РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА

от 18 август 2011 година

за изменение на Решение 2007/589/ЕО, състоящо се в добавяне на указания за мониторинг и докладване на емисиите на парникови газове, отнасящи се за нови дейности и газове

(нотифицирано под номер C(2011) 5861)

(текст от значение за ЕИП)

(2011/540/ЕС)

ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,

като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,

като взе предвид Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (1), изменена с Директива 2004/101/ЕО (2), Директива 2008/101/ЕО (3) и Регламент (ЕО) № 219/2009 (4), и по-специално член 14, параграф 1 и член 24, параграф 3 от нея,

като има предвид, че:

ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

Член 1

Решение 2007/589/ЕО се изменя, както следва:

Член 2

Адресати на настоящото решение са държавите-членки.

(1) ОВ L 275, 25.10.2003 г., стр. 32.

(2) ОВ L 338, 13.11.2004 г., стр. 18.

(3) ОВ L 8, 13.1.2009 г., стр. 3.

(4) ОВ L 87, 31.3.2009 г., стр. 109.

(5) ОВ L 229, 31.8.2007 г., стр. 1.

(6) ОВ L 140, 5.6.2009 г., стр. 63.

ПРИЛОЖЕНИЕ XIX

Добавя се следното приложение XXIV:

„ПРИЛОЖЕНИЕ XXIV Специфични указания във връзка с дейността „производство или преработка на първичен алуминий“, включена в списъка на дейности в приложение I към Директива 2003/87/ЕО 1. ГРАНИЦИ И ПЪЛНОТА Специфичните за разглежданата дейност указания, съдържащи се в настоящото приложение, се отнасят за емисиите от инсталациите за производство или преработка на първичен алуминий, както е посочено в приложение I към Директива 2003/87/ЕО. Настоящото приложение включва указания за извършване на мониторинг на емисиите от производството на електроди за топене на първичен алуминий, които могат да се използват и за самостоятелни предприятия за производство на такива електроди. 2. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЕМИСИИТЕ НА ПАРНИКОВИ ГАЗОВЕ В инсталациите за производство или преработка на първичен алуминий емисиите на парникови газове обхващат следните емисионни източници и потоци на горива и материали: — горива за производство на топлинна енергия или пара, — производство на аноди (CO2), — редукция на Al2O3 чрез електролиза (CO2), което е свързано с използване на електроди, — използване на калцинирана сода или други карбонати за пречистване на отпадни газове (CO2), — анодни ефекти (напълно флуорирани въглеводороди — PFC), в т.ч. случайни емисии на PFC. 2.1. ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ЕМИСИИТЕ НА CO2 2.1.1. ГОРИВНИ ЕМИСИИ Емисиите от изгарянето на горива, в т.ч. от очистването на димните газове, освен ако те са включени в масовия баланс съгласно раздел 2.1.2, следва да бъдат обект на мониторинг и докладване в съответствие с приложение II. 2.1.2. МАСОВ БАЛАНС Емисиите от процеса от производството и потреблението на аноди се изчисляват чрез подхода на масовия баланс. Подходът на масовия баланс отчита изцяло въглерода, съдържащ се във входящите материални потоци, въглеродните запаси, продуктите и другите изходящи материални потоци от смесването, формирането, изпичането и рециклирането на аноди, както и от потреблението на електроди за електролизата. Ако се използват предварително изпечени аноди, за производството и потреблението могат да се приложат отделни масови баланси или един общ масов баланс, който да отчита както производството, така и потреблението на електроди. В случай че става въпрос за клетки на Søderberg, операторът следва да използва един общ масов баланс. Масовият баланс определя нивата на емисии на парникови газове през периода на докладване, като независимо дали се използва общ или отделен масов баланс, се прилага следното уравнение: CO2 емисии [t CO2] = (входящ въглерод – въглерод в продуктите – изходящ въглерод – промени във въглеродните запаси) * коефициент на преобразуване CO2/C където: — входящ въглерод [t C]: цялото количество въглерод, постъпващо в границите на масовия баланс, напр. катран, кокс, топлоизолираща коксова засипка (packing coke) и закупени аноди; — въглерод в продуктите [t C]: цялото количество въглерод в продуктите и материалите, включително в страничните продукти и отпадъците, които напускат границите на масовия баланс, напр. продадените аноди; — изходящ въглерод [t C]: въглеродът, напускащ границите на масовия баланс, например изпуснат в канализацията, депониран в сметище или съдържащ се в технологични загуби. Изходящият въглерод не включва изпускането на парникови газове в атмосферата; — промени във въглеродните запаси [t C]: увеличаване на запасите от въглерод в границите на масовия баланс. Изчислението е следното: CO2 емисии [t CO2] = (Σ (данни за дейносттавход * въглеродно съдържаниевход) – Σ (данни за дейносттапродукти * въглеродно съдържаниепродукти) – Σ (данни за дейносттаизход * въглеродно съдържаниеизход) – Σ (данни за дейносттапромени в запасите * въглеродно съдържаниепромени в запасите)) * 3,664 където: а) данни за дейността Операторът следва да анализира и докладва масовите потоци, постъпващи и напускащи инсталацията, и съответните промени в запасите за всички съответни горива и материали (напр. катран, кокс, топлоизолираща коксова засипка) поотделно. Където въглеродното съдържание на масовия поток обикновено е свързано с енергийното съдържание (както е при горивата), операторът може да определи и използва въглеродното съдържание, което съответства на енергийното съдържание [t C/TJ] на съответния масов поток, за да изчисли масовия баланс. Подреждане 1 Данните за дейността през периода на докладване се определят с максимална неопределеност, по-малка от ± 7,5 %. Подреждане 2 Данните за дейността през периода на докладване се определят с максимална неопределеност, по-малка от ± 5 %. Подреждане 3 Данните за дейността през периода на докладване се определят с максимална неопределеност, по-малка от ± 2,5 %. Подреждане 4 Данните за дейността през периода на докладване се определят с максимална неопределеност, по-малка от ± 1,5 %. б) въглеродно съдържание Подреждане 1 Въглеродното съдържание на входящите или изходящите потоци се получава чрез референтните емисионни фактори на горивата или материалите, посочени в раздел 11 от приложение I или в други специфични за дадена дейност приложения към настоящите указания. Въглеродното съдържание се получава, както следва: C-съдържание [t/t или TJ] = емисионен фактор [t CO2/t или TJ]/3,664 [t CO2/t C] Подреждане 2 Операторът следва да използва специфични за отделните държави емисионни фактори за съответните горива или материали, така както са докладвани от съответната държава-членка в нейната последна инвентаризация, подадена до секретариата на Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации по изменение на климата. Подреждане 3 Въглеродното съдържание на входящите или изходящите потоци се получава в съответствие с разпоредбите на раздел 13 от приложение I относно представителното вземане на проби от горивата, продуктите и вторичните продукти, определянето на тяхното въглеродно съдържание и на фракцията им биомаса. Съдържанието на въглерод може да се получи чрез пряк или непряк анализ, т.е. чрез изваждане на измереното съдържание на познатите съставки (като сяра, водород и пепел) от общото количество, според случая и след одобрение от страна на компетентния орган. 2.2. ИЗМЕРВАНЕ НА ЕМИСИИТЕ НА CO2 Прилагат се указанията за извършване на измервания, описани в приложения I и XII. 3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЕМИСИИТЕ НА НАПЪЛНО ФЛУОРИРАНИ ВЪГЛЕВОДОРОДИ — PFC Емисиите на PFC от производството на първичен алуминий включват емисиите на тетрафлуорометан (CF4) и хексафлуороетан (C2F6), изразени като CO2 еквивалент. Емисии на PFC [t CO2(e)] = емисии на CF4 [t CO2(e)] + емисии на C2F6 [t CO2(e)] Еквивалентните емисии на въглероден диоксид (t CO2(e)) се изчисляват, като се използват стойностите на потенциала за глобално затопляне, предоставени във втория доклад за оценка на Междуправителствения комитет по изменението на климата (1995 IPCC GWP value). Това са: GWPCF4 = 6 500 t CO2(e)/t CF4 GWPC2F6 = 9 200 t CO2(e)/t C2F6 Общите емисии на PFC се изчисляват чрез емисиите, които могат да се измерят в димоходния тракт или комина („емисии при източника“), плюс случайните емисии, като се използва ефективността на улавяне на димоходния тракт: Емисии на PFC (общо) = емисии на PFC (димоход)/ефективност на улавяне Ефективността на улавяне се измерва, след като са определени емисионните фактори за дадената инсталация. За определянето се използва най-актуалната версия на указанията, посочени в подреждане 3 от раздел 4.4.2.4 от указанията на IPCC от 2006 г. Емисиите на CF4 и C2F6, отделени през димоход или комин, се изчисляват по един от следните два метода в зависимост от използваните технологии за контрол. Изчислителният метод А се използва, когато има информация за анодния ефект в минути на работен ден на клетката, а метод на изчисление Б — когато има информация за повишеното напрежение при анодния ефект. Изчислителен метод А — метод на база времетраенето на анодния ефект (Slope method) Когато се измерва анодният ефект в минути на работен ден на клетката, за определяне на емисиите на PFC се използват следните уравнения: Емисии на CF4 [t CO2(e)] = AEM × (SEFCF4 /1 000) × PrAl × GWPCF4 Емисии на C2F6 [t CO2(e)] = емисии на CF4 * FC2F6 *GWPC2F6 където: AEM … Дневното времетраене на анодния ефект, минути/работен ден на клетката SEFCF4 … (1) Емисионен фактор, определен на база метода на времетраенето на анодния ефект [(kg CF4/t Al произведен)/(аноден ефект минути/работен ден на клетката)] PrAl … годишно производство на първичен алуминий [t] FC2F6 … тегловен дял на C2F6 (t C2F6/t CF4) където: Данни за дейността а) Производство на първичен алуминий Подреждане 1 Производството на първичен алуминий през периода на докладване се определя с максимална неопределеност, по-малка от ± 2,5 %. Подреждане 2 Производството на първичен алуминий през периода на докладване се определя с максимална неопределеност, по-малка от ± 1,5 %. б) Аноден ефект в минути (АЕМ) Анодният ефект в минути за работен ден на клетката изразява честотата на анодния ефект [брой прояви на анодния ефект/работен ден на клетката], умножена по средната продължителност на анодния ефект [минути/брой прояви на анодния ефект]: AEM = честота × средна продължителност Подреждане 1 Честотата и средната продължителност на анодния ефект през периода на докладване се определят с максимална неопределеност, по-малка от ± 2,5 %. Подреждане 2 Честотата и средната продължителност на анодния ефект през периода на докладване се определят с максимална неопределеност, по-малка от ± 1,5 %. Емисионен фактор Емисионният фактор за CF4 (определен по метода на времетраенето на анодния ефект, SEFCF4 ) изразява количеството [kg] CF4, отделено за тон произведен алуминий при дадено дневно времетраене на анодния ефект, минути/работен ден на клетката. Емисионният фактор (тегловен дял на FC2F6 ) на C2F6 изразява количеството [t] C2F6, отделено пропорционално на отделеното количество [t] CF4. Подреждане 1 Използват се емисионните фактори, специфични за дадена технология, от таблица 1. Таблица 1 Специфични за съответните технологии емисионни фактори, използвани при прилагане на метода на база времетраенето на анодния ефект Технология Емисионен фактор за CF4 (SEFCF4 ) [(kg CF4/t Al)/(аноден ефект минути/на работен ден на клетката)] Емисионен фактор за C2F6 (FC2F6 ) [t C2F6/t CF4] Технология с предварително изпичане (Centre Worked Prebake (CWPB) 0,143 0,121 Анод на Søderberg с горно електрозахранване (Vertical Stud Søderberg — VSS) 0,092 0,053 Подреждане 2 Използват се специфичните за дадена инсталация емисионни фактори за CF4 и C2F6, определени чрез постоянни или периодични полеви измервания. За определянето на посочените емисионни фактори се използва най-актуалната версия на указанията, посочени в подреждане 3 от раздел 4.4.2.4 от указанията на IPCC от 2006 г. (2) Емисионните фактори се определят с максимална неопределеност от ± 15 % за всеки. Емисионните фактори се определят поне веднъж на три години или по-често, ако е необходимо поради съответните промени в инсталацията. Съответните промени включват промяна в разпределението на продължителността на анодния ефект или промяна в управляващия алгоритъм, засягащ набора от видове анодни ефекти или модела на прекратяване на анодния ефект. Изчислителен метод Б — метод на база свръхнапрежението Когато се измерва увеличеното напрежение при анодния ефект, за определяне на емисиите на PFC се използват следните уравнения: Емисии на CF4 [t CO2(e)] = OVC × (AEO/CE) × PrAl × GWPCF4 × 0,001 Емисии на C2F6 [t CO2-eq] = емисии на CF4 × FC2F6 × GWPC2F6 където: OVC … коефициент на база свръхнапрежението („емисионен фактор“), изразен в kg CF4 за тон произведен алуминий по mV свръхнапрежение AEO … свръхнапрежение при анодния ефект за клетка [mV], определено като интеграл на (времето × напрежението над желаното напрежение), разделен на времето (продължителността) на събиране на данни CE … средна текуща ефективност на производството на алуминий [%] PrAl … годишно производство на първичен алуминий [t] FC2F6 … маса фракция на C2F6 (t C2F6/t CF4) Данни за дейността а) Производство на първичен алуминий Подреждане 1 Производството на първичен алуминий през периода на докладване се определя с максимална неопределеност, по-малка от ± 2,5 %. Подреждане 2 Производството на първичен алуминий през периода на докладване се определя с максимална неопределеност, по-малка от ± 1,5 %. б) Увеличено напрежение при анодния ефект Отношението AEO/CE (увеличеното напрежение при анодния ефект/коефициента на използване на тока) изразява средното интегрирано по времето увеличение на напрежението при анодния ефект [mV увеличение на напрежението] спрямо средния коефициент на използване на тока [%]. Подреждане 1 Увеличението на напрежението при анодния ефект, както и коефициентът на използване на тока през докладвания период, се определят с максимална неопределеност, по-малка от ± 2,5 %. Подреждане 2 Увеличението на напрежението при анодния ефект, както и коефициентът на използване на тока през докладвания период, се определят с максимална неопределеност, по-малка от ± 1,5 %. Емисионен фактор Емисионният фактор за CF4 („коефициент на база свръхнапрежението при анодния ефект“ OVC) изразява количеството [kg] CF4, отделено за тон произведен алуминий и за миливолт увеличение на напрежението [mV]. Емисионният фактор (тегловният дял FC2F6 ) на C2F6 изразява количеството [t] C2F6, отделено пропорционално на отделеното количество [t] CF4. Подреждане 1 Използват се емисионните фактори, специфични за дадена технология, от таблица 2. Таблица 2 Емисионни фактори, специфични за дадена технология, използвани във връзка с метода на база свръхнапрежението при анодния ефект Технология Емисионен фактор за CF4 [(kg CF4/t Al)/mV] Емисионен фактор за C2F6 [t C2F6/t CF4] Технология с предварително изпичане (Centre Worked Prebake (CWPB) 1,16 0,121 Анод на Søderberg с горно електрозахранване (Vertical Stud Søderberg — VSS) н. п. 0,053 Подреждане 2 Използват се специфичните за дадена инсталация емисионни фактори за CF4 [(kg CF4/t Al)/mV] и C2F6 [t C2F6/t CF4], определени чрез постоянни или периодични измервания на място. За определянето на посочените емисионни фактори се използва най-актуалната версия на указанията, посочени в подреждане 3 от раздел 4.4.2.4 от указанията на Междуправителствения комитет по изменението на климата (IPCC) от 2006 г (2). (Емисионните фактори се определят с максимална неопределеност от ± 15 % за всеки. Емисионните фактори следва да се определят поне веднъж на три години или по-често, ако е необходимо поради съответните промени в инсталацията. Съответните промени включват промяна в разпределението на продължителността на анодния ефект или промяна в алгоритъма на управление, засягащ набора от видове анодни ефекти или модела на прекратяване на анодния ефект.

(1) Ако се използват различни видове клетки, може да се прилагат различни SEF.

(2) International Aluminium Institute (Международен институт за алуминий); Aluminium Sector Greenhouse Gas Protocol (Протокол за парниковите газове от сектора на алуминия); октомври 2006 г.; US Environmental Protection Agency and International Aluminium Institute (Агенция на САЩ за защита на околната среда и Международен институт за алуминий); Protocol for Measurement of Tetrafluoromethane (CF4) and Hexafluoroethane (C2F6) Emissions from Primary Aluminum Production (Протокол за измерване на емисиите от тетрафлуорометан (CF4) и хексафлуороетан (C2F6) от производството на първичен алуминий); април 2008 г.