BG Официален вестник на Европейския съюз 124

31998Y0822(01)



ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

Известие относно прилагането на правилата за конкуренция по отношение на споразуменията за достъп в далекосъобщителния сектор

РАМКА, СЪОТВЕТНИ ПАЗАРИ И ПРИНЦИПИ

(98/C 265/02)

(текст от значение за ЕИП)

ПРЕДГОВОР В далекосъобщителния сектор споразуменията за достъп имат основна роля в предоставянето на възможност на участниците на пазара да се ползват от либерализацията. Поради това, настоящото известие има три основни цели: — да определи принципите за достъп, произтичащи от правото на конкуренция на Общността, съдържащи се в голям брой решения на Комисията, целящи да създадат по-голяма сигурност на пазара и по-стабилни условия за инвестиции и търговска предприемчивост в секторите на далекосъобщенията и мултимедиите; — да дефинира и изясни връзката между законодателството в областта на конкуренцията и специалното секторно законодателство съгласно обхвата на член 100а (по-специално това се отнася до връзката между правилата за конкуренция и законодателството за отваряне на мрежата); — да обясни как правилата за конкуренция ще се прилагат по последователен начин по отношение на секторите, обхванати от разпоредбите, касаещи предлагането на нови услуги, както и по-специално по отношение на въпросите за достъпа и в този контекст — за терминирането на разговори в други мрежи чрез гейтуей устройства. ВЪВЕДЕНИЕ 1. Срокът за пълна либерализация на далекосъобщителния сектор е установен и по-голямата част от държавите-членки към 1 януари 1998 г. (1) трябва да са отстранили последните бариери пред предоставянето на далекосъобщителни услуги и достъп до далекосъобщителните мрежи в конкурентна среда на потребителите. В резултат на тази либерализация ще възникнат нов вид вторични свързани продукти или услуги, както и необходимостта от достъп до съоръжение, което е необходимо за предоставянето на тези услуги. В този сектор взаимната връзка с обществената далекосъобщителна мрежа е типичният, но не единствен пример за такъв достъп. Комисията е заявила, че ще определи третирането на договорите за достъп в далекосъобщителния сектор с оглед правилата за конкуренция (2). Поради това, настоящото известие разглежда въпроса как правилата и процедурите за конкуренция се прилагат по отношение на договорите за достъп в контекста на хармонизираното законодателство на ЕО и националното законодателство в далекосъобщителния сектор. 2. Регулаторната рамка за либерализация на далекосъобщенията се състои от директиви за либерализация, приети на основание член 90 от Договора и директивите за хармонизация, приети на основание член 100а от Договора, в това число по-специално на основание Рамката за отваряне на мрежата. Рамката за отваряне на мрежата съдържа хармонизирани правила за достъп и взаимна свързаност на далекосъобщителните мрежи, както и за услугите по предоставяне на гласова телефония. Правната рамка, произтичаща от либерализационното и хармонизационно законодателство е основата на всяко действие, предприемано от Комисията при прилагане от нейна страна на правилата за конкуренция. Както либерализационното законодателство (директивите, приети на основание член 90 от Договора) (3), така и хармонизационното законодателство (директивите относно отваряне на далекосъобщителните мрежи „ОДМ“) (4), са насочени към постигане на целите на Общността, както са формулирали в член 3 от Договора, а именно: изграждане на „система, гарантираща ненарушаването на конкуренцията в общия пазар“ и „общ пазар, характеризиращ се с премахване между държавите-членки на препятствията пред свободното движение на хора, стоки, услуги и капитал“. 3. Комисията е публикувала Насоки относно прилагането на правилата за конкуренция на ЕИО в далекосъобщителния сектор (5). Настоящото известие цели да допълни тези насоки, които не се занимават изключително само с въпросите за достъпа. 4. Законодателството за либерализиране и хармонизиране на далекосъобщителния сектор подпомага и облекчава постигането на целта на предприятията от Общността за започване на нови дейности и навлизане в нови пазари, като съответно дават възможност на потребителите да се възползват от засилената конкуренция. Тези предимства не трябва да бъдат застрашавани от злоупотреби или ограничаващи конкуренцията практики, прилагани от предприятията: в това отношение правилата за конкуренция играят основна роля за осигуряване на развитието на конкуренцията. На новите участници на пазара, в първоначалния стадий трябва да се гарантира правото на достъп до мрежите на основните далекосъобщителни оператори. Редица органи на регионално, национално и общностно ниво играят роля при регулирането на този сектор. Осигуряването на конкуренция в общия пазар зависи от ефективната координация между тези институции. 5. Част I от известието установява правната рамка и детайлите относно начина, по който Комисията възнамерява да избегне нежелано дублиране на процедури, като същевременно защити правата на предприятията и потребителите при спазване на правилата за конкуренция. В този смисъл усилията на Комисията да насърчи децентрализираното прилагане на правилата за конкуренция от националните съдилища и националните органи на държавите-членки, са насочени към осигуряване на средства за правна защита на национално ниво, освен ако по конкретното дело не са намесени съществени интереси на Общността. По същия начин специалните процедури съгласно Рамката за отваряне на мрежата в далекосъобщителния сектор целят разрешаване на проблемите на децентрализирано, национално ниво, като се предвижда и възможност за постигане на споразумение на нивото на Общността при определени обстоятелства. Част II определя подхода на Комисията за дефиниране на пазара в този сектор. Част III определя принципите, които Комисията следва при прилагане на правилата за конкуренция: тя цели да подпомогне участниците на пазара при изготвяне на техните договори за достъп чрез разясняване на изискванията на правото на конкуренцията. Принципите, установени в настоящото известие, се прилагат не само по отношение на традиционните фиксирани далекосъобщителни линии, но също така и по отношение на всички далекосъобщения, включително в области като сателитните комуникации и мобилните комуникации. 6. Известието се основава на опита на Комисията по редица случаи (6), както и на изследвания в тази област, извършени по поръчка на Комисията (7). Тъй като настоящото известие се основава на общоприложими правила за конкуренция, принципите, съдържащи се в него ще бъдат прилагани по същия начин в други области, като например въпросите, свързани с достъпа до дигитални комуникационни сектори, при условие че възникнат същите проблеми. По същия начин редица от принципите, съдържащи се в Договора ще се прилагат по отношение на всяко дружество, което има господстващо положение, включително в области, различни от далекосъобщенията. 7. Настоящото известие се основава на случаи, които са възникнали по време на първоначалните стадии на преход от монополни към конкурентни пазари. Като се има предвид сближаването на далекосъобщенията, радио- и телевизионното излъчване и секторите на информационни технологии (8), както и засилената конкуренция на тези пазари, се очаква да възникнат и други въпроси. Това може да обоснове необходимостта от адаптиране на обхвата и принципите, установени в настоящото известие към тези нови сектори. 8. Принципите, установени в този документ, ще се прилагат по отношение на практики извън Общността, доколкото те имат последици върху конкуренцията в Общността и засягат търговията между държавите-членки. При прилагане на правилата за конкуренция Комисията е задължена да се съобразява със задълженията на Общността, поети по Споразумението по далекосъобщенията на СТО (9). Комисията отбелязва, че продължават дискусиите по отношение на международните счетоводни системи в контекста на Международния съюз по далекосъобщенията (МСД). Настоящото известие не засяга позицията на Общността в тези дискусии. 9. Настоящото известие по никакъв начин не ограничава правата, предоставени на лица или предприятия от правото на Общността и не засяга каквото и да е тълкуване на правилата за конкуренция на Общността, което би могло да бъде дадено от Съда на Европейските общности или от Първоинстанционния съд. Настоящото известие не претендира да бъде обобщаващ анализ на всички възможни проблеми на конкуренцията в този сектор: други проблеми вече съществуват, както е вероятно и да възникнат нови в бъдеще. 10. Комисията ще разгледа въпроса за това дали настоящото известие следва да бъде изменено или допълнено в светлината на опита, придобит по време на първата фаза на либерализираната далекосъобщителна среда. ЧАСТ I — РАМКА 1. Правилата за конкуренция и специалните секторни разпоредби 11. Проблемите, свързани с достъпа в широкия смисъл на думата могат да бъдат разрешени на различни нива и посредством широк спектър от законодателни разпоредби на национално ниво и на нивото на Общността. Доставчикът на услуги, който се сблъсква с проблеми на достъпа като необоснован отказ от страна на далекосъобщителни оператори да предоставят (или при приемливи условия) линия за наемане, от която той се нуждае, за да предостави услуги на своите потребители, би могъл да използва различни пътища, за да защити правата си и да търси обезщетение. При защита на своите права на национално ниво, засегнатите страни по принцип ще разполагат с редица възможности, особено в първоначалния стадий. На национално ниво жалбоподателят има две основни възможности на разположение: 1) специалните национални регулаторни процедури, създадени в съответствие с правото на Общността и хармонизирани съгласно разпоредбата за отворената мрежа (виж бележка под линия 4), и 2) завеждане на дело на основание разпоредбите на вътрешното право или правото на Общността пред национален съд или пред национален орган в областта на конкуренцията (10). 12. Жалбите до Комисията, позоваващи се на действащите правила за конкуренция, или жалбите до националните съдилища, националните органи по конкуренцията и/или националните регулаторни органи позоваващи се на процедурите по Рамката за отваряне на мрежата, ще бъдат разглеждани с различен приоритет, в зависимост от тяхната спешност, новост и транснационален характер на проблема, който се разрешава, като се взема предвид необходимостта от избягване на дублиращи се производства (виж бележки под линия 23 и последващи). 13. Комисията отчита, че националните регулаторни органи (11) имат различни задачи и функционират при правни режими, различни от този, който регулира дейността на Комисията по прилагане на правилата за конкуренция. Първо, националните регулаторни органи осъществяват дейността си в рамките на вътрешното право, независимо от това, че често прилагат и европейското право. Второ, това право, което се основава на съображения, отнасящи се до далекосъобщителната политика, може да преследва цели, които са различни, но съвместими с целите на политиката за конкуренция на Общността. Комисията си сътрудничи в максимална степен с националните регулаторни органи, а те от своя страна следва да си сътрудничат помежду си, особено по трансгранични въпроси (12). Съгласно правото на Общността националните органи, включително регулаторните органи и органите, отговарящи за конкуренцията, са задължени да не одобряват практики или споразумения, противоречащи на правото за конкуренция на Общността. 14. Нормите на конкуренция на Общността не са достатъчни, за да предоставят средства за защита в целия спектър от проблеми в далекосъобщителния сектор. Поради това националните регулаторни органи имат значително по-широки правомощия и значително по-всеобхватна роля в регулирането на този сектор. Следва също така да бъде отбелязано, че от гледна точка на общностното право, националните регулаторни органи трябва да бъдат независими (13). 15. Важно е да се отбележи, че директивите относно ОДМ налагат на далекосъобщителните оператори, притежаващи значителна пазарна сила, определени задължения за прозрачност и недискриминиране, които излизат извън тези, които обичайно биха били наложени по член 86 от Договора. Директивите относно ОДМ установяват задължения, свързани с прозрачността, както и задължения за снабдяване, а също така и ценови практики. За изпълнението на тези задължения следят националните регулаторни органи, които също са оправомощени да предприемат стъпки за гарантиране на ефективната конкуренция (14). 16. С оглед прилагането на член 86 настоящото известие засяга най-вече случаите, в които един далекосъобщителен оператор заема господстващо положение. Не е задължително такъв да е случаят във всички държавите-членки: например новите далекосъобщителни мрежи, предлагащи непрекъснато разширяващо се покритие ще се развиват прогресивно. Тези алтернативни далекосъобщителни мрежи могат понякога или във всички случаи да бъдат достатъчно значими, за да бъдат частично или изцяло взаимозаменяеми със съществуващите национални мрежи и това следва да бъде взето предвид. Съществуването и пазарната позиция на конкуриращите се оператори е от значение при определяне на това дали е налице самостоятелно или съвместно господстващо положение: разпоредбите в настоящото известие, които се отнасят до господстващото положение, следва да бъдат разглеждани, като това се взема предвид. 17. Като се има предвид отговорността на Комисията за политиката на конкуренция на Общността, Комисията трябва да служи в името на общия интерес на Общността. Административните източници, които са на разположение на Комисията за изпълнение на тази задача са задължително ограничени и не могат да бъдат използвани за разрешаване на всички случаи, които са представени пред нея. Поради това Комисията е задължена по принцип да вземе всички организационни мерки, които са необходими за изпълнение на нейните функции, и по-специално да определи приоритетите (15). 18. Поради това Комисията посочи, че възнамерява при упражняване на своята компетентност за вземане на решения, да се концентрира върху нотификациите, жалбите и производствата, открити по нейна инициатива, които са от особено политическо, икономическо или правно значение за Общността (16). В случаите, когато един случай няма такива характеристики, нотификацията няма да се разглежда обикновено чрез постановяване на формално решение, а чрез издаване на писмо за подкрепа (доколкото се постигне съгласие на страните за това) и жалбите следва по правило да се разглеждат от националните съдилища или от други съответни органи. В този смисъл следва да се отбележи, че правилата за конкуренция са пряко приложими (17), което означава, че правото за конкуренция на Общността е приложимо от националните съдилища. Дори когато друго законодателство на Общността е било прилагано, това не отменя необходимостта от спазване на правилата за конкуренция на Общността (18). 19. Други национални органи, по-специално националните регулаторни органи, които прилагат Рамката за отваряне на мрежата, са компетентни по отношение на определени споразумения за достъп (за които те трябва да бъдат нотифицирани). Независимо от това нотифицирането на споразумение до национален регулаторен орган не означава, че не е необходимо да се прави такава нотификация до Комисията. Националните регулаторни органи трябва да гарантират, че предприетите от тях действия са в съответствие с правилата за конкуренция на Общността (19). Това задължение изиска от тях да се въздържат от действия, които биха застрашили ефективната защита на правата, предоставени от правилата за конкуренция на Общността (20). Поради това те може и да не одобрят споразумения, които са в противоречие с правилата за конкуренция (21). Ако националните органи действат по такъв начин, че да застрашат тези права, държавата-членка може да понесе отговорност за вреди, претърпени в резултат от такива действия (22). Освен това националните регулаторни органи са компетентни по силата на директивите относно ОДМ да предприемат стъпки за осигуряване на ефективна конкуренция (23). 20. Споразуменията за достъп по принцип регулират предоставянето на определени услуги между независими предприятия и не водят до създаване на независимо предприятие, което да е различно от страните по споразумението. Поради това споразуменията за достъп по принцип са извън обхвата на Регламента относно сливанията (24). 21. Съгласно Регламент № 17 (25) Комисията би могла да бъде сезирана по въпрос, свързан със споразуменията за достъп чрез нотифициране на споразумение за достъп от една или повече от страните по него (26), чрез жалба срещу споразумение за ограничаване на достъпа или срещу поведение на господстващо дружество при предоставяне или отказ за предоставяне на достъп (27), по собствена инициатива на Комисията при наличие на предоставяне на или отказ за предоставяне на достъп, или чрез секторно запитване (28). В допълнение даден жалбоподател може да изиска от Комисията налагане на временни мерки, когато обстоятелствата сочат за наличие на риск от сериозни и невъзвратими щети, които могат да бъдат нанесени на жалбоподателя или на обществения интерес (29). Следва да бъде отбелязано, обаче, че в случаите, в които е налице спешност, процедурите пред националните съдилища обикновено са по-бързи с оглед възпиране на уврежданията, отколкото процедурите пред Комисията (30). 22. Съществуват редица области, в които спрямо споразуменията са приложими едновременно, както правилата за конкуренция така и мерки, предвидени в национални или европейски специални секторни актове, предимно мерки, свързани с общия пазар. В сектора на далекосъобщенията директивите относно ОДМ целят създаване на регулаторен режим за споразуменията за достъп. Като се има предвид детайлното регулиране, съдържащо се в правилата на директивите относно ОДМ, както и факта, че те може да излизат извън обхвата на изискванията по член 86, предприятията от далекосъобщителния сектор следва да знаят, че спазването на правилата за конкуренция на Общността не ги освобождава от техните задължения да спазват задълженията, наложени в контекста на отваряне на мрежата и обратното. 2. Дейността на Комисията във връзка със споразуменията за достъп (31) 23. Споразуменията за достъп, взети като цяло са от голямо значение, поради което следва Комисията да изясни правната рамка на Общността, в която тези споразумения следва да бъдат сключвани. Споразуменията за достъп, които съдържат ограничителни клаузи следва да съдържат въпроси по член 85. Споразуменията за достъп, които включват предприятия, които са с господстващо или монополно положение, следва да съдържат въпроси по член 86: съображенията, свързани с господстващото положение на една или повече от страните по споразумението ще бъдат по принцип от по-голямо значение в контекста на конкретното споразумение, отколкото съображенията по член 85. Нотификации 24. При прилагане на правилата за конкуренция Комисията ще се опира на директивите относно ОДМ, които определят обхвата на приложение на национално ниво от националните регулаторни органи. Когато споразуменията попадат в приложното поле на член 85, параграф 1, Комисията трябва да бъде нотифицирана, ако те ще се ползват от освобождаването по член 85, параграф 3. Когато споразуменията са нотифицирани, Комисията възнамерява да излезе по отношение на някои нотификации с формални решения, като подлежат на надлежно публикуване в Официален вестник на Европейските общности и в съответствие с принципите, изложени по-долу. След като правните принципи бъдат изяснени напълно, Комисията в по-нататъшната си практика ще издава писма за подкрепа по отношение на следващи нотификации, които повдигат същите въпроси. 3. Жалби 25. Физически или юридически лица, които имат правен интерес, могат при определени условия да отправят жалба до Комисията, с която да изискат от Комисията да се произнесе с решение, което да постановява прекратяването на нарушението по член 85 или член 86 от Договора. Жалбоподателят може допълнително да изиска Комисията да наложи временни мерки, когато съществува вероятност от настъпване на сериозни и непоправими вреди (32). Потенциалните жалбоподатели имат и друго равностойно, дори по-ефективно средство, като завеждането на дело пред националния съд. В този контекст следва да се отбележи, че производствата пред националните съдилища могат да имат значителни предимства за лицата и дружествата, като например (33): — националните съдилища могат да се произнасят и да удовлетворяват искания за обезщетения за нанесени вреди, произтичащи от нарушение на правилата за конкуренция, — националните съдилища могат обикновено да налагат временни мерки и да се произнасят за прекратяване на увреждането по-бързо от Комисията, — пред националните съдилища е възможно да се комбинира иск, основан на нормите на правото на Общността, с иск по националното право, — разноските по делото се възлагат на спечелилия жалбоподател от националния съд. Освен това специалните национални регулаторни принципи, хармонизирани в съответствие с директивите относно ОДМ, могат да предложат средство за защита както на национално, така и ако е необходимо, на общностно ниво. 3.1. Прилагане на национални процедури и процедури за предоставяне на рамка за отворената мрежа 26. Както беше изложено по-горе (34), Комисията ще вземе предвид интереса на Общността по всеки случай, който е разглеждан от нея. При определяне на интереса на Общността, Комисията преценява „…значението на твърдените нарушения за функционирането на общия пазар, вероятността за установяване на нарушение и обхвата на проучванията, необходими за постигане, при най-добрите възможни условия, на целта, с която се гарантира, че членове 85 и 86 са спазени…“ (35). Друг основен елемент при тази преценка е степента, до която националният съдия е в състояние да предостави ефективно обезщетение за нарушение по членове 85 и 86. Това може да се окаже трудно, например в случаи, включващи екстратериториални елементи. 27. Член 85, параграф 1 и член 86 от Договора имат пряко приложение спрямо отношенията между лицата, чиито права трябва да бъдат защитени от националните съдилища (36). Що се отнася до делата, които са пред националните регулаторни органи, Директивата относно взаимното свързване при отваряне на далекосъобщителната мрежа предвижда, че тези органи имат правомощия за намеса и други промени, както по отношение на съществуването, така и по отношение на съдържанието на споразуменията за достъп. Националните регулаторни органи трябва да вземат предвид „необходимостта от стимулиране на конкурентен пазар“ и могат да наложат условия на една или повече от страните, с цел „осигуряване на ефективна конкуренция“ (37). 28. Комисията може да бъде сезирана по спор във връзка с правила за конкуренция или във връзка с процедура за помирение съгласно правилата за отваряне на мрежата. Едновременните производства могат да доведат до излишно дублиране на усилия по разследване от Комисията и от националните органи. Когато жалбоподателите са сезирали Комисията по член 3 от Регламент № 17, като в същото време съществуват заведени жалби и пред съответен национален или европейски орган или съд, Генерална дирекция „Конкуренция“ на Комисията по принцип не започва разследване за наличие на нарушение по членове 85 или 86 от Договора. Това е предмет на направеното по-долу изложение. 3.2. Защита на правата на жалбоподателите 29. Предприятията имат право на ефективна защита на техните права, предоставени им от правото на Общността (38). Тези права могат да бъдат застрашени, ако националните процедури са допуснали да се стигне до продължително отлагане на действията на Комисията, без да се постига удовлетворително решение на въпроса на национално ниво. В далекосъобщителния сектор иновационните цикли са сравнително кратки и всяко значително забавяне в разрешаването на спора за достъп, би могло на практика да бъде равносилно на отказ за предоставяне на достъп, което препятства надлежното произнасяне по делото. 30. Поради това Комисията счита, че споровете за предоставяне на достъп, повдигнати пред националните регулаторни органи следва да бъдат разрешавани в разумен срок от време, обикновено не повече от шест месеца от момента на сезиране на съответния орган със спора. Разрешаването може да бъде под формата или на окончателно преустановяване на определено поведение или под друга форма, която може да защити правата на жалбоподателя. Ако въпросът не е разрешен по този начин, тогава правата на страните не са били ефективно защитени и Комисията би могла, по искане от страна на жалбоподателя, да започне свое разследване по въпроса, в съответствие с обичайните процедури, след консултиране и в сътрудничество със съответния национален орган. По принцип Комисията не започва такива разследвания, ако вече текат действия по открита помирителна процедура за помирение съгласно разпоредбите за отваряне на мрежата. 31. В допълнение Комисията трябва винаги да разглежда всеки случай съобразно неговата същност: тя предприема действия, ако прецени, че по конкретния случай е налице засягане на значителен интерес на Общността или съществува вероятност от нарушаване на конкуренцията в множество държави-членки. 3.3. Временни мерки 32. По отношение на исканията за временни мерки, тяхното съществуване и прилагане зависи от разпоредбите на националното производство, като налагането им зависи от това дали има риск от сериозни и непоправими щети. Такова производство би следвало да отстрани риска от тези щети поради което не е подходящо Комисията да определя временни мерки при липсата на доказателства, че независимо от наложените мерки рискът би продължил да съществува. 33. Възможността и критериите за налагане на временни мерки срещу увреждания представляват важен фактор, който Комисията следва да вземе предвид при изработване на своята окончателна оценка. Ако не е възможно налагането на временни мерки срещу увреждания, или такива мерки не са годни да защитят правата на жалбоподателя, предоставени му от правото на Общността, Комисията би могла да приеме, че националните производства не премахват риска от увреждания, и поради това би могла да започне собствено разглеждане на случая. 4. Разследване по собствена инициатива и секторни проучвания 34. Ако е необходимо, Комисията ще започне разследване по собствена инициатива. Тя може също така да започне и секторно проучване, което ще бъде предмет на консултация на Консултативния комитет на органите в областта на конкуренцията на държавите-членки. 5. Глоби 35. Комисията може да налага глоби до 10 % от годишния световен оборот на предприятията, които умишлено или небрежно нарушават член 85, параграф 1 или член 86 (39). Когато споразуменията са били нотифицирани на основание Регламент № 17 за освобождавания по член 85, параграф 3, Комисията не може да налага глоби по отношение на дейностите, съдържащи се в нотификацията (40) за периода след нотифицирането. Независимо от това Комисията може да оттегли имунитета по отношение на глобите като информира съответните предприятия, че след предварителното разследване тя счита, че член 85, параграф 1 от Договора се прилага, и че не е обосновано прилагането на член 85, параграф 3 (41). 36. Директивата относно взаимното свързване при отваряне на мрежата има две конкретни разпоредби, които са релевантни по отношение на глобите, произтичащи от правилата за конкуренция. Първо, тя предвижда задължително нотифициране пред съответните национални регулаторни органи на споразуменията за взаимно свързване, както и предоставянето им на разположение на заинтересованите трети страни, с изключение на тези от тях, които се занимават с търговската стратегия на участниците в споразумението (42). Второ, тя предвижда националните регулаторни органи да имат редица правомощия, които далекосъобщителни оператори могат да използват, за да въздействат или да изменят споразуменията за взаимно свързване (43). Тези разпоредби гарантират надлежното оповестяване на споразуменията и дават възможност на националните регулаторни органи да предприемат стъпки, когато това е необходимо, за да осигурят ефективна конкуренция на пазара. 37. Когато за едно споразумение е направено нотифициране до националните регулаторни органи, но Комисията не е нотифицирана, Комисията счита, че принципно, като въпрос на политика, не следва да налага глоба по отношение на споразумението, дори ако от споразумението безспорно се доказва наличието на условия , нарушаващи член 85. Една глоба, обаче, би била подходяща в определени случаи, например когато: а) от споразумението е видно, че то съдържа разпоредби, нарушаващи член 86; и/или б) нарушението на член 85 е особено сериозно. Комисията публикува наскоро ръководство за това как ще се изчисляват глобите (44). 38. Нотифицирането на националните регулаторни органи не заменя нотифицирането на Комисията и не ограничава възможността заинтересованите страни да направят оплакване до Комисията или Комисията да започне разследване по собствена инициатива по отношение на споразуменията за достъп. Такова нотифициране не ограничава също така правата на една страна да претендира за вреди пред националния съд за увреждания, причинени от антиконкурентни споразумения (45). ЧАСТ II — СЪОТВЕТНИ ПАЗАРИ 39. По време на разследването на случаи в рамките на част I по-горе, Комисията ще се придържа към дефиницията за релевантни пазари, която се съдържа в Известието на Комисията относно дефиниция на релевантните пазари за целите на правото на конкуренция на Общността (46). 40. Предприятията са предмет на три основни източника на ограничения на конкуренцията: взаимозаменяемост на търсенето, взаимозаменяемост на предлагането и потенциална конкуренция. Първият елемент е най-непосредствената, дисциплинираща и ефективна сила за доставчиците на даден продукт или услуга. Поради това взаимозаменяемостта на търсенето е основен инструмент, който се използва за определяне на релевантния продуктов пазар, на който ограниченията на конкуренцията за целите на член 85, параграф 1 и член 86 могат да бъдат идентифицирани. 41. Взаимозаменяемостта на доставката може при подходящи обстоятелства да бъде използвана като допълнителен елемент за определяне на релевантните пазари. На практика тя не може да бъде ясно разграничена от потенциалната конкуренция. Взаимозаменяемостта на доставката и потенциалната конкуренция се използват за целите на определяне на това дали едно предприятие има господстващо положение или дали ограниченията на конкуренцията са значителни по смисъла на член 85, или дали е налице елиминиране на конкуренцията. 42. При оценяването на релевантните пазари е необходимо да се разгледа краткосрочното развитие на този пазар. По-долу са изложени някои основни принципи от особено значение за далекосъобщителния сектор. 1. Релевантен продуктов пазар 43. Раздел 6 от Формуляр А/Б определя релевантния продуктов пазар по следния начин: „Релевантният продуктов пазар се състои от всички продукти и/или услуги, които са считани за равностойни или взаимозаменяеми от потребителя, поради характеристиките на продуктите, тяхната цена и предназначението им.“ 44. Либерализацията на далекосъобщителния сектор ще доведе до възникване на вторичен пазар, този на достъпа до съоръжение, който в момента е необходим за предоставяне на тези либерализирани услуги. Взаимното свързване на обществените далекосъобщителни мрежи би била типичен пример за такъв достъп. Без взаимно свързване не би било икономически възможно за трети страни да предоставят например пълния обем услуги за гласова телефония. 45. Поради това е ясно, че в далекосъобщителния сектор има най-малко два вида релевантни пазари, които следва да бъдат взети предвид — този на услугите, които се предоставят на крайните потребители и този на достъпа до това съоръжение, необходимо за предоставянето на тези услуги на крайните потребители (информация, физическа мрежа и т.н.). В контекста на всеки конкретен случай ще бъде необходимо да се определи релевантния достъп и пазарите на услуги, като взаимното свързване с обществените далекосъобщителни мрежи и съответно предоставяне на обществени услуги за гласова телефония. 46. Когато това се налага, Комисията ще използва тест за релевантния пазар, който се прави като се поставя въпроса дали, ако всички доставчици на услуги увеличат техните цени с 5 до 10 %, тяхната обща печалба би се увеличила. Според този тест, ако тяхната печалба се увеличи, то разглежданият пазар се счита за отделен релевантен пазар. 47. Комисията счита, че принципите на правото на конкуренция, регулиращи тези пазари, се прилагат по еднакъв начин по отношение на всеки конкретен пазар. Като се имат предвид темповете на технологичните промени в този сектор, всеки опит за дефиниция на конкретния продуктов пазар в настоящото известие би рискувал бързо да стане неточен и ирелевантен. Определянето на конкретните продуктови пазари, като например определянето на това дали услугите на генериране и терминиране на разговори принадлежат към един и същ пазар на услуги, би могло да бъде извършено най-добре в светлината на подробното разглеждане на всеки един конкретен случай. 1.1. Пазар на услуги 48. Той може да бъде широко дефиниран като предоставяне на всякакви далекосъобщителни услуги на потребителите. Различните далекосъобщителни услуги ще бъдат считани за взаимозаменяеми, ако показват достатъчна степен на взаимозаменяемост за крайния потребител, което би означавало, че между различните доставчици на тези услуги може да съществува ефективна конкуренция. 1.2. Достъп до съоръжение 49. За доставчика на услуги предоставянето на услуги на крайните потребители в много случаи изисква достъп до едно или повече съоръжения (нагоре или надолу по веригата). Например, за да се достави физически една услуга на крайните потребители, е необходимо да има достъп до крайни точки на далекосъобщителната мрежа, с която крайният потребител е свързан. Този достъп може да бъде осъществен физически чрез предоставена за самостоятелно или споделено ползване местна инфраструктура, която или е осигурена от самия доставчик, или е наета от местния инфраструктурен доставчик. Това може да бъде осъществено или чрез доставчик на услуги, на който тези крайни потребители са вече абонати, или чрез доставчик на взаимно свързване, който има директен или индиректен достъп до съответните крайни точки. 50. В допълнение към физическия достъп доставчикът на услуги може да се нуждае от достъп до друго съоръжение, което да му позволи да предлага своите услуги на крайните потребители: например, доставчик на услуги трябва да е в състояние да оповести своите услуги на крайните потребители. Когато едно предприятие има господстващо положение по отношение на доставката на услуги, като например телефонни справочни услуги, възникват въпроси, подобни на въпросите, свързани с физическия достъп. 51. В много случаи Комисията ще се занимава с въпроси, свързани с физическия достъп, когато е необходим достъп до мрежовото съоръжение на господстващия телекомуникационен оператор (47). 52. Някои исторически далекосъобщителни оператори може да искат ограничат достъпа на трети страни, доставящи услуги или на други мрежови оператори, особено в области, където съответните услуги ще бъдат в конкуренция с услугите, предоставяни от тези далекосъобщителни оператори. Това ограничаване често се изразява в необосновано забавяне при предоставянето на достъп, нежелание за даване на достъп или предоставяне на достъп само при неблагоприятни условия. Тук е ролята на правилата за конкуренция, които трябва да гарантират, че предоставянето на достъп ще позволи развиването на пазарите, и че на историческите далекосъобщителни оператори не е разрешено да използват контрола си по отношение на достъпа, за да препятстват развитието на пазарите на услуги. 53. Следва да се подчертае, че в далекосъобщителният сектор либерализацията може да се очаква да доведе до развитие на нови, алтернативни мрежи, които да окажат влияние върху дефиницията за достъп до пазара, включвайки историческия далекосъобщителен оператор. 2. Релевантен географски пазар 54. Релевантния географски пазар се определя във формуляр А/Б като: „Релевантния географски пазар се състои от област, в която съответните предприятия са включени в предлагането и търсенето на продукти или услуги, в която област условията на конкуренция са достатъчно хомогенни, и която може да бъде разграничена от съседните области, поради условията на конкуренция, които са значително различни в тези области.“ 55. Що се отнася до предоставянето на далекосъобщителни услуги и достъпа до пазари, релевантният географски пазар е област, в която обективните условия на конкуренция, приложими към доставчиците на услуги, са подобни и конкурентите са в състояние да предлагат услугите си. Поради това, ще бъде необходимо да се изследва възможността за тези доставчици на услуги да имат достъп до крайния потребител във всяка част от тази област при подобни и икономически изгодни условия. Регулаторните условия, като условия за предоставяне на лицензии и всякакви изключителни или специални права, които се притежават от конкуриращите се доставчици на достъп, са от особено значение (48). ЧАСТ III — ПРИНЦИПИ 56. Комисията ще прилага следните принципи при разглеждането на заведените пред нея дела. 57. Комисията е отбелязала, че „Членове 85 и 86 … са приложимото право в сила и се прилагат на територията на Общността. Противоречия с други норми на Общността не следва да възникват, тъй като правото на Общността е единна и съгласувана регулаторна рамка … очевидно е, че актовете на Общността, приети в далекосъобщителния сектор следва да бъдат тълкувани по начин, който съответства с правилата за конкуренция, така че да се осигури най-доброто прилагане на всички аспекти на далекосъобщителната политика на Общността … Това се отнася също така и до съотношението между правилата за конкуренция, приложими по отношение на предприятия и правилата за отваряне на мрежата“ (49). 58. По този начин правилата за конкуренция продължават да се прилагат при обстоятелства, при които други разпоредби на Договора или вторичното законодателство са приложими. В контекста на споразуменията за достъп разпоредбите, касаещи общия пазар и правото на конкуренцията на Общността са еднакво важни и същевременно взаимно подкрепящи се, с оглед осигуряване на надлежното функциониране на сектора. Поради това при извършването на преценка на базата на правилата за конкуренция, Комисията следва, доколкото е възможно това, принципите, установени в хармонизационното законодателство. Освен това следва да се има предвид, че редица принципи на правото за конкуренция, които са изложени по-долу, се съдържат също в специални норми в контекста на Рамката за отваряне на мрежата. Надлежното прилагане на тези норми често води до избягване на необходимостта от прилагане на правилата за конкуренция. 59. Що се отнася до далекосъобщителния сектор, следва да се обърне внимание на разходите по задълженията, свързани с универсалните услуги. Член 90, параграф 2 от Договора може да обоснове изключения от принципите на членове 85 и 86. Подробностите, свързани със задълженията по универсалните услуги, имат регулаторен характер. Сферата на прилагане на член 90, параграф 2 е установена в член 90 от Директивата относно далекосъобщителния сектор и Комисията ще прилага правилата за конкуренция в този контекст. 60. Членове 85 и 86 от Договора се прилагат по обичайния начин по отношение на споразумения или практики, които са били одобрени или разрешени от националните органи (50), или когато националните органи са изискали включване на условия в едно споразумение по искане на една или повече от страните по него. 61. Въпреки това, ако националните регулаторни органи са изискали спазването на условия, които са в противоречие с правилата за конкуренция, участващите в споразумението страни на практика не би следвало да бъдат глобявани, независимо от това, че държавата-членка ще бъде в нарушение на член 3, буква ж) и член 5 от Договора (51), и на това основание срещу нея може да бъде заведено дело от Комисията по член 169. В допълнение, ако от дадено предприятие, което има специални или изключителни права по смисъла на член 90, или от държавно предприятие, бъде изискано или им бъде разрешено от националния регулатор да имат поведение, което представлява злоупотреба с господстващо положение, държавата-членка също ще бъде в нарушение на член 90, параграф 1 и Комисията може да приеме решение, с което изисква прекратяване на нарушението (52). 62. Националните регулаторни органи може да изискат спазване на строги правила за прозрачност, задължения за доставка и ценови практики на пазара, особено когато това се налага в ранните стадии на либерализацията. Когато е необходимо, законодателство, като Рамката за отваряне на мрежата, ще бъде използвано за тълкуване на правилата за конкуренция (53). Като се има предвид задължението на националните регулаторни органи за гарантиране на ефективна конкуренция, прилагането на правилата за конкуренция се изисква по същия начин с оглед надлежното тълкуване на принципите за прилагане на Рамката за отваряне на мрежата. Следва да се отбележи, че много от въпросите, които се обсъждат по-долу, попадат в обхвата на Директивата относно пълната конкуренция и на лицензирането съобразно Рамката за отваряне на мрежата, както и Директивата относно защита на данните: ефективното прилагане на тази регулаторна рамка би следвало да предотврати много от проблемите в областта на конкуренцията, посочени по-долу. 1. Господстващо положение (член 86) 63. За да може да предоставя услуги на далекосъобщителния пазар, едно предприятие може да има нужда от това да получи достъп до различни оборудвания. За предоставянето на далекосъобщителни услуги например обикновено е необходимо наличието на взаимно свързване с обществените прекъсвачи на далекосъобщителните мрежи. Достъпът до тази мрежа почти винаги ще бъде в ръцете на телекомуникационния оператор с господстващо положение. Що се отнася до споразуменията за достъп, господстващото положение, произтичащо от контрола върху съоръжението, ще бъде от основно значение при преценката на Комисията. 64. Това дали една компания е с господстващо положение не зависи само от предоставените ѝ от закона права. Формалното премахване на законовия монопол не слага край на господстващото положение. Независимо от директивите за либерализация развитието на ефективна конкуренция от алтернативни доставчици на мрежа с адекватен капацитет и географски обхват изисква време. 65. Решението на Съда на европейските общности по делото Tetra pack (54) е важно в далекосъобщителния сектор. Съдът прие, че като се имат предвид изключително близките връзки между пазара, на който съществува господстващо положение и този, на който такова не съществува, както и изключително големия пазарен дял на участник на пазара, на който съществува господстващо положение, Tetra pack е било „в ситуация, сравнима с ситуацията, при която на всички въпросни пазари съществува господстващо положение“. Делото Tetra pack се отнася до тясно свързани хоризонтални пазари: анализът по него, обаче, е еднакво приложим, по отношение на тясно свързани вертикални пазари в далекосъобщителния сектор. В този сектор често се случва един оператор да има изключително силна позиция на инфраструктурните пазари и на пазарите надолу по веригата на тази инфраструктура. Инфраструктурните разходи също обичайно представляват разходите с най-голям дял при операциите надолу по веригата. Освен това операторите често се сблъскват с едни и същи конкуренти, както на инфраструктурните пазари, така и на пазарите надолу по веригата. 66. Следователно е възможно да се предвидят множество ситуации, в които са налице тясно свързани пазари, заедно с оператор, който има значителна пазарна сила на поне един от тези пазари. 67. При тези обстоятелства е възможно Комисията да установи, че конкретният оператор е бил в положение, сравнимо с господстващо положение на всички съответни пазари. 68. В далекосъобщителния сектор концепцията „съществено съоръжение“ в много случаи е от значение при определяне на задълженията на далекосъобщителните оператори. Изразът съществено съоръжение се използва, за да опише съоръжението или инфраструктурата, която е от основно значение за достигане до потребителите и/или предоставянето на конкурентите на възможност да осъществяват бизнеса си, и което не може да бъде заменено от никакви други сравними средства (55). 69. Едно предприятие, контролиращо достъпа до съществено съоръжение има господстващо положение по смисъла на член 86. Обратно, едно предприятие може да има господстващо положение по смисъла на член 86 и без да контролира същественото съоръжение. 1.1. Пазар на услуги 70. Един от факторите, използвани за определяне на пазарната сила на едно предприятие са продажбите, които то осъществява, изразени като процент от общите продажби на пазара на взаимозаменяеми услуги в съответната географска област. Що се отнася до пазара на услугите, Комисията ще преценява, inter alia, оборота, генериран от продажбите на взаимозаменяеми услуги, като се изключи продажбата или вътрешното използване на услуги по взаимно свързване и продажбата или вътрешното използване на местна инфраструктура (56), имайки предвид конкурентните условия и структурата на търсенето и предлагането на пазара. 1.2. Достъп до съоръжение 71. Концепцията „достъп“, така както е посочена в точка 45 може да се отнася до широк кръг от ситуации, включително възможността за наети линии, които дават възможност на доставчиците на услуги да изградят своя мрежа, както и взаимното свързване в тесен смисъл, където две далекосъобщителни мрежи се свързват взаимно, например по мобилен и по фиксиран начин. Във връзка с достъпа е вероятно историческтият оператор да остане с господстващо положение за известно време след осъществяване на правното либерализиране. Историческият оператор, който контролира съоръжението, е често най-големият доставчик на услуги и в миналото не бе необходимо да се прави разграничение между пренос на далекосъобщителни услуги и предоставяне на тези услуги на крайния потребител. Традиционно не е необходимо един оператор, който е както участник на инфраструктурния пазар, така и доставчик на услуги, да плаща за достъп до инфраструктурата, поради което не е лесно да се изчислят приходите му от това съществено съоръжение. В случаите, в които един оператор предоставя, както достъп, така и услуги, е необходимо да се разделят, доколкото това е възможно, приходите като основа за изчисляване на дела на компанията на съответния пазар. Член 8, параграф 2 от Директивата за взаимното свързване се занимава с този въпрос, като въвежда изискване за отделно счетоводство за „дейностите, свързани с взаимното свързване — обхващащи, както услугите по взаимно свързване, предоставяни вътрешно, така и услугите по взаимно свързване, предоставяни на други — и други дейности.“ Предложената от Комисията Препоръка за разделно счетоводство в контекста на взаимното свързване ще бъде от полза в това отношение. 72. Икономическото значение на придобиването на достъп също зависи от обхвата на мрежата, с което се цели взаимно свързване. Поради това, в допълнение към използването на данни за оборота, Комисията ще взема предвид, когато това е възможно, също така и броя на потребителите, които са се абонирали за услуги, които се предлагат от предприятието с господстващо положение, сравними с тези, които доставчикът на услуги, който иска достъп, възнамерява да предлага. Съответно пазарната сила за дадено предприятие ще бъде измервана отчасти от броя на абонатите, които са свързани с прекъсвачите на далекосъобщителната мрежа на това предприятие, изразен като процент от общия брой абонати, свързани с прекъсвачите в съответната географска област. Взаимозаменяемост по отношение на доставките 73. Както бе посочено в точка 41, взаимозаменяемостта по отношение на доставките също се отнася до въпроса за господстващо положение. Пазарен дял, който превишава 50 % (57) е обикновено достатъчен, за да докаже господстващо положение на пазара, въпреки, че следва да бъдат разгледани и други фактори. Например, Комисията обсъжда наличието на други мрежови доставчици, ако има такива, в съответната географска област, за да определи дали такива алтернативни инфраструктури са достатъчно наситени, за да създадат конкуренция на мрежата, на която има господстваща позиция и степента, в която ще бъде възможно за новите доставчици на достъп да навлязат на пазара. Други значими фактори 74. В допълнение към данните за пазарния дял и взаимозаменяемостта по отношение на доставките, при определяне на това дали един оператор е с господстващо положение Комисията преценява също така и дали операторът има привилегирован достъп до съоръжение, чието дублиране с друго такова е неефективно в нормалните времеви граници, както поради законови съображения, така и поради това, че струва твърде много. 75. Тъй като доставчиците, нуждаещи се от достъп се конкурират с историческия инфраструктурен оператор, който също е доставчик и на други услуги, обхватът на правата, които те получават от органите на държавите-членки и по-специално техният териториален обхват, има важна роля при определяне на пазарната сила. Комисията ще следи отблизо пазарното развитие във връзка с тези въпроси и ще взема предвид всяко изменение на пазарните условия при своята преценка по въпросите за предоставяне на достъп в съответствие с нормите на конкуренцията. 1.3. Съвместно господстващо положение 76. Формулировката на член 86 ясно показва, че този член се прилага и в случаите, при които едно или повече дружества имат съвместно господстващо положение. Обстоятелствата, при които съществува съвместно господстващо положение, и при които има злоупотреба с него, все още не са напълно изяснени в практиката на Съда на Европейските общности или в практиката на Комисията и правото е все още в процес на развитие. 77. Член 86 („злоупотреба от едно или повече предприятия“) формулира нещо, което е различно от забраната за антиконкурентни споразумения или съгласувани практики по член 85. Да се твърди обратното би било в противоречие с обичайните принципи за тълкуване на Договора и би обезсмислило съдържанието на член 86, както и неговото практическо приложение. Това, въпреки всичко, не изключва паралелното приложение на членове 85 и 86 по отношение на същите споразумения или практики, което се потвърждава от практиката на Комисията и на Съда на Европейските общности по редица дела (58), нито съществува пречка Комисията да предприеме действия само на основание една от разпоредбите, в случаите, в които и двете могат да бъдат приложими. 78. Две предприятия, които имат господстващо положение в отделни национални пазари не са еднозначни на две предприятия със съвместно господстващо положение. За да бъдат със съвместно господстващо положение, две или повече предприятия трябва да имат фактически съвместно същата позиция спрямо техните потребители и конкуренти като самостоятелната позиция на едно предприятие, което има господстващо положение. В далекосъобщителния сектор съвместното господстващо положение би могло да бъде осъществено от два оператора на далекосъобщителна инфраструктура, които покриват един и същ географски пазар. 79. В допълнение, за да бъдат в съвместно господстващо положение, две или повече предприятия, е необходимо, но не достатъчно, да няма ефективна конкуренция между предприятията на съответния пазар. Липсата на конкуренция на практика може да се дължи на факта, че предприятията имат връзки, като например споразумения за сътрудничество или споразумения за взаимно свързване. Комисията, въпреки това, не счита, че икономическата теория или законодателството на Общността предполага, че такива връзки са правно необходими за наличието на съвместно господстващо положение (59). Налице е съществена икономическа обвързаност, ако съществува някакъв вид взаимна зависимост, която често се наблюдава в олигополистичните ситуации. От правна гледна точка, както и от гледна точка на икономическата теория няма причина да се изисква каквато и да е друга връзка между съвместно господстващите предприятия. На практика такива връзки често съществуват в далекосъобщителния сектор, където националните далекосъобщителни оператори почти неизбежно имат връзки от различен вид едни с други. 80. Ако се вземе за пример достъпа до абонатната мрежа, в някои държави-членки тя би могла да бъде добре контролирана в близко бъдеще от два оператора — историческия далекосъобщителен оператор и кабелен оператор. За да се предоставят определени услуги на потребителите, е необходим достъп до абонатната мрежа на далекосъобщителния оператор или на кабелния телевизионен оператор. В зависимост от обстоятелствата по конкретния случай, в зависимост от връзката между тях, е възможно нито един оператор да има господстващо положение: заедно, обаче, те могат да имат съвместен монопол върху достъпа до това съоръжение. В по-дългосрочен план технологичното развитие може да доведе до други жизнеспособни механизми за достъп до абонатната мрежа, като енергийните мрежи: наличието на такива механизми ще бъде взето предвид при определяне на това дали е налице господстващо положение или съвместно господстващо положение. 2. Злоупотреба с господстващо положение 81. Приложението на член 86 предполага наличие на господстващо положение и връзка между господстващото положение и предполагаемата злоупотреба. В далекосъобщителния сектор често се налага да се разглеждат редица свързани пазари, на един или повече от които може да съществува господстващо положение за конкретен оператор. При тези обстоятелства съществуват редица възможни хипотези, при които може да възникне злоупотреба с господстващо положение: — поведение на пазара с господстващо положение, което има последици за този пазар (60), — поведение на пазара с господстващо положение, което има последици за пазари, различни от този пазар (61), — поведение на пазар, различен от пазара с господстващо положение, имащо последици за последния пазар (62), — поведение на пазар, различен от пазара с господстващо положение, имащо последици за пазар, различен от пазара с господстващо положение (63). 82. Независимо от това, че фактическите или икономически обстоятелства в далекосъобщителния сектор са често нови, в много случаи е възможно да се прилагат установените принципи на правото на конкуренция. Когато се разглеждат проблемите на конкуренцията в този сектор, е важно да се вземе предвид съществуващата съдебна практика и решенията и практиката на Комисията, например по отношение на преимуществената пазарна сила, дискриминацията и свързването. 2.1. Отказ за предоставяне на достъп до съоръжение и прилагане на неблагоприятни условия 83. Отказът да се предостави достъп може да бъде забранен съгласно член 86, ако е направен от дружество, което е с господстващо положение, поради неговия контрол върху съоръжението, тъй като далекосъобщителните оператори обикновено залагат на предвидимото бъдеще. Един отказ би могъл да „има за последица препятстването на поддържането на ниво на конкуренцията, което все още съществува на пазара или на увеличаването на тази конкуренция“ (64). Един отказ може да съставлява злоупотреба само ако той има експлоатативни или антиконкурентни последици. Пазарите на услуги в далекосъобщителния сектор първоначално имат малко конкурентни играчи, поради което, отказите по принцип засягат конкуренцията в тези пазари. Във всички случаи на отказ ще бъдат подробно разглеждани обосновките за това, за да се определи дали те са обективни. 84. Най-общо съществуват три възможни сценария: а) отказ за предоставяне на достъп с оглед предлагане на услуги, когато от страна на доставчика на достъп вече е даден достъп на друг оператор, за да предлага последният своите услуги; б) отказ за предоставяне на достъп с оглед предлагане на услуги, когато от страна на доставчика на достъп не е даден достъп на друг оператор, за да предлага последният своите услуги; в) преустановяване на достъпа на съществуващ клиент. Дискриминация 85. Що се отнася до първия от горепосочените възможни сценарии, е ясно, че отказ за доставка на нов потребител при обстоятелства, при които собственикът на господстващото съоръжение вече снабдява един или повече потребители, опериращи на същия пазар надолу по веригата, би съставлявал дискриминационно третиране, което ако ограничава конкуренцията на този пазар надолу по веригата, би било злоупотреба. Когато мрежовите оператори предлагат същите или подобни услуги на дребно както страната, която иска достъп, далекосъобщителни оператори може да имат намерение и възможност да ограничат конкуренцията и по този начин да злоупотребят с господстващото си положение. Съществуват, разбира се, основания за такъв отказ — например по отношение на кандидати, които представляват потенциален кредитен риск. При липса на каквито и да е обективни основания, един отказ би могъл обикновено да е злоупотреба с господстващо положение на пазара за достъп. 86. По принцип, задължението на дружеството с господстващо положение е да предостави достъп по такъв начин, че стоките и услуги, предлагани на дружествата надолу по веригата, да са на разположение при условия, които са не по-малко благоприятни от тези, предоставени на други страни, в това число и за неговите собствени съответстващи дейности надолу по веригата. Съществено съоръжение 87. Що се отнася до втората от гореспоменатите възможни ситуации, се поставя въпросът за това дали доставчикът на достъп следва да бъде задължен да сключи договор с доставчика на услуги, за да даде възможност на доставчика на услуги да оперира на нов пазар на услуги. Когато проблемът не се състои в ограничен капацитет, и когато дружеството, което отказва да даде достъп до своето съоръжение не е предоставило такъв достъп,нито за своите нужди надолу по веригата нито за целите на предоставяне на услуги от други дружества, тогава не е ясно какво друго обективно основание би могло да има за отказа. 88. В областта на транспорта (65) Комисията е приела, че едно предприятие, което контролира съществено съоръжение трябва да предостави достъп при определени обстоятелства (66). Същият принцип се прилага и в далекосъобщителния сектор. Ако не са налице икономически изгодни алтернативи на искания достъп, тогава страната, която изисква достъп, не би била в състояние да оперира на пазара на услуги, освен ако не ѝ бъде предоставен такъв. Поради това отказът в такива случаи би ограничил развитието на нови пазари или на нови продукти на тези пазари, в противоречие с член 86, буква б) или би възпрепятствал развитието на конкуренцията на съществуващите пазари. Отказ, който има такива последици, е вероятно да има и последиците на злоупотреба с господстващо положение. 89. Принципът, задължаващ предприятията с господстващо положение да сключват договор при определени обстоятелства, често ще бъде от значение в далекосъобщителния сектор. Понастоящем съществуват монополи или виртуални монополи при предоставянето на мрежова инфраструктура за по-голяма част от услугите в областта на далекосъобщенията е в Общността. Дори когато ограниченията са, или скоро предстои да бъдат отменени, конкуренцията на пазара надолу по веригата ще продължи да зависи от цените и условията на достъп до мрежовите услуги нагоре по веригата, което ще има по-скоро постепенно, отколкото автоматично отражение върху конкурентните сили на пазара. Като се има предвид темпът на технологичните промени в далекосъобщителния сектор, възможно е да се предвидят ситуации, в които предприятията ще се стремят да предлагат нови продукти или услуги, които не се конкурират с продукти или услуги, които се предлагат вече от оператори с господстващо положение, предлагащи достъп, но спрямо които предприятия операторът с господстващо положение се колебае да предостави достъп. 90. Комисията трябва да гарантира, че контролът по отношение на съоръжението, който се упражнява от историческия оператор, не се използва в ущърб на развитието на конкурентната среда в далекосъобщителния сектор. Едно дружество, което е с господстващо положение на пазара на услуги и което злоупотребява в нарушение на член 86 на този пазар, може да бъде принудено, за да прекрати тази злоупотреба, да предостави достъп до неговото съоръжение на един или повече конкуренти на този пазар. По-специално, едно дружество може да злоупотреби с господстващото си положение, ако с действията си то препятства появяването на нов продукт или услуга. 91. Отправната точка за анализ от страна на Комисията ще бъде установяването на съществуващ или потенциален пазар, за който е направено искане за достъп. За да се определи дали трябва да бъде наложено предоставянето на достъп съгласно нормите на конкуренцията, следва да се вземе предвид нарушаването, от страна на предприятието с господстващо положение на неговото задължение да няма дискриминационно поведение по отношение на изброените по-долу елементи, разглеждани кумулативно: а) достъпът до съответното съоръжение по принцип е от основно значение, за да има конкуренция между дружествата на съответния пазар (67). Следователно ключовият въпрос е как се дефинира „съществено“ съоръжение. Няма да е достатъчно обстоятелството, че положението на дружеството, което иска достъп би било по-добро, ако му се предостави такъв. Същевременно отказът да се предостави достъп трябва да води или до невъзможност, или до сериозна и неизбежна неикономичност за осъществяване на дейностите, които дружеството възнамерява да предприеме на този пазар. Независимо от това, че например, алтернативната инфраструктура може, считано от 1 юли 1996 г., да бъде използвана за предоставяне на либерализирани услуги, ще бъде необходимо известно време преди това да се създаде задоволителна алтернатива за съоръжението, което се предлага от страна на историческия оператор. Такава алтернативна инфраструктура не може понастоящем да предложи същия интензивен географски обхват, като този на мрежата на историческия далекосъобщителен оператор; б) налице е достатъчен капацитет на разположение, за предоставяне на достъп; в) собственикът на инфраструктурата не задоволява търсенето на съществуващ пазар на стоки или услуги, препятства появяването на потенциално нова услуга или продукт, или препятства конкуренцията на съществуващия или потенциален пазар на стоки или услуги; г) дружеството, което иска достъп е готово да плати разумна и недискриминационна цена и в замяна би приело всички срокове и условия за един недискриминационен достъп; д) липсва обективно обосноваване на отказа за предоставяне на достъп. Съответните основания в този контекст биха включвали непреодолими трудности за предоставяне на достъп на дружеството, желаещо достъп, или необходимостта за собственика на инфраструктурата, който е инвестирал с цел въвеждане на нов продукт или услуга, да разполага с достатъчно време и възможности за използване на инфраструктурата с цел да пуска на пазара този нов продукти или услуга. Независимо от това, обаче, всяко обосноваване следва да се разглежда внимателно и с оглед обстоятелствата по конкретния случай. Особено важно в далекосъобщителния сектор е предимствата за крайните потребители, които произтичат от конкурентната среда, да не са застрашени от действията на бившите държавни монополисти, които препятстват възникването и развитието на конкуренцията. 92. При определяне на това дали е извършено нарушение на член 86, следва да се отчита както фактическата обстановка, в тази и други географски области, и когато това е относимо, връзката между искания достъп и техническата конфигурация на инфраструктурата. 93. Въпросът за обективната обоснованост изисква особено задълбочен анализ в тази област. В допълнение към определяне на това дали трудностите, посочени по всеки конкретен случаи са достатъчно сериозни, за да обосноват отказа за предоставяне на достъп, компетентните органи трябва също така да решат дали преодоляването на тези трудности би било по-тежко, отколкото тежестта на вредите за конкуренцията, които биха настъпили при отказан достъп в това число и вредите спрямо предоставяните услуги надолу по веригата. 94. Три важни елемента, които се отнасят за достъпа, който би могъл да бъде манипулиран от страна на доставчика на достъпа с цел или като последица, да откаже достъп, са времето, техническата конфигурация и цената. 95. Далекосъобщителните оператори с господстващо положение са задължени ефективно да отговарят на исканията за достъп: просрочени и немотивирани или неоснователни откази по повод постъпили искания за достъп може да съставляват злоупотреба с господстващо положение. По-специално Комисията ще се стреми да сравнява отговора на искането за достъп с: а) обичайната времева рамка и приложимите условия, при които предоставящият достъп дава такъв до своята инфраструктура в полза на своите дъщерни дружества или действащи клонове; б) отговорите на искания за достъп до сравнима инфраструктура в други държави-членки; в) обясненията, дадени за всяко забавяне при обработването на искания за достъп. 96. Въпросите за техническата конфигурация по същия начин ще бъдат внимателно разглеждани, за да се определи дали те имат съществено значение. По принцип, правилата на конкуренцията изискват на страната, която иска достъп да бъде даден такъв в най-подходящия за нея пункт, при условие, че има възможност за това от техническа гледна точка. Аргументите за техническите възможности за предоставяне на един пункт могат да бъдат обективно основание за отказ на доставка — например, трафикът, за който се иска достъп трябва да отговаря на съответните технически стандарти за инфраструктурата — или може да става въпрос за ограничения, свързани с капацитета, с оглед на рационалност (68). 97. Прекомерната цена за достъпа, представляваща злоупотреба сама по себе си (69), може също така да доведе на практика и до отказ за предоставянето на достъп. 98. Съществуват редица елементи на тези тестове, които изискват внимателна преценка. Въпросите, свързани с ценообразуването в далекосъобщителния сектор ще бъдат разглеждани в светлината на задълженията по Директивата за Рамката за отваряне на мрежата, които предвиждат наличие на прозрачни счетоводни системи за отчитане на разходите. Преустановяване на доставки 99. Що се отнася до третата ситуация, посочена в точка 84, някои предходни решения на Комисията и съдебната практика на Съда на Европейските общности са се занимавали с преустановяването на доставки за конкурентите надолу по веригата. По делото Commercial Solvents Съдът на Европейските общности приема, че „едно предприятие с господстващо положение на пазара на суровини, което с цел да запази тези суровини за производството на собствена продукция, отказва доставки на клиент, произвеждащ същата продукция, създава по този начин възможност за премахване на конкуренцията от страна на същия клиент, което представлява злоупотреба с господстващо положение по смисъла на член 86“ (70). 100. Независимо от това, че тези случаи се отнасят до преустановяване на доставка на продукти, няма разлика по принцип между тях и прекратяване на достъп. Едностранното прекратяване на споразуменията за достъп повдига по същество въпроси, подобни на тези, които се обсъждат по отношение на отказите. Прекратяването на достъпа по отношение на съществуващ клиент обикновено е злоупотреба. Разбира се, могат да бъдат излагани обективни обстоятелства в подкрепа на прекратяването. Такива обстоятелства следва да бъдат пропорционални на последиците от премахването на конкуренцията. 2.2. Други форми на злоупотреба 101. Отказите за предоставяне на достъп са само една от възможните форми на злоупотреба в тази област. Злоупотребите могат, inter alia, да възникнат и в контекста на предоставен достъп. Злоупотреба може да е налице, когато поведението на оператора е дискриминационно или неговите действия ограничават по друг начин пазара или техническото развитие. Посочените по-долу примери са неизчерпателни по отношение на случаите, в които може да има злоупотреба. Мрежова конфигурация 102. Мрежовата конфигурация на мрежов оператор с господстващо положение, която прави достъпа обективно по-труден за доставчиците на услуги (71), би съставлявала злоупотреба с господстващо положение, освен ако не е обективно обоснована. Едно такова обективно основание би могло да е налице, ако мрежовата конфигурация осигурява ефективността на мрежата като цяло. Обвързване 103. Налице е сериозно безпокойство, когато се обвързва предоставянето на услуги, на пазар, на който далекосъобщителният оператор е с господстващо положение с предоставянето на услуги, по отношение на които не е налице такава пазарна позиция (72). Когато вертикално интегрираният мрежов оператор с господстващо положение задължава страна, която иска достъп, да закупи от него една или повече услуги (73) без основателна причина, това може да изключи възможността за конкурентите на доставчика на достъп с господстващо положение да предлагат самостоятелно същите услуги. Поради това такова изискване би могло да представлява злоупотреба съгласно член 86. Освен това, Съдът е приел, че „… дори когато обвързаната продажба на два продукта е в съответствие с търговската им употреба или е налице естествена връзка между двата продукта, такава продажба въпреки всичко може да представлява злоупотреба с господстващо положение съгласно член 86, освен ако не е обективно обоснована…“ (74). Ценообразуване 104. При определяне на това дали има проблем при ценообразуването съгласно правилата на конкуренцията, ще е необходимо да се докаже, че разходите и приходите са разпределени по подходящ начин. Неподходящото разпределяне и прехвърляне на разходите във връзка с ценообразуването на отделните услуги би могло да бъде използвано като механизъм за свръх ценообразуване, хищническо ценообразуване или принудително намаляване на цената. Свръхценообразуване 105. Проблемите, свързани с ценообразуването във връзка с достъпа на доставчиците на услуги до инфраструктурата на оператора с господстващо положение, често водят до изключително високи цени (75): при липса на друга жизнеспособна алтернатива на съоръжение, до което се търси достъп от доставчиците на услуги, операторът с гос подстващо или монополно положение може да бъде склонен да налага свръхцени. 106. Свръхцената е определена от Съда на Европейските общности като „превишена по отношение на икономическата стойност на предлаганата услуги“ (76). В допълнение, Съдът на Европейските общности пояснява, че един от начините да бъде изчислено това е следният: „Това превишаване би могло да бъде обективно установено, ако би могло да бъде изчислено чрез сравняване на продажната цена на съответния продукт и средствата за неговото производство (77). 107. За Комисията е необходимо да определи какви са действителните разходи за съответния продукт. Поради това, подходящото разпределение на разходите е от основно значение за това дали има завишена цена. Например, ако дружеството е ангажирано в редица дейности, ще бъде необходимо съответните разходи да бъдат разпределени по различните дейности, заедно със съответния им дял от общите разходи. Може също така да е необходимо Комисията да определи методология за надлежното разпределение на разходите, когато тя е предмет на спор. 108. Съдът на Европейските общности също така отбелязва, че при определяне на това какво представлява свръхцена, следва да бъде взето предвид законодателството на Общността, което установява принципи на ценообразуването в съответния сектор (78). 109. По-нататък сравнението с други географски области може също да бъде използвано като индикатор за свръхцена: Съдът на Европейските общности постановява, че ако е възможно би могло да се направи, сравнение между цените наложени от предприятие с господстващо положение и цените, които са установени на отворени за конкуренция пазари (79). Такова сравнение би предоставило основа за оценка на това дали цените, наложени от предприятието с господстващо положение са справедливи (80). При определени обстоятелства, когато не са на разположение сравнителни данни, регулаторните органи се стремят да определят каква би била конкурентната цена, ако съществува конкурентен пазар (81). В подходящи случаи такъв анализ може да бъде взет предвид от Комисията при определяне на свръхцена. Хищническо ценообразуване 110. Хищническо ценообразуване е налице, когато предприятието с господстващо положение продава стока или услуга под себестойността ѝ в продължителен период от време с цел да се възпре навлизането на пазара или да изтласка конкурент от бизнеса, което дава възможност на предприятието с господстващо положение да увеличи още пазарната си сила и впоследствие да натрупа печалба. Такива необосновано ниски цени са в нарушение на член 86, буква а). Такъв проблем би могъл например да възникне в контекста на конкуренцията между различни мрежови далекосъобщителни инфраструктури, когато операторът с господстващо положение е склонен да определи необосновано ниски цени за достъп с цел да отстрани конкуренцията от други (новопоявяващи се) доставчици на инфраструктура. По принцип една цена е злоупотребяваща, ако тя е под средните променливите разходи на дружеството или е под средните общи разходи и е част от антиконкурентен план (82). В мрежовите индустрии простото прилагане на горното правило не би се отразило на икономическата действителност. 111. Това правило е установено по делото AKZO, където Съдът на Европейските общности определя средните променливи разходи като „такива, които варират в зависимост от произвежданото количество“ (83) и обяснява мотивите за това правило по следния начин: „Едно предприятие с господстващо положение няма друг интерес от налагане на такива цени, освен отстраняването на конкуренти, което да му даде възможност впоследствие значително да увеличи своите цени като се възползва от монополното си положение, доколкото, чрез всяка продажба реализира загуби, най-вече от общия размер на фиксираните разходи (тези, които остават постоянни, независимо от произвежданото количество) и най-малко — като част от променливите разходи, отнасящи се до единица произведена продукция.“ 112. За да се предлага една услуга или група от услуги доходоносно, един оператор трябва да възприеме ценова стратегия, при която всички допълнителни разходи при предоставянето на такава услуга или група от услуги, се покриват от допълнителни приходи, които са резултат от предоставянето на тази услуга или група от услуги. Когато операторът с господстващо положение определя цена за определен продукт или услуга, която е под неговите средни общи разходи за предоставяне на тази услуга, операторът следва да обоснове тази цена по търговски начин: един оператор с господстващо положение, който би имал полза от такава ценова политика само ако един или повече от него вите конкуренти бъдат отслабени, извършва злоупотреба с господстващо положение. 113. Както е посочено от Съда на Европейските общности по делото AKZO, Комисията трябва да определи цената, под която едно дружество може да реализира приходи само поради отслабването или отстраняването на един или повече конкуренти. Структурите на разходите в мрежовите индустрии е доста различна от по-голяма част от останалите индустрии, тъй в мрежовите индустрии общите и съвместни разходи са много по-големи. 114. Например при предоставяне на далекосъобщителни услуги, цената, която е равностойна на променливите разходи на дадена услуга, може да е значително по-ниска от цената, необходима на оператора, за да покрие разходите за предоставяне на тази услуга. За да се приложи теста AKZO по отношение на налаганите за определен период цени от даден оператор, които са определящи за решението на този оператор да инвестира, разчетените разходи следва да включват сумата на общите разходи, присъщи за предоставянето на услугата. При анализирането на тази ситуация следва да се вземе предвид подходяща времева рамка, в която да бъдат анализирани разходите. В по-голяма част от случаите има основание да се счита, че нито много къс, нито много дълъг период от време се считат за подходящи. 115. При тези обстоятелства Комисията често трябва да преценява размера на средните допълнителни разходи, присъщи за предлагането на услугата разходи, като може и да е необходимо да прецени и средните допълнителни разходи за период от време, по-дълъг от една година. 116. При възникване на случай, правилата за предоставяне на достъп при отваряне на далекосъобщителната мрежа, както и препоръките на Комисията относно счетоводните изисквания и изискванията за прозрачност, ще помогнат за гарантиране на ефективното прилагане на член 86 в този контекст. Ценова преса (Price squeeze) 117. Когато операторът е с господстващо положение на продуктовия пазар или на пазара за услуги, ценовата преса би била злоупотреба с господстващо положение. Ценова преса би била налице, когато дейностите, надолу по веригата, на предприятието с господстващо положение не носят печалба спрямо цената, която то събира от своите конкуренти, нагоре по веригата, за ползването на неговите съоръжения. Реализираните загуби от дейността, надолу по веригата, могат да се прикрият, ако операторът с господстващо положение е приспаднал разходи от дейности на достъп, които разходи е следвало да бъдат надлежно приспаднати от дейностите надолу по веригата или е определил цените за различните дейности в рамките на предприятието по друг, ненадлежен начин. Препоръката на Комисията за разделното счетоводство в контекста на взаимното свързване разглежда този въпрос препоръчвайки отделно счетоводство за различните дейности, осъществявани от вертикално интегрирания оператор с госопдстващо полжение. Комисията може, ако това е необходимо, да изисква от предприятието с господстващо положение да покаже отделни счетоводни сметки, които се отнасят до всички необходими аспекти на дейността му. Независимо от това, обаче, наличието на отделно счетоводство не гарантира липсата на злоупотреба с господстващо положение: Комисията ще преценява, когато това се налага, фактите по всеки един конкретен случай. 118. При подходящи условия ценовата преса би могла да бъде доказана чрез показване на разликата между цената за достъп, наложена на конкурентите на пазара надолу по веригата (включително дейностите надолу по веригата на предприятието с господстващо положение, ако има такива) и цената, която мрежовият оператор е наложил на пазара надолу по веригата, която не е достатъчна, за позволи на един сравнително ефективен доставчик на услуги на пазара надолу по веригата, да генерира обичайната печалба (освен ако предприятието с господстващо положение не докаже, че неговата дейност надолу по веригата е изключително ефективна) (84). 119. Ако нито един от тези сценарии не е налице, конкурентите надолу по веригата биха могли да се сблъскат с ценова преса, което да ги изтласка извън пазара. Дискриминация 120. Доставчикът на достъп с господстващо положение не може да дискриминира страните по различни споразумения за достъп, когато такава дискриминация би довела до ограничаване на конкуренцията. Всяко различно третиране на страните, което произтича по-скоро от начина на ползване на достъпа, а не е резултат от разлика в договорите за предоставяне на достъп, е дискриминация, доколкото е налице достатъчна степен на вероятност то да ограничи или наруши действителната или потенциална конкуренция и на това основание то би било в противоречие с член 86. Такава дискриминация би могла да бъде под формата на налагане на различни условия, включително определяне на различни цени, или налагане на други вид различни условия в споразуменията за достъп, освен ако тя не е обективно обоснована, например от съображения, свързани с разходи или по технически причини, или поради факта, че клиентите оперират на различни нива. Такава дискриминация е вероятно да ограничи конкуренцията в пазара надолу по веригата, по отношение на който дружеството иска достъп и се стреми да оперира, поради това, че тя може да ограничи възможността на този оператор да навлезе на пазара или да разшири дейностите си на този пазар (85). 121. По същия начин дискриминацията би имала подобни последици по отношение на конкуренцията, ако тя съществува между оператори в тясно свързани пазари надолу по веригата. Когато съществуват два обособени продуктови пазара надолу по веригата, но един продукт би могъл да се приеме за взаимозаменяем на друг, с изключение само на факта, че има разлика в цената на двата, дискриминацията при определянето на цените, които се определят на доставчиците на тези продукти, би могла да намали съществуващата или потенциалната конкуренция. Например, независимо от това, че фиксираните или мобилни телефонни услуги понастоящем вероятно представляват самостоятелни продуктови пазари, е вероятно те да се слеят. Определянето на по-високи цени за взаимно свързване по отношение на мобилните оператори, в сравнение със стационарните оператори, би могло да попречи на това сливане, поради което би имало последици по отношение на конкуренцията. Подобни последици по отношение на конкуренцията е вероятно да възникнат и в други далекосъобщителни пазари. При всички случаи, такава дискриминация е трудно да бъде обоснована, като се има предвид задължението за разходоориентирани цени. 122. По отношение на ценовата дискриминация член 86, буква в) забранява едно предприятие с господстващо положение необосновано да дискриминира клиентите си (86), включително в зависимост от това дали те са съгласни да имат отношения единствено с него или не. 123. Член 7 от Директивата за взаимното свързване предвижда, че „различните тарифи, условия и срокове за взаимно свързване могат да бъдат определяни за различни категории предприятия, които имат разрешение да предоставят мрежи и услуги, ако такива разлики могат да бъдат обективно обосновани въз основа на вида взаимно свързване, което се предоставя и/или на съответните национални условия за даване на лицензия…“ (при условие, че такива различия не водят до нарушаване на конкуренцията). 124. По всеки конкретен случай следва да се установи дали такива разлики водят до нарушаване на конкуренцията. Важно е да се има предвид, че член 85 и член 86 регулират конкуренцията, а не регулаторни въпроси. Член 86 не изисква едно предприятие с господстващо положение да третира различните клиенти по различен начин, освен ако това не е резултат от условия на пазара и от принципите на член 86. Обратното, член 86 забранява на предприятията с господстващо положение да имат дискриминационно отношение към сходни договори, когато такава дискриминация би имала последици върху конкуренцията. 125. Дискриминация, която не е обективно обоснована по отношение на който и да е аспект или условие на дадено споразумение за достъп, може да представлява злоупотреба. Дискриминацията може да се отнася до елементи като цени, забава, технически достъп, рутинг (87), предоставяне на телефонни номера, ограничения в използването на мрежата, превишаващи основните изисквания и използване на данни за клиентската мрежа. Независимо от това, обаче, наличието на дискриминация може да бъде установено само при разглеждането на всеки отделен случай. Дискриминацията нарушава член 86, независимо от това дали е резултат или има нещо общо с условията в конкретно споразумение за достъп. 126. В този контекст съществува общо задължение за мрежовия оператор да третира независимите от него клиенти по същия начин, както и своите дъщерни дружества или собствената си дейност на пазара надолу по веригата. Характерът на клиента и неговите потребности могат да играят значителна роля при определяне на това дали договорите са сравними. Различните цени за клиентите на различни нива (например продажба на едро и продажба на дребно) не представляват обезателно дискриминация. 127. Въпроси, свързани с дискриминацията, могат да възникнат във връзка с техническата конфигурация на достъпа, като се има предвид нейното значение с оглед самия достъп. Степен на техническата сложност на достъпа: ограниченията от вида или от нивото на мрежовата йерархичност на централа, включена в достъпа или от техническия капацитет на тази централа, имат пряко значение за конкуренцията. Възможно е наличното съоръжение да подпомогне връзката или вида интерфейс или сигналната система, използвани за определяне на услугата, която е на разположение на страната, желаеща достъп (например мрежово съоръжение за разузнаване). Брой и/или разположението на точките за свързване: необходимостта за събиране и разпределяне на трафика за определена територия, обслужвана директно от прекъсвача, може да бъде от по-голямо значение отколкото преноса на по-високото ниво в мрежовата йерархия. Страната, която иска достъп прави допълнителни разходи или като доставя връзки на по-голямо разстояние от нейния собствен централен прекъсвач или поради това, че трябва да плаща по-високи такси за пренос. Еднакъв достъп: възможността потребителите на страната, която иска достъп да получават услугите, които се предоставят от доставчика на достъп, като използват един и същ брой набрани цифри, както и потребителите на последния, е основна характеристика на конкурентните далекосъобщения. Обективно обосноваване 128. Обосноваването би могло да включва фактори, относими към действителните операции на мрежата, която е собственост на доставчика на достъп, или лицензионни ограничения, съвместими, например с правата върху интелектуална собственост. 2.3. Злоупотреба със съвместно господстващо положение 129. В случаите на съвместно господство (виж точка 76 и следващи), поведението на едно от няколко предприятия, които са с господстващо положение може да представлява злоупотреба, дори и останалите дружества да нямат същото поведение. 130. В допълнение към средствата за защита, съгласно нормите на конкуренцията, ако няма оператор, който да иска да предостави достъп и ако няма технически или търговски причини за неговия отказ, то може да се очаква националните регулаторни органи да решат проблема като наложат на един или повече оператори да предоставят достъп при условията на съответната Директива за отваряне на мрежата или в съответствие с националното законодателство. 3. Споразумения за достъп (член 85) 131. Ограниченията на конкуренцията, съдържащи се или произтичащи от споразуменията за достъп може да имат две характерни последици: ограничаване на конкуренцията между двете страни по споразумението за достъп или ограничение на конкуренцията от трети страни, например чрез изключителност, предоставена на една или две от страните по договора. В допълнение, когато една страна е с господстващо положение, условията на споразумението за достъп може да водят до укрепване на това господстващо положение или до разширяването му по отношение на свързан пазар, или може да представляват незаконно използване на господстващото положение чрез налагане на несправедливи условия. 132. Споразуменията за достъп, при които достъпът е по принцип неограничен, не е вероятно да ограничават конкуренцията по смисъла на член 85, параграф 1. Изключителността при задълженията по договори за предоставяне на достъп на едно дружество е вероятно да ограничи конкуренцията, защото те ограничават достъпа до инфраструктурата за останалите дружества. Доколкото по-голяма част от мрежите имат по-голям капацитет от този, необходим на един-единствен потребител, такъв е обичайно случаят в далекосъобщителния сектор. 133. Споразуменията за достъп могат да имат сериозно значение за повишаване на конкуренцията поради това, че те могат да подобрят достъпа до пазарите надолу по веригата. Споразуменията за достъп в контекста на взаимното свързване са от основно значение за интероперативността на услугите и за инфраструктурата, като по този начин увеличават конкуренцията на пазара на услуги надолу по веригата, което е вероятно да включи по-висока добавена стойност, отколкото местната инфраструктура. 134. Налице са, въпреки това, потенциални антиконкурентни последици от определени споразумения за достъп или от клаузи, съдържащи се в такива споразумения. Споразуменията за достъп могат, например: а) да служат за средство за координиране на цени; б) да служат за средство за разпределяне на пазара; в) да имат изключителни последици за трети страни (88); г) да водят до обмяна на чувствителна търговска информация между страните. 135. Рискът от координиране на цените е особено голям в далекосъобщителния сектор, тъй като таксите за взаимно свързване често възлизат на 50 % или повече от общите раз ходи за предоставяните услуги и обикновено е необходимо взаимно свързване с оператора с господстващо положение. При тези обстоятелства обхватът на ценовата конкуренция е ограничен и рискът (и сериозността) от ценово координиране съответно е по-голям. 136. Освен това споразуменията за взаимно свързване между мрежови оператори може, при определени обстоятелства, да бъдат инструмент за разпределение на пазара между мрежовия оператор, който предоставя достъп и мрежовия оператор, който иска достъп, вместо да възникне мрежова конкуренция между тях. 137. В либерализираните далекосъобщения, горните видове ограничения на конкуренцията ще бъдат наблюдавани от националните органи и от Комисията в съответствие с правилата на конкуренцията. Правото на страните, потърпевши от антиконкурентно поведение, да се жалват пред Комисията не е ограничено от националното законодателство. Клаузи, попадащи в обхвата на член 85, параграф 1 138. Комисията е установила определени видове ограничения, които потенциално биха нарушили член 85, параграф 1 от Договора и поради това изискват индивидуално освобождаване. Тези клаузи най-общо се отнасят до търговската рамка на достъпа. 139. Във взаимното свързване в далекосъобщителния сектор е заложено, че страните получават определена информация за дадени потребители или за трафика на техните конкуренти. Този обмен на информация би могъл, в определени случаи, да повлияе на конкурентното поведение на съответните предприятия и би могъл лесно да бъде използван от страните за съгласувани практики като разпределение на пазара, например (89). Директивата за взаимното свързване изисква информацията, получена от едно предприятие, което иска осъществяване на взаимно свързване, да бъде използвана само за целите, за които тя е доставена. За да спазят нормите на конкуренцията и гореупоменатата директива, операторите ще трябва да въведат гаранции за това, че конфиденциалната информация е предоставена само на онези части от дружествата, които се занимават със споразуменията за взаимно свързване, както и да гарантират, че информацията не се използва за антиконкурентни цели. При условие че тези гаранции са налице и функционират правилно, не би имало основание по принцип обикновените споразумения за взаимно свързване да попаднат в обхвата на член 85, параграф 1. 140. Изключителните споразумения, например когато трафикът преминава изключително само през далекосъобщителната мрежа на една или на два страни, вместо през мрежата на други страни, с които са били сключени споразумения за достъп, също изискват извършване на анализ по член 85, параграф 3. Ако няма обоснованост за такова преминаване, тези клаузи ще бъдат забранени. Такива клаузи за изключителност не са, обаче, неразделна част от споразуменията за взаимно свързване. 141. Споразуменията за достъп, които имат антиконкурентен предмет, е малко вероятно да отговарят на условията за индивидуално освобождаване по член 85, параграф 3. 142. Освен това споразуменията за достъп могат да имат отражение върху структурата на конкуренцията на пазара. Таксите за местен достъп често представляват значителна част от общите разходи за услугите, доставяни на крайните потребители от страната, която иска достъп, като по този начин се ограничава обхвата на ценовата конкуренция. Поради необходимостта да се гарантира минимална конкуренция, Комисията ще обърне особено внимание на споразуменията за достъп в контекста на най-вероятните последици от тях за съответните пазари, с цел да гарантира, че такива споразумения не са скрито или индиректно средство за фиксиране или координиране на крайните цени за крайните потребители, което представлява едно от най-сериозните нарушения на член 85 от Договора (90). Това би било особено опасно в олигополистичните пазари. 143. В допълнение, клаузите, включващи дискриминация, която води до изключване на трети страни, са също ограничаване на конкуренцията. Най-значителна е дискриминацията по отношение на цени, качество или други значителни от търговска гледна точка аспекти на достъпа, които водят до ограничаване на страната, която иска достъп. Това, от своя страна, по принцип цели несправедливо фаворизиране на операциите на доставчика на достъп. 4. Последици за търговията между държавите-членки 144. Приложението както на член 85, така и на член 86 предполага въздействие върху търговията между държавите-членки. 145. За да се приеме, че едно споразумение има последици за търговията между държавите-членки, Комисията трябва да може да „предположи с голяма степен на вероятност, въз основа на обективни фактори, юридически или фактически, че съответното споразумение може да повлияе, пряко или косвено, действително или потенциално върху търговията между държавите-членки (91). Не е необходимо всяко от ограниченията на конкуренцията в споразумението да е в състояние да повлияе на търговията (92), при условие че споразумението като цяло има такова последствие. 146. Що се отнася до споразуменията за достъп в далекосъобщителния сектор, Комисията ще разглежда не само преките последици от ограниченията на конкуренцията по отношение на връзките между държавите при достъп до пазари, но също така и последиците по отношение на търговията между държавите в далекосъобщителните услуги надолу по веригата. Комисията ще разглежда също и потенциала на тези споразумения да изключват даден географски пазар, което би могло да препятства предприятия, които са били вече установени в други държави-членки от конкуренция в този географски пазар. 147. Споразуменията за достъп в далекосъобщителния сектор обикновено засягат търговията между държавите-членки, тъй като услугите, предоставяни в мрежата се търгуват на територията на Общността и споразуменията за достъп могат да се отразят на възможността на доставчика на услуги или на оператора, да предоставят дадена услуга. Дори когато пазарите са основно национални, какъвто е случаят в момента, като се има предвид степента на либерализация, злоупотребата с господстващо положение засяга структурата на пазара и води до последици, които имат отражение върху търговията между държавите-членки. 148. Случаите в тази област, които се отнасят до въпроси по член 86, е вероятно да касаят или клаузи, които водят до злоупотреба в споразумения за достъп, или отказ за сключване на споразумение за достъп при разумни условия или изобщо отказ за такова споразумение. Критериите, посочени по-горе биха били относими и за определяне на това дали едно споразумение за достъп е в състояние да засегне търговията между държавите-членки. ЗАКЛЮЧЕНИЯ 149. Комисията счита, че нормите на конкуренцията и специфичните секторни правила оформят общ комплекс от мерки, които гарантират либерализирана и конкурентна пазарна среда за далекосъобщителните пазари в Общността. 150. При предприемане на действия Комисията ще цели да избягва ненужно дублиране на процедури, и по-специално процедури в областта на конкуренцията и национални/общностни регулаторни процедури, така както е предвидено в Рамката за отваряне на далекосъобщителна мрежа. 151. Когато нормите на конкуренцията са приложими, Комисията ще разглежда кои пазари са съответни и ще прилага членове 85 и 86 в съответствие с посочените по-горе принципи.

(1) Съгласно Директиви на Комисията 96/19/ЕО и 96/2/ЕО (цитирани в бележка под линия 3) определени държави-членки може да направят искане за дерогация от пълната либерализация за определен ограничен период от време. Настоящото известие не засяга такива дерогации и Комисията ще вземе предвид наличието на такива, когато прилага нормите на конкуренцията по отношение на споразуменията за достъп, както е предвидено в него.

Виж:

Решение 97/114/ЕО на Комисията от 27 ноември 1996 г. относно допълнителните срокове, изискани от Ирландия за прилагане на Директиви на Комисията 90/388/ЕО и 96/2/ЕО по отношение на пълната конкуренция на далекосъобщителните пазари (ОВ L 41, 12.2.1997 г., стр. 8);

Решение 97/310/ЕО на Комисията от 12 февруари 1997 г. относно допълнителните срокове, изискани от Република Португалия за прилагане на Директиви на Комисията 90/388/ЕО и 96/2/ЕО по отношение на пълната конкуренция на далекосъобщителните пазари (ОВ L 133, 24.5.1997 г., стр. 19);

Решение 97/568/ЕО на Комисията от 14 май 1997 г. относно допълнителните срокове, изискани от Люксембург, за прилагане на Директива 90/388/ЕИО по отношение на пълната конкуренция на далекосъобщителните пазари (ОВ L 234, 26.8.1997 г., стр. 7);

Решение 97/603/ЕО на Комисията от 10 юни 1997 г. относно допълнителните срокове, изискани от Испания, за прилагане на Директива 90/388/ЕИО по отношение на пълната конкуренция на далекосъобщителните пазари (ОВ L 243, 5.9.1997 г., стр. 48);

Решение 97/607/ЕО на Комисията от 18 юни 1997 г. относно допълнителните срокове, изискани от Гърция, за прилагане на Директива 90/388/ЕИО по отношение на пълната конкуренция на далекосъобщителните пазари (ОВ L 245, 9.9.1997 г., стр. 6).

(2) Съобщение на Комисията от 3 май 1995 г. до Европейския парламент и до Съвета, Консултация по Зелената книга за либерализация на далекосъобщителната инфраструктура и мрежите на кабелните телевизии COM (95) 158 окончателен.

(3) Директива 88/301/ЕИО на Комисията от 16 май 1988 г. относно конкуренцията на пазарите за оборудване за далекосъобщителни терминали (ОВ L 131, 27.5.1988 г., стр. 73);

Директива 90/388/ЕИО на Комисията от 28 юни 1990 г. относно конкуренцията на пазарите на далекосъобщителни услуги (ОВ L 192, 24.7.1990 г., стр. 10) („Директива относно услугите“);

Директива 94/46/ЕО на Комисията от 13 октомври 1994 г. за изменение на Директива 88/301/ЕИО и Директива 90/388/ЕИО, по-специално по отношение на сателитните комуникации (ОВ L 268, 19.10.1994 г., стр. 15);

Директива 95/51/ЕО на Комисията от 18 октомври 1995 г. за изменение на Директива 90/388/ЕИО по отношение на премахването на ограниченията за използване на кабелните телевизионни мрежи за предоставяне на вече либерализирани далекосъобщителни услуги (ОВ L 256, 26.10.1995 г., стр. 49);

Директива 96/2/ЕО на Комисията от 16 януари 1996 г. за изменение на Директива 90/388/ЕИО по отношение на мобилните и персоналните комуникации (ОВ L 20, 26.1.1996 г., стр. 59);

Директива 96/19/ЕО на Комисията от 13 март 1996 г. за изменение на Директива 90/388/ЕИО по отношение на прилагането на пълната конкуренция на далекосъобщителните пазари на мобилни комуникации (ОВ L 74, 22.3.1996 г., стр. 13) („Директива относно пълната конкуренция“).

(4) Споразуменията за взаимната свързаност са най-съществената форма на споразумения за достъп в далекосъобщителния сектор. Основната рамка на споразуменията за взаимната свързаност е създадена от нормите за предоставяне на отворена мрежа (ОДМ), като прилагането на правилата за конкуренцията трябва да се осъществява на тази основа:

Директива 97/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 април 1997 г. относно общата рамка за разрешителни и индивидуални лицензи в областта на далекосъобщителните услуги (ОВ L 117, 7.5.1997 г., стр. 15) („Директива относно лицензите“);

Директива 97/33/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 г. относно взаимната свързаност в далекосъобщенията за осигуряване на универсални услуги и интероперативност чрез прилагане на принципите на предоставянето на отворена мрежа (ОВ L 199, 26.7.1997 г., стр. 32) („Директива относно взаимната свързаност“);

Директива 90/387/ЕИО на Съвета от 28 юни 1990 г. относно създаването на общия пазар на далекосъобщителните услуги чрез прилагане на разпоредбите на отворената мрежа (ОВ L 192, 24.7.1990 г., стр. 1) („Рамковата директива“);

Директива 92/44/ЕИО на Съвета от 5 юни 1992 г. относно прилагането на разпоредбите на отворената мрежа по отношение на лизинговите линии (ОВ L 165, 19.6.1962 г., стр. 27) („Директива относно наетите линии“);

Директива 95/62/ЕИО на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 1995 г. относно прилагането на разпоредбите на отворената мрежа по отношение на гласовата телефония (ОВ L 321, 30.12.1995 г., стр. 6), заменена с Директива