантира разсрочените вноски на продажна цена, предложена от CdI (т.е. 39 милиона евро). В това писмо срокът на действие на гаранцията на Unicredit изрично е обвързан със срока на действие на насрещната гаранция на Сицилия.

(110) На второ място, на 7 октомври 2011 г., на по-късен етап от процедурата, Сицилия потвърждава готовността си да предостави насрещна гаранция за отсрочените плащания на новата продажна цена до сумата от 34,6 милиона евро. На 12 октомври 2011 г. Сицилия изменя насрещната гаранция от 3 август 2011 г., като гарантира плащанията до 36 милиона евро. На същия ден Unicredit издава второ писмо за подкрепа, приложено към спечелилата оферта на CdI, описана в съображение 89, без да споменава, че изменената насрещна гаранция от Сицилия все още е в сила.

(111) На 20 ноември 2011 г. насрещната гаранция на Сицилия е заменена с насрещна гаранция от всички акционери на CdI. На 31 януари 2012 г. Сицилия изпраща писмо до Siremar под ИУ, в което се посочва, че насрещната гаранция от 12 октомври 2011 г. трябва да се счита за оттеглена. На 3 февруари 2012 г. Unicredit издава известие, с което потвърждава, че предоставената от нея гаранция за разсрочените вноски на продажната цена не е обвързана с насрещна гаранция от Сицилия.

2.3.3.6. Проучването на Banca Profilo

(112) Както бе посочено по-горе (вж. съображение 78), Banca Profilo е определена от министъра на икономическото развитие за независим експерт, натоварен със задачата да извърши оценка на стопанското подразделение Siremar съгласно член 4, параграф 4-quater от закона Marzano. На 8 март 2011 г. Banca Profilo изготвя доклад, в който са описани методологиите за оценка и използваните от нея данни, които включват собствения бизнес план на Siremar за периода 2011—2022 г. Този доклад обхваща прогнозен диапазон от стойности за стопанското подразделение Siremar.

(113) Оценките на Banca Profilo се основават на няколко предположения, включително и главно на това, че новият договор за обществена услуга ще се прилага до изтичането на срока му и че в резултат на това стопанското подразделение Siremar би получило компенсация за обществена услуга за обслужването на морските транспортни линии, определени във въпросния договор. В доклада си за оценка Banca Profilo посочва методите на дисконтирания паричен поток („ДПП“) и икономически добавената стойност („ИДС“) като свои основни методологии, а методите на пазарните множители и на собствения капитал като вторични методологии за целите на контрола.

(114) Съгласно методологията на ДПП Banca Profilo отчита: i) паричните потоци, генерирани до датата на изтичане на срока на новото споразумение; ii) ликвидационната стойност на стопанското подразделение Siremar към момента на изтичане на срока на новото споразумение въз основа на предположението, че след тази дата няма да е възможно операциите да продължат. Съгласно методологията на ИДС Banca Profilo оценява: i) коригираната балансова стойност; ii) положителната/отрицателната търговска репутация; iii) ликвидационната стойност на стопанското подразделение Siremar към момента на изтичане на срока на новото споразумение. Тази оценка се основава на данни от промишления план на дружеството и на собствени изчисления на Banca Profilo.

(115) По отношение на вторичните методологии те включват следното. Анализът на пазарните множители се основава на изчисленията на Banca Profilo, като се използват данните на Bloomberg за девет сравними дружества за морски транспорт. Методът на собствения капитал се състои от оценка на нетната стойност на активите, вписани в счетоводния баланс, но с някои корекции по отношение на активите и пасивите и като се добави прогнозната стойност на нематериалните активи.

(116) Banca Profilo заключава, че стойността на стопанското подразделение Siremar към момента на оценката е в обхвата между 55 и 61 милиона евро. В резултат на това минималната цена за това дружество би трябвало да бъде определена на 55 милиона евро.

2.3.3.7. Първият доклад на Ecorys и вторият доклад на Ecorys

(117) В хода на разследването Комисията възложи на Ecorys задачата да установи пазарната стойност на стопанското подразделение Siremar. Консултантът беше помолен i) да установи пазарната стойност на стопанското подразделение Siremar, обвързан с новото споразумение, ii) да установи пазарната стойност на стопанското подразделение, свободно от каквито и да било условия, и iii) да установи дали условието по отношение на работната сила подкопава продажната цена.

(118) За да определи стойността на стопанското подразделение Siremar, обвързано с новото споразумение, в първия си доклад Ecorys прилага основните методологии, които са използвани и от Banca Profilo. По-специално Ecorys използва методиките на дисконтирания паричен поток и икономическата добавена стойност.

(119) Първоначално Ecorys заключава, че ако стопанското подразделение Siremar е било продадено, без това да е обвързано с някакво условие, и по-специално без новия договор за извършването на обществена, дружеството е щяло да бъде продадено на неговата ликвидационна стойност (51), т.е. – 0,3 милиона евро. Ecorys отбелязва, че тази ликвидационна стойност е отрицателна, и посочва, че поради това незабавната ликвидация (по същество продажба на корабите) не е била подходяща алтернатива за оператор в условията на пазарна икономика. Ecorys основава това заключение на предположението, че стопанското подразделение Siremar не би могло да продължи своите операции по доходоносен начин без компенсация за обществена услуга. Ecorys определя обслужваните от Tirrenia и Siremar маршрути за обществена услуга като операции, реализиращи големи загуби, които се характеризират с малък обем на пътници и са напълно зависими от финансирането по силата на споразуменията. Освен това Ecorys счита, че възможността за промяна на качеството на услугите и за по-голяма свобода при определяне на цените на билетите не са достатъчни условия за икономическата жизнеспособност на тези маршрути от стопанска гледна точка.

(120) На второ място, за да оцени стопанското подразделение Siremar, обвързано с новото споразумение, Ecorys приема, че новото споразумение няма да бъде удължено при изтичане на срока му на действие и затова Siremar ще бъде ликвидирано (52). Въз основа на това Ecorys определя, че минималната пазарна стойност на стопанското подразделение Siremar възлиза на 57 милиона евро (т.е. почти 5 % по-висока от оценката на Banca Profilo).

(121) На трето място, Ecorys сравнява персонала на стопанските подразделения на Siremar и Tirrenia с този на няколко сравними фериботни дружества и заключава, че числеността на персонала и структурата на разходите за персонал на Siremar не се различават от тези на сравними дружества по отношение на дела на разходите за труд в общите приходи (53) и съотношението между разходите за труд и персонал (54). Въз основа на това Ecorys заключава, че няма елементи, които да показват, че условието по отношение на работната сила е оказало някакво съществено въздействие върху стойността на стопанското подразделение Siremar.

(122) Както е обяснено в съображение 99, Италия също е възложила на Ecorys да изготви втори доклад, преди да приключи процедурата за продажба със SNS, за да провери дали обновената оферта на дружеството отразява пазарната стойност на стопанското подразделение, на което считано от 31 август 2015 г. е възложен договорът за обществена услуга. При този втори доклад на Ecorys, публикуван на 28 октомври 2015 г., са приложени методът на дисконтираните парични потоци като основен инструмент за оценка и методът на собствения капитал, за да се провери надеждността на констатациите. Новата оценка на Ecorys е 34,4 милиона евро по метода на дисконтираните парични потоци, като се приема, че новото споразумение ще бъде в сила до 31 юли 2024 г. Ако новото споразумение бъде удължено до 31 юли 2026 г., тогава прогнозната стойност на стопанското подразделение Siremar би била 35,7 милиона евро. По метода за оценка на собствения капитал приблизителната оценка възлиза на 39,9 милиона евро.

(123) И накрая, към доклада е приложено сравнение на двата бизнес плана, изготвени от SNS: първия, обхващащ периода 2011—2022 г. и изготвен през май 2011 г., и втория, обхващащ периода 2016—2027 г. и изготвен през февруари 2016 г. Ecorys заключава, че двата плана не са идентични от гледна точка на направените в тях допускания и не се съставени със същото ниво на детайлност (например във втория бизнес план не е включен списъкът с маршрути и честоти). По-специално основните разлики между плановете са в допусканията относно използването на флота, амортизациите и разходите за персонал, както и в използването на предишни данни от CdI, каквито не са налични в първия бизнес план. Ecorys изготвя също оценка в една страница, в която потвърждава пред италианските органи вътрешната логическа последователност на втория бизнес план на SNS за периода 2016—2027 г.

2.3.4. Новото споразумение

2.3.4.1. Бенефициерът

(124) Първоначално CdI е определено за купувач на стопанското подразделение Siremar и подписва новото споразумение за обслужване на морски маршрути на 30 юли 2012 г. След това, на 11 април 2016 г., SNS заменя CdI и започва да обслужва същите маршрути.

2.3.4.2. Маршрутите

(125) Съгласно новото споразумение CdI, а по-късно SNS, трябва да предоставя пътнически и фериботни услуги по 20 каботажни маршрута, разделени в 5 групи, понякога с различни честоти и/или маршрути през активния сезон и през неактивния сезон (55) (вж. Table 3). Фериботни линии (смесени) Пътнически линии (бързоходни кораби) Група маршрути Милацо — Еолийски острови — Неапол C/1: Милацо — Вулкано — Липари — Ринела — Панарея — Джиностра — Стромболи — Неапол и обратно (целогодишно, две линии седмично) C/2: Милацо — Вулкано — Липари — Ринела — Салина и обратно (целогодишно, една линия дневно, без обслужване в неделя през неактивния сезон) C/3: Милацо — Вулкано — Липари — Салина — Панарея — Джиностра — Стромболи и обратно (целогодишно, две линии седмично) C/4: Милацо — Вулкано — Липари — Салина — Ринела — Филикуди — Аликуди и обратно (целогодишно, пет линии седмично в активния сезон и четири седмично в неактивния сезон) C/6: Липари — Вулкано — Милацо и обратно (целогодишно, една линия дневно) ALC/2: Милацо — Вулкано — Липари — Ринела — Салина и обратно (целогодишно, една линия дневно) ALC/3: Милацо — Вулкано — Липари — Салина — Панарея — Джиностра — Стромболи и обратно (целогодишно, поне една линия дневно) ALC/4: Милацо — Вулкано — Липари — Салина — Ринела — Филикуди — Аликуди и обратно (целогодишно, поне една линия дневно) ALC/6: Липари — Вулкано — Милацо и обратно (целогодишно, поне една линия дневно) ALC/2 BIS: Липари — Салина — Ринела — Липари (целогодишно, четири линии седмично в активния сезон, три седмично и една дневно до Салина в неактивния сезон) Група маршрути Палермо — Устика D/1: Палермо — Устика и обратно (целогодишно, една линия дневно) ALD/1: Устика — Палермо и обратно (целогодишно, поне една линия дневно) Група маршрути Трапани — Егадски острови D/2: Трапани — Фавиняна — Леванцо — Маретимо и обратно (целогодишно, поне една линия дневно) D/3: Трапани — Фавиняна — Леванцо — Трапани (целогодишно, две линии дневно в активния сезон, 12 седмично и по-рядко до Леванцо в неактивния сезон) ALD/2: Трапани — Фавиняна — Леванцо — Маретимо и обратно (целогодишно, две линии дневно) ALD/3: Трапани — Фавиняна — Леванцо — Трапани (целогодишно, поне една линия дневно) ALD/2 BIS: Маретимо — Леванцо — Фавиняна — Трапани и обратно (целогодишно, поне една линия дневно) ALC/3 BIS: Трапани — Фавиняна — Леванцо — Трапани (целогодишно, поне две линии дневно) Група маршрути Трапани — Пантелерия D/4: Трапани — Пантелерия и обратно (целогодишно, една линия дневно през активния сезон, шест седмично през неактивния сезон) Група маршрути Порто Емпедокле — Пелагийски острови D/5: Порто Емпедокле — Линоза — Лампедуза и обратно (целогодишно, шест линии седмично) Таблица 3— Маршрути, обслужвани от CdI и впоследствие от SNS съгласно новото споразумение

(126) В приложение А към новото споразумение се посочва подробно начинът, по който трябва да бъде обслужван всеки от маршрутите в таблица 3 (напр. вида кораби, сезонната честота). Освен това тарифите за ползвателите не могат да надвишават определените в член 6 от новото споразумение граници, които са подробно описани в същото приложение А.

2.3.4.3. Срок на действие

(127) Както новото споразумение между Сицилия и CdI, така и това между Сицилия и SNS имат срок на действие дванадесет години. Договорът със SNS влезе в сила на 12 април 2016 г. и изтича на 11 април 2028 г.

2.3.4.4. Задълженията за обществена услуга

(128) Наложените на CIN задължения за обществена услуга се отнасят до линиите за морски транспорт, които трябва да се обслужват (вж. съображение 125), вида и капацитета на плавателните съдове, предназначени за съответните обслужвани морски маршрути, наличието на резервен кораб, за да се гарантира непрекъснатост на услугата, честотата на услугата и максималния размер на тарифите за ползвателите на услугата по всеки от съответните маршрути.

2.3.4.5. Компенсацията

(129) Годишната компенсация, която трябва да бъде получена от дружеството, на което е поверено изпълнението на задълженията за обществена услуга съгласно новото споразумение, е ограничена по закон до 55 694 895 EUR. Размерът на компенсацията трябва да бъде определен въз основа на установената в директивата на CIPE методология (вж. съображения 48—58). Компенсацията е платена на двете дружества, както следва: Компенсация, платена на CdI Компенсация, платена на SNS 2012 г. 23 346 079 EUR (август—декември) — 2013 г. 55 694 895 EUR — 2014 г. 55 694 895 EUR — 2015 г. 55 694 895 EUR — 2016 г. 15 397 836 EUR 40 297 059 EUR 2017 г. — 55 694 895 EUR 2018 г. — 55 694 895 EUR 2019 г. — 55 694 895 EUR Таблица 4 — Компенсация за периода 2012—2019 г.

(130) В член 8 от новото споразумение се предвижда редовен преглед на всеки три години на обхвата на субсидираните дейности, за да се потвърди, че не е налице финансов дисбаланс. Освен това в член 9 от новото споразумение се определя, че при много конкретни обстоятелства, свързани с неочаквани и структурни промени по отношение на приходите или разходите, и при всяко положение едва след първата година от тригодишния период страните могат да започнат този преглед по-рано.

2.3.5. Приоритетът за акостиране

(131) В член 19-ter, параграф 21 от Наредба-закон 135/2009 се определя, че с оглед на гарантирането на териториално единство с островите и с оглед на своите задължения за обществена услуга дружествата от бившата Tirrenia Group, включително Siremar, би трябвало да запазят вече разпределеното акостиране и приоритета при разпределение на новите слотове в съответствие с определените от италианските морски органи процедури, както е установено със Закон № 84 от 28 януари 1994 г. и Морския кодекс на Италия.

2.3.6. Мерките, установени със закона от 2010 г.

(132) В закона от 2010 г. се предвижда възможността за предприятията на бившата Tirrenia Group, включително Siremar, да използват финансовите ресурси, които вече са предназначени за обновяване и модернизиране на флота (56), за покриване на належащите нужди от ликвидност. По-специално въз основа на двата механизма (57) вече са били предвидени 23 750 000 EUR за покриване на обновяването на цялата Tirrenia Group, от които 7 215 800 EUR за Siremar. Предприятията от бившата Tirrenia Group, които са използвали тези средства с цел осигуряване на ликвидност, са били длъжни да ги възстановят впоследствие, така че необходимата модернизация на флота все пак да може да бъде извършена. Тази модернизация е била необходима, за да се покрият определени международни стандарти за безопасност след споразумението от Стокхолм от 1996 г. (58)

(133) Освен това в закона от 2010 г. се определя следното: а) срокът на първоначалните споразумения е удължен, считано от 1 октомври 2010 г., до края на процесите на приватизация на Tirrenia и Siremar (вж. също съображение 31); б) член 19-ter от Наредба-закон 135/2009, преобразувана с някои изменения в закона от 2009 г., е изменен с въвеждането на параграф 24-bis. Съгласно този параграф всички официални актове и операции по смисъла на параграфи 1—15 от член 19-ter от Наредба-закон 135/2009 се ползват от освобождаване от данъци. Тези параграфи са свързани с либерализацията на сектора на морския каботаж посредством приватизацията на Tirrenia Group; в) за да се осигури непрекъснатост на обществената услуга и да се подпомогне процесът на приватизация на дружествата от бившата Tirrenia Group, съответните региони могат да използват ресурсите на Fondo Aree Sottoutilizzate („FAS“) (59) съгласно Директива № 1/2009 на CIPE от 6 март 2009 г. (60)

2.4. Производство за установяване на нарушение № 2007/4609

(134) След предварителната размяна на информация между службите на Комисията и италианските органи, на 19 декември 2008 г. генералният директор на Комисията, отговарящ за енергетиката и транспорта, изпрати искане за информация до Италия. Това искане се отнасяше, наред с другото, до общия преглед на маршрутите, предмет на обществена услуга към онзи момент, и предвидената от Италия мисия за обществена услуга съгласно предложените нови споразумения. Освен това от Италия беше поискано да предостави повече информация за плановете за приватизация за Tirrenia Group.

(135) В писмото си от 28 април 2009 г. италианските органи отговориха подробно, като: — отбелязаха, че удължаването на срока на действие на първоначалните споразумения до 31 декември 2009 г. е било необходимо за постигане на либерализацията на сектора на морски каботаж в Италия чрез приватизацията на Tirrenia Group; — изложиха твърдението, че предоставената на Tirrenia Group компенсация за обществена услуга е била необходима, за да се гарантира териториалното единство с островите чрез морски линии, които не се осигуряват от частните оператори на пазара; — посочиха, че на 10 март 2009 г. е приключил цялостен процес на рационализация на маршрутите. При този процес, който е включвал консултация с шестте засегнати региона, са взети предвид съответните социални аспекти, аспектите, свързани със заетостта, и икономическите аспекти, както и необходимостта от гарантиране на линиите от съществено значение за териториалното единство. Тази рационализация е трябвало да доведе до намаляване на нетния разход за обществената услуга до приблизително 66 милиона евро и до съкращаването на около 600 наети членове на екипажи за цялата Tirrenia Group. Италия припомни също, че рационализацията от 2009 г. е допълнила предишните усилия (през 2004, 2006 и 2008 г.) за намаляване на услугите, предоставяни от Tirrenia Group; — разясниха, че целите на рационализацията са били: i) поддържане на линиите, необходими за осигуряване на териториално единство със и между островите и континенталната част, както и правото на здравеопазване, обучение и мобилност, ii) рационализация на линиите, обслужвани и от частни оператори, които са предоставяли същите връзки през същия период със сходни гаранции за качество и непрекъснатост, и iii) рационализация на линиите през активния сезон и на високоскоростните линии, по които се превозват единствено пътници; — представиха общ преглед на обслужваните от дружествата от Tirrenia Group маршрути през 2008 г. и намаления брой на маршрутите, които тези дружества биха обслужвали през 2009 г. Според италианските органи последните маршрути ще са в основата на новите споразумения, които ще бъдат сключени с новите собственици на дружествата от Tirrenia Group.

(136) На 21 декември 2009 г. генералният директор на Комисията, отговарящ за енергетиката и транспорта, изпрати до италианските органи писмо, в което, наред с другото, отбелязва че: — предвид коренната промяна на сектора на морския каботаж в Италия и поради значимото социално въздействие, което би имала приватизацията според италианските органи, ако тръжните процедури са били проведени на основата на обикновен договор за обществена услуга, обявяването на търг на корабоплавателните дружества, на които са предоставени такива договори, е било приемливо — по принцип и като изключение — с цел да се гарантира спазването на критерия за недискриминация сред корабособствениците от Общността, установен в Регламент (ЕИО) № 3577/92 (61) на Съвета („Регламента за морския каботаж“); — компенсацията за обществена услуга е трябвало да бъде ограничена до тези линии, при които продължителното присъствие на други оператори през цялата година е било ограничено. Във връзка с това бяха поискани разяснения за неефективността на пазара по определени маршрути, обслужвани от Tirrenia и Caremar. В писмото се посочва също, че с оглед на целта за осигуряване на териториално единство може да бъде обосновано само включването на вътрешни линии (а не на международни линии) в договор за обществена услуга; — договорите за обществена услуга на Tirrenia Group са изтекли на 31 декември 2008 г., а планираната от Италия приватизация може да отнеме повече от предвиденото време. Следователно в писмото се посочва възможността за изпращане на официално уведомително писмо за неправилно прилагане на Регламента за морския каботаж.

(137) На 22 януари 2010 г. италианските органи отговориха на писмото на службите на Комисията от 21 декември 2009 г., като: — отбелязаха, че Комисията по принцип е била съгласна с предложения подход за приватизация на Tirrenia Group, както и с новите договори за обществена услуга; — предоставиха подробни разяснения за маршрутите, за които Комисията е повдигнала редица въпроси; — посочиха, че поканата за заявяване на интерес за продажбата на Tirrenia (включително Siremar) е публикувана на 23 декември 2009 г. Италия отбеляза, че е възнамерявала да приключи приватизацията на цялата Tirrenia Group до 30 септември 2010 г.; — поискаха от Комисията да потвърди, че предоставените аргументи по отношение на неефективността на пазара са достатъчни.

(138) На 29 януари 2010 г. (62) Комисията изпрати официално уведомително писмо относно неправилното прилагане на Регламента за морския каботаж. В това писмо Комисията припомни, че съгласно посочения регламент, когато държава членка сключва договори за обществена услуга или налага задължения за обществена услуга, тя прави това на недискриминационна основа по отношение на всички корабособственици от Общността. Съгласно член 4, параграф 3 от Регламента за морския каботаж съществуващите договори за обществена услуга могат да останат в сила до датата на изтичането им. Комисията обаче отбеляза, че дружествата от Tirrenia Group са продължили да изпълняват услуги за морски транспорт след изтичането на съответните договори за обществена услуга (първоначалните споразумения). По-специално срокът на тези споразумения е трябвало да изтече в края на 2008 г., но той многократно е бил удължаван от Италия. Поради това Комисията прикани италианските органи да представят своите становища.

(139) Отново на 29 януари 2010 г. генералният директор на Комисията, отговарящ за енергетиката и транспорта, отговори на писмото на италианските органи от 22 януари 2010 г. Генералният директор посочи, че предоставените обосновки относно линиите, обслужвани от Tirrenia, са били достатъчни, за да се разсеят изразените по-рано съмнения. Освен това генералният директор отбеляза като положителен факт това, че вследствие на по-ранно негово искане Италия е изключила международна линия от новия проект на споразумение за Tirrenia. По отношение на повдигнатите въпроси относно обслужваните от Caremar маршрути обосновките само за някои от тези маршрути бяха счетени за достатъчни. Ето защо от Италия бе поискано да предостави допълнителни разяснения за някои от маршрутите на Caremar. Генералният директор припомни, че договорите за обществена услуга могат да обхващат само маршрути, за които е налице неефективност на пазара. Генералният директор също така подчерта, че отговорът на това писмо се отнася единствено до спазването на Регламента за морския каботаж, а не до въпроси, свързани с държавната помощ.

(140) На 29 март 2010 г. италианските органи отговориха на официалното уведомително писмо на Комисията от 29 януари 2010 г., като: — припомниха, че в писмото си от 21 декември 2009 г. (вж. съображение 136) службите на Комисията по принцип са били съгласни с приватизацията на Tirrenia Group чрез обвързване на дружествата с нови договори за обществена услуга; — отбелязаха, че удължаването на срока на действие на първоначалните споразумения е мотивирано единствено от необходимостта да се осигури непрекъснатост при предоставянето на морската обществена услуга до приключване на съответните процеси на приватизация; — потвърдиха намерението си да проведат процеса на приватизация до 30 септември 2010 г., така че да либерализират до тази дата сектора на морския каботаж; — предоставиха общ преглед на процеса на приватизация на Tirrenia (включително на Siremar). По-специално Италия посочи, че след публикуването на поканата за заявяване на интерес до 19 февруари 2010 г. са подадени 16 заявления за интерес от 19 субекта. Като част от етапа на комплексна проверка на 22 март 2010 г. е открита зала за данни, която да остане отворена до края на май 2010 г. Към онзи момент Италия е очаквала, че договорът за продажба може да бъде подписан до средата на юли 2010 г. и че собствеността ще бъде прехвърлена до септември 2010 г.; — разясниха, че в рамките на тръжната процедура за Toremar, заинтересованите страни, които ще участват в следващия етап на процедурата, са 11; — посочиха, че продължаващата несигурност, която би възникнала в резултат на продължаване на производството за установяване на нарушение може да застраши процеса на приватизация и да повлияе отрицателно върху стойността на обявените на търг дружества; — предложиха цялостно сътрудничество с Комисията за разясняване на всички останали съмнения по отношение на производството за установяване на нарушение и възможните въпроси, свързани с държавната помощ.

(141) На 10 септември 2010 г. италианските органи уведомиха Комисията по време на специална среща, че процедурата по приватизацията на Tirrenia и Siremar е била отменена на последния етап и че следователно срокът до 30 септември няма да бъде спазен. Освен това италианските органи докладваха, че състезателните процедури за договорите на Caremar, Saremar, Siremar и Toremar също са били забавени. Впоследствие със закона от 2010 г. срокът на първоначалните споразумения е удължен допълнително до приключването на процеса на приватизация на Tirrenia и Siremar.

(142) С оглед на тези развития на 24 ноември 2010 г. Комисията изпрати допълнително официално уведомително писмо. В него Комисията: — отбеляза, че срокът на първоначалните споразумения за Tirrenia, Siremar, Caremar, Saremar и Toremar е бил удължен автоматично и без каквато и да е състезателна процедура; — посочи, че макар прилагането на въпросните договори за обществена услуга да е продължило, не е била налице приключена състезателна процедура; — изтъкна, че си запазва правото да издаде мотивирано становище, ако е необходимо (като отчита всички мнения, които Италия може да представи).

(143) На 21 юни 2012 г. Комисията прие мотивирано становище относно забавянето на приватизацията на три дружества (Caremar, Laziomar и Saremar) от бившата Tirrenia Group. Тъй като тръжните процедури за другите три дружества (Tirrenia, Toremar и Siremar) са приключили през 2011 г. (63), тези дружества не са обхванати от мотивираното становище. Комисията посочи, че повече от три години след изтичането на обичайния срок на съответните първоначални споразумения Италия не е въвела състезателни процедури за възлагането на договори за обществена услуга за морски каботаж, предоставяни от дружествата Caremar, Laziomar и Saremar. Тъкмо обратното, обхватът на тези споразумения е удължен автоматично и за неопределено време, като по този начин е попречено на други корабособственици от Общността да се конкурират за възлагането на тези договори.

(144) На 8 август 2012 г. италианските органи отговориха на мотивираното становище, като заявиха, че обявленията за тръжната процедура относно избора на дружествата, на които са възложени новите договори за обществена услуга, са били или ще бъдат публикувани скоро в Официален вестник на ЕС. По-специално обявлението за Caremar е публикувано на 20 юли 2012 г., а обявлението за Laziomar е изпратено за публикуване на 1 август 2012 г. Накрая, на 2 август 2012 г. е приет закон за Saremar, съгласно който такова обявление трябва да бъде публикувано до 2 октомври 2012 г.

(145) На 13 януари 2014 г. Compagnia Laziale di Navigazione е станало новият собственик на Laziomar и е подписало десетгодишен договор за обществена услуга за линия до Понцианския архипелаг. На 16 юли 2015 г. ATI SNAV-Rifim е поело собствеността върху Caremar и му е бил възложен деветгодишен договор за обществена услуга. Накрая, след решението от 2014 г., Saremar е обявено в ликвидация и през март 2016 г. договорът за обществена услуга за маршрутите между Сардиния и малките острови е възложен на Delcomar.

(146) С писмо от 15 юли 2016 г. италианските органи уведомиха Комисията, че приватизацията на всички дружества от бившата Tirrenia Group е приключила. На 8 декември 2016 г. Комисията реши да прекрати производството за установяване на нарушение.

3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА И ЗА РАЗШИРЯВАНЕ НА ОБХВАТА И

3.1. Удължаването на срока на действие на първоначалното споразумение между държавата и Siremar

3.1.1. Спазване на решението по делото Altmark и наличие на помощ

(147) В решението си от 2011 г. Комисията изрази предварителното становище, че определението на задълженията за обществена услуга не е достатъчно ясно и следователно не позволява на Комисията да заключи окончателно дали съдържа явна грешка. По-специално, въпреки твърденията на италианските органи, че конкурентите на Siremar по маршрутите, попадащи в обхвата на задачите за предоставяне на УОИИ, са оператори, които също предоставят морски услуги срещу публична компенсация, без да се изисква нивото на необходимите услуги да бъде определено предварително, Комисията не може да заключи дали има реална нужда от обществена услуга по тези маршрути.

(148) Комисията изрази предварителното становище, че вторият критерий от решението по делото Altmark (64) е изпълнен, тъй като параметрите в основата на изчислението на компенсацията са предварително установени и са спазени изискванията за прозрачност. По-специално Комисията отбеляза, че тези параметри са описани в първоначалното споразумение (за компенсация, отнасяща се за 2009 г.) и в директивата на CIPE (за компенсация след 2010 г.).

(149) Комисията обаче счете, че третият критерий от решението по делото Altmark, изглежда, не е изпълнен и операторите може да са били свръхкомпенсирани за изпълнението на задачите за обществена услуга. По-специално Комисията изрази съмнения дали рисковата премия от 6,5 %, която се прилага след 2010 г., отразява подходящо ниво на риска, тъй като на пръв поглед изглежда, че Siremar не е поемало рисковете, които обикновено се поемат при изпълнението на такива услуги.

(150) Комисията също така изрази предварителното становище, че четвъртият критерий по делото Altmark не е изпълнен, доколкото удължаването на срока на действие на първоначалните споразумения не е било предмет на тръжна процедура. Освен това Комисията отбеляза, че не е получила никакви доказателства в подкрепа на аргумента, че Siremar в действителност е предоставяло въпросните услуги при най-ниски разходи за съответната общност.

(151) Следователно Комисията достигна до предварителното заключение, че компенсациите за обществена услуга, изплатени на Siremar през периода 2009—2011 г., представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Освен това Комисията изрази становището, че тази помощ следва да се счита за нова помощ.

(152) В решението от 2012 г. Комисията счете, че доколкото всички условия през 2012 г. са останали непроменени и до влизането в сила на новото споразумение, компенсацията, предоставена на Siremar от 1 януари 2012 г. насам съгласно допълнителното удължаване на срока на действие на първоначалното споразумение, също представлява държавна помощ.

3.1.2. Съвместимост

(153) В решението от 2011 г. Комисията изрази предварителното становище, че компенсацията за обществена услуга за периода 2009—2011 г. не попада в обхвата на решението за УОИИ от 2005 г. (65) и на рамката за УОИИ от 2005 г. (66). Поради това Комисията оцени тази мярка директно съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС и изрази съмненията си относно изпълнението на приложимите условия за съвместимост.

(154) В решението от 2012 г. Комисията изтъкна, че на 31 януари 2012 г. е влязъл в сила нов пакет за УОИИ, състоящ се от решението за УОИИ от 2011 г. (67) и рамката на УОИИ от 2011 г. Комисията обаче изрази предварителното становище, че компенсацията за обществена услуга съгласно удължаването на срока на действие на първоначалното споразумение не би могла да се счита за съвместима с вътрешния пазар и за изключена от изискването за уведомяване съгласно решението за УОИИ от 2011 г.

(155) В закона от 2010 г. се предвижда удължаване на срока на действие на първоначалното споразумение от 30 септември 2010 г. до края на процеса на приватизация. Към момента на приемането на закона от 2010 г. Siremar е било в затруднено положение (вж. съображение 67). В резултат на това, считано от 1 октомври 2010 г. до приватизацията на дружеството, получената от него компенсация не е можело да се оценява въз основа на рамката за УОИИ от 2011 г. Вместо това в точка 9 от рамката за УОИИ от 2011 г. Комисията изрази предварителното становище, че тази помощ следва да се оценява съгласно Насоките за оздравяване и преструктуриране от 2004 г.

(156) Комисията отбеляза, че в този случай определените в Насоките за оздравяване и преструктуриране от 2004 г. критерии за съвместимост не са изпълнени, поради което изрази предварителното мнение, че компенсацията, платена на Siremar, което е било в затруднено положение, би представлявала несъвместима помощ за преструктуриране.

3.2. Неправомерно продължаване на помощта за оздравяване за Siremar

(157) В решението от 2012 г. Комисията изрази предварителното становище, че помощта за оздравяване е била неправомерно продължена от 28 август 2011 г. до 18 септември 2012 г. и че продължаването на въпросната помощ през този период представлява несъвместима помощ за Tirrenia и Siremar и вероятно и за съответните им купувачи. По-специално Комисията отбеляза, че Италия не е представила план за преструктуриране или ликвидация в рамките на шест месеца след разпределението на първия транш от помощта за оздравяване за тези дружества, както се изисква от Насоките за оздравяване и преструктуриране от 2004 г. Комисията счете, че определените в Насоките за оздравяване и преструктуриране от 2004 г. условия за продължаване на помощта за оздравяване също не са изпълнени.

3.3. Приватизацията на Siremar, насрещната гаранция и увеличаването на капитала на CdI

3.3.1. Приватизацията на Siremar

(158) В решението от 2011 г. Комисията изрази съмненията си, че тръжната процедура за продажбата на стопанското подразделение Siremar не е била достатъчно прозрачна и безусловна, за да се гарантира, че продажбата е извършена по пазарна цена.

(159) Първо, Комисията отбеляза, че макар поканата за заявяване на интерес да е била публикувана в няколко вестника и на редица уебсайтове, в нея очевидно не е посочен подробно обхватът на продажбата и не са представени ясни указания за оферентите по отношение на последващите етапи на процедурата. В поканата не се съдържат и никакви критерии за предварителна квалификация или подбор или някакви други условия, които е трябвало да бъдат изпълнени от оферентите, освен задължителното условие да продължават да предоставят обществената услуга. Освен това цялата съответна информация по отношение на активите, предмет на процедурата по продажба, е била предоставена на оферентите едва на етапа на комплексна проверка.

(160) Второ, Комисията също така счете, че някои от наложените при приватизацията изисквания може да са ограничили броя на оферентите и/или да са повлияли върху продажната цена. Комисията припомни установената си практика по отношение на продажбите на активи на държавни предприятия от държавата или които могат да бъдат приписани на държавата: неикономическите съображения, които частен продавач не би взел предвид, като например въпроси, свързани с публичната политика, заетостта или регионалното развитие, предполагат съществуването на държавна помощ, ако те налагат сериозни задължения върху потенциалния купувач и следователно могат да намалят продажната цена.

(161) Процедурите по продажбата на стопанските поделения на Tirrenia и Siremar са се основавали на предвидената в закона Marzano процедура (вж. съображение 70). Поради това Комисията оцени двете процедури заедно. Тя счете, че продажбата на стопанските поделения, на които са възложени новите споразумения, води до задължение за купувачите да предоставят обществена услуга при спазване на предварително установените задължения за качество, честота и тарифи, определени в новите споразумения. Чрез налагане на такива задължения Комисията счита, че държавата не желае да получи най-високата цена, а по-скоро да постигне целите, свързани с обществения интерес. Комисията прецени, че е малко вероятно частен продавач да придаде същото значение на непрекъснатото предоставяне на обществената услуга.

(162) По същия начин Комисията счете, че частен продавач, извършващ дейност при нормални пазарни условия, не би наложил задължението за поддържане на равнищата на заетост в продължение на две години.

(163) Поради горепосочените причини Комисията стигна до предварителното заключение, че процедурата по приватизацията на стопанското подразделение Siremar не е била достатъчно прозрачна и безусловна, за да гарантира сама по себе си, че продажбата е извършена по пазарна цена. Следователно Комисията не би могла да изключи, че е предоставено икономическо предимство или по отношение на продажбата на икономическата дейност, или по отношение на купувача.

(164) Въз основа на наличната информация Комисията също прецени, че всяка помощ, която може да е предоставена в хода на процеса на приватизация, би била несъвместима.

3.3.2. Насрещната гаранция

(165) В решението от 2012 г. Комисията изрази предварителното становище, че насрещната гаранция от Сицилия за разсрочените вноски на продажната цена на стопанското подразделение Siremar може да е представлявала помощ за CdI като кредитополучател и за Unicredit като първи гарант.

(166) Всъщност насрещната гаранция, изглежда, е дала възможност на CdI да се възползва от гаранция, която в противен случай не би била предоставена или би била предоставена при различни, по-неблагоприятни условия. Комисията отбеляза, че въз основа на наличната информация за насрещната гаранция, изглежда, не е било платено възнаграждение.

(167) Освен това Комисията отбеляза, че становището на главния счетоводител, изглежда, е изготвено така, че да се повлияе на процеса на вземане на решения в Сицилия. Предвид участието на главния счетоводител в ежедневното управление на Mediterranea и значителния дял на това дружество в капитала на CdI Комисията счете, че съществува вероятност насрещната гаранция да е предоставена в полза на CdI в процеса на продажба, а не при пазарни условия.

(168) Комисията също така отбеляза, че документите, представени от Италия като доказателство, че насрещната гаранция не е довела до никакви последици, не предшестват възлагането на предмета на търга на CdI. Напротив, и двата документа са издадени, след като SNS е подало жалба до Комисията.

(169) И накрая, Комисията счете, че освен ако за насрещната гаранция не е платена подходяща премия, тя може да е осигурила също икономическо предимство на Unicredit като първи гарант посредством намаляване на рисковете, свързани с издадената от банката гаранция.

(170) Въз основа на изложените по-горе съображения Комисията изрази предварителното становище, че насрещната гаранция може да е представлявала помощ за Unicredit и за CdI.

3.3.3. Увеличаването на капитала на CdI

(171) В решението от 2012 г. Комисията изложи становището, че увеличаването на капитала на Mediterranea може да е осигурило предимство на CdI, доколкото Сицилия не се е държала като частен пазарен инвеститор. Освен това Комисията счете, че увеличаването на капитала на Mediterranea е било финансирано с държавни ресурси и може да бъде приписано на държавата.

(172) Поради това Комисията изрази предварителното становище, че увеличаването на капитала може да е представлявало помощ за CdI.

3.3.4. Съвместимост

(173) В решението от 2011 г. Комисията прецени въз основа на наличната информация, че всяка помощ, която може да е предоставена в хода на процеса на приватизация, би била несъвместима.

(174) В решението от 2012 г. Комисията прецени въз основа на наличната информация, че насрещната гаранция и увеличаването на капитала на CdI може да са представлявали оперативна помощ, която по принцип е несъвместима с вътрешния пазар.

3.4. Новото споразумение между италианската държава и CdI

(175) В решението от 2012 г. Ко