РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2019/1344 НА КОМИСИЯТА

от 12 август 2019 година

за налагане на временно изравнително мито върху вноса на биодизел с произход от Индонезия

ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,

като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,

като взе предвид Регламент (ЕС) 2016/1037 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 г. относно защитата срещу субсидиран внос от държави, които не са членки на Европейския съюз (1), и по-специално член 12 от него,

след консултации с държавите членки,

като има предвид, че:

1. ПРОЦЕДУРА

1.1. Започване на процедурата

(1) На 6 декември 2018 г. Европейската комисия („Комисията“) започна антисубсидийнo разследване по отношение на вноса в Европейския съюз („Съюза“) на биодизел с произход от Индонезия („засегнатата държава“) въз основа на член 10 от Регламент (ЕС) 2016/1037 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 г. относно защитата срещу субсидиран внос от държави, които не са членки на Европейския съюз („основния регламент“). Тя публикува известие за започване на процедура в Официален вестник на Европейския съюз (2) („известието за започване“).

(2) Комисията започна разследването вследствие на жалба, подадена на 22 октомври 2018 г. от European Biodiesel Board („EBB“, или „жалбоподателя“) от името на производителите, които формират 32 % от общото производство на Съюза. Жалбата беше подкрепена от производители, представляващи 63 % от общото производство на биодизел в Съюза.

(3) Преди да започне антисубсидийното разследване, Комисията уведоми правителството на Индонезия (ПИ), че е получила надлежно документирана жалба и му отправи покана за провеждане на консултации в съответствие с член 10, параграф 7 от основния регламент. ПИ прие предложението за консултации, които бяха проведени на 3 декември 2018 г. По време на консултациите и на последвалите контакти с ПИ бяха надлежно взети предвид коментарите, представени от ПИ. Въпреки това не се стигна до съгласувано решение.

(4) След публикуването на известието за започване Комисията получи коментари относно започването на процедурата от Wilmar Group, производител износител (Wilmar). В своите коментари Wilmar твърди, че: а) в жалбата не се съдържат достатъчно доказателства за субсидиране, за да бъде обосновано започването на процедура; б) ПИ не е въвело схема за субсидиране, от която да се ползва промишлеността за производство на биодизел; и в) дори ако се установи, че е въведена схема на ПИ за субсидиране, дружеството Wilmar не е получило каквато и да е субсидия по тази схема.

(5) По същия начин ПИ заяви на по-късен етап от разследването, че в жалбата не се съдържат достатъчно доказателства за субсидиране, за да бъде обосновано започването на процедура.

(6) По отношение на различните схеми за субсидиране, посочени в жалбата, Wilmar заяви на предварителния етап, че EBB не е представил достатъчно доказателства за наличието на субсидия и следователно, че жалбата е неоснователна.

(7) Като визира конкретно таксата и данъка върху износа, наложени от ПИ върху суровото палмово масло (СПМ), Wilmar заяви, че жалбоподателят не е представил достатъчно доказателства за необходимото упълномощаване или възлагане на индонезийските производители на СПМ от страна на ПИ.

(8) Освен това Wilmar заяви, че нито една от схемите за субсидиране, посочени в жалбата, не са експортни субсидии. При това според Wilmar предполагаемите схеми за субсидиране не са стимулирали индонезийските производители на биодизел да продават биодизел за износ, а по скоро са имали за цел постигането на националните цели на Индонезия за смесване на биодизел с минерално дизелово гориво (3).

(9) И накрая, Wilmar заяви, че в жалбата не са представени достатъчно доказателства за опасност от съществена вреда, причинена от вноса на биодизел от Индонезия в Съюза, и че във всеки случай вносът на биодизел от Индонезия не е довел до такава вреда.

(10) Що се отнася до доказателствата за причиняващо вреда субсидиране на първоначалния етап, Комисията предостави публичната версия на жалбата, както и своя анализ на наличните доказателства на посочения етап, в меморандума относно наличността на достатъчно доказателства, въз основа на които започна разследването. Следователно, противно на твърдяното от Wilmar, Комисията счете и представи обосновка в меморандума, че съществуват достатъчно доказателства, които изглежда сочат наличието на причиняващо вреда субсидиране.

(11) На 19 юни 2019 г. Комисията получи становище от Wilmar, в което inter alia се твърдеше, че промишлеността на Съюза не е застрашена от съществена вреда от вноса на биодизел от Индонезия.

(12) В известието за започване обаче се посочва, че всякаква информация за етапа на предварителните заключения следва да бъде представена в рамките на 70 дни от датата на неговото публикуване. Този краен срок изтече на 14 февруари 2019 г. Ето защо не беше възможно частта от становището, занимаваща се с опасността от причиняване на вреда, да бъде разгледана на предварителния етап и вместо това тя ще бъде разгледана на окончателния етап от разследването. Освен това в раздел 5.2 от известието за започване се посочва, че всички коментари относно жалбата, включително въпросите, свързани с вредата и причинно-следствената връзка, следва да бъдат представени в рамките на 37 дни от публикуването му. Заинтересованите страни, които са представили писмени становища или каквито и да било данни след 14 февруари 2019 г., са приканени да посочат, заедно с коментарите си относно временните мерки, дали все още считат, че тези становища са от значение за настоящото разследване, включително как тази информация следва да се вземе предвид на окончателния етап.

1.2. Разследван период и разглеждан период

(13) Разследването относно субсидирането и вредата обхвана периода от 1 октомври 2017 г. до 30 септември 2018 г. (наричан по-нататък „разследван период“, или „РП“). Проучването на тенденциите, които са от значение за оценка на вредата, обхвана периода от 1 януари 2015 г. до края на разследвания период („разглеждан период“). Когато беше уместно, Комисията разгледа и данни след разследвания период.

1.3. Заинтересовани страни

(14) В известието за започване заинтересованите страни бяха приканени да се свържат с Комисията, за да вземат участие в разследването. Освен това Комисията изрично информира жалбоподателя, другите известни производители от Съюза, известните производители износители и ПИ, известните вносители, доставчиците и ползвателите, търговците, както и сдруженията, за които е известно, че са засегнати, за започването на разследването и ги прикани да вземат участие.

(15) Заинтересованите страни имаха възможност да изразят становището си относно започването на разследването и да поискат да бъдат изслушани от Комисията и/или от служителя по изслушванията при търговските процедури.

1.4. Изготвяне на извадка

(16) В известието за започване Комисията посочи, че може да изготви извадка от заинтересованите страни в съответствие с член 27 от основния регламент.

1.4.1. Изготвяне на извадка от производители от Съюза

(17) В известието за започване Комисията посочи, че е направила временен подбор на извадка от производители от Съюза. Комисията подбра извадката въз основа на най-големия представителен обем на производството, чието разследване е разумно възможно в рамките на наличното време.

(18) Временната извадка се състоеше от трима производители от Съюза и имаше широк географски обхват. Включените в извадката производители от Съюза представляваха повече от 18 % от целия обем на производството на промишлеността на Съюза. Комисията прикани заинтересованите страни да изразят становището си по временната извадка.

(19) Комисията получи коментари относно временната извадка от Wilmar. Wilmar представи становище относно размера на извадката в смисъл, че трима производители не представляват достатъчно голяма извадка, и поиска друга група от дружества — Biopetrol, състояща се от двама производители, да бъде добавена към извадката от производители от Съюза.

(20) Комисията отбеляза, че извадката от тримата най-големи производители на биодизел в Съюза е представителна (включително и като географски обхват) и че разследването на по-голяма извадка не би било разумно възможно в рамките на наличното време. Поради това искането беше отхвърлено.

1.4.2. Изготвяне на извадка от вносители

(21) За да реши дали са необходими изготвянето на извадка и — ако случаят е такъв — подборът на такава извадка, Комисията поиска от несвързаните вносители да предоставят информацията, посочена в известието за започване.

(22) Двама несвързани вносители предоставиха исканата информация и се съгласиха да бъдат включени в извадката. Един от тях е внесъл незначително количество и не го е препродавал през РП, така че Комисията разследва само другия несвързан вносител. С оглед на малкия брой несвързани вносители, които оказаха съдействие, Комисията реши, че не е необходимо изготвяне на извадка.

1.4.3. Изготвяне на извадка от производители износители в Индонезия

(23) За да реши дали са необходими изготвянето на извадка и — ако случаят е такъв — подборът на такава извадка, Комисията поиска от всички производители износители в Индонезия да предоставят информацията, посочена в известието за започване. Освен това Комисията се обърна към органите на Индонезия с молба да посочат и/или да се свържат с други производители износители, ако има такива, които биха могли да проявят интерес към участие в разследването.

(24) Четирима производители износители в засегнатата държава предоставиха поисканата информация и дадоха съгласието си да бъдат включени в извадката. Отговорилите дружества или групи от дружества представляваха 100 % от износа за Съюза през разследвания период. Поради ограничения брой производители износители и високото равнище на съдействие Комисията реши да не изготвя извадка, а вместо това да разследва всички индонезийски производители износители.

1.4.4. Отговори на въпросника и контролни посещения

(25) Комисията изпрати въпросници на ПИ, четиримата производители износители, тримата включени в извадката производители от Съюза, както и на двама несвързани вносители на биодизел.

(26) Комисията получи отговори на въпросника от ПИ, всички групи производители износители, всички включени в извадката производители от Съюза, както и от двамата несвързани вносители.

(27) Комисията потърси и провери цялата информация, която счете за необходима за установяване на субсидирането, произтичащата от него вреда (включително опасност от причиняване на вреда) и интереса на Съюза. Проведено беше контролно посещение в сградата на ПИ, министерството на търговията на Република Индонезия в Джакарта, по време на което участваха и длъжностни лица от други министерства, имащи отношение към случая.

(28) В съответствие с член 26 от основния регламент бяха извършени контролни посещения в обектите на следните дружества: производители от Съюза и свързани дружества: — Masol Iberia Biofuel, S.L.U., El Grao (Castellón) и Campa Iberia S.A.U., Barcelona, Испания, — Saipol, Grand-Couronne, Франция, — Verbio Vereinigte BioEnergie AG, Leipzig, Германия; несвързан вносител: — Gunvor BV, Geneva, Швейцария (4); производители износители в Индонезия и свързани с тях дружества: — Wilmar Group: — PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan, — PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan, — Wilmar Trading Pte. Ltd., Сингапур, — Musim Mas Group: — PT Intibenua Perkasatama, Medan, — PT Musim Mas, Medan, — Inter-Continental Oils & Fats Pte. Ltd., Сингапур, — Campa Iberia S.A.U., Barcelona, Испания, — IM Biofuel Italy S.R.L., Milan, Италия, — PT Ciliandra Perkasa, Jakarta, и First Resources Trading Pte. Ltd., Сингапур, — Permata Group: — PT Pelita Agung Agrindustri, Medan, — PT Permata Hijau Palm Oleo, Medan, — Virgoz Oils & Fats Pte. Ltd., Сингапур.

(29) След получаването на отговори на въпросниците, писмата във връзка с неизяснени въпроси и контролните посещения, както е обяснено по-долу в съображения 219—227, Комисията отбеляза, че ПИ и Wilmar не са оказали пълно съдействие при разследването. По-конкретно: а) PT Perkebunan Nusantara (PTPN), производител на СПМ, изцяло притежаван от ПИ, не е представил отговори на допълнение Б към въпросника на ПИ в посочения срок, въпреки че е бил едно от предприятията, поканени да представят отговори; и б) Wilmar не е представило пълен отговор на таблица 2 от писмото във връзка с неизяснени въпроси, по-специално е представило исканите данни само частично.

(30) Поради това Комисията изпрати писмо по член 28 както на ПИ, така и на Wilmar Group, ограничено до конкретната информация, която те не са предоставили. Съответно Комисията използва наличните факти по отношение на липсващата информация.

2. РАЗГЛЕЖДАН ПРОДУКТ И СХОДЕН ПPОДУКТ

2.1. Разглеждан продукт

(31) Разглежданият продукт са моноалкилови естери на мастни киселини и/или парафинови газьоли, получени чрез синтез и/или хидрообработка, от неизкопаем източник, известни като „биодизел“, в чист вид или включени в смес, с произход от Индонезия („разглежданият продукт“).

(32) Разследването показа, че биодизелът, произвеждан в Индонезия, е основно метилов естер на палмовото масло (палмов метилов естер, или „ПМЕ“), получен от палмово масло. За разлика от него биодизелът, произвеждан в Съюза, е основно метилов естер от семена на рапица (рапичен метилов естер, или „РМЕ“), но също и от други изходни суровини, включително отпадъчни масла, както и необработени масла.

(33) Както ПМЕ, така и РME принадлежат към категорията на моноалкиловите естери на мастни киселини. Терминът „естер“ се отнася до трансестерификацията на растителни масла, а именно смесването на маслото с алкохол, при което се получава биодизел, а като страничен продукт — глицерин. Терминът „метил“ се отнася до метанола, който е най-често използваният алкохол в този процес. Моноалкиловите естери на мастни киселини са известни също като метилови естери на мастни киселини (FAME).

(34) Въпреки че както ПМЕ, така и РME са моноалкилови естери на мастни киселини, техните физични и химични свойства отчасти се различават, по-специално те имат различна гранична температура на филтруемост през студен филтър (СFРР). CFPP е температурата, при която горивото причинява запушване на филтъра вследствие на това, че някои горивни компоненти са започнали да кристализират или замръзват. За РME температурата СFРР може да бъде – 14 °C, докато за ПМЕ тя е около 13 °C. На пазара често биодизелът с определена CFPP се описва като „FAMEX“, например „FAME0“ или „FAME5“.

(35) Разглежданият продукт понастоящем е класиран в кодове по КН ex 1516 20 98 (кодове по ТАРИК 1516209821, 1516209829 и 1516209830), ex 1518 00 91 (кодове по ТАРИК 1518009121, 1518009129 и 1518009130), ex 1518 00 95 (код по ТАРИК 1518009510), ex 1518 00 99 (кодове по ТАРИК 1518009921, 1518009929 и 1518009930), ex 2710 19 43 (кодове по ТАРИК 2710194321, 2710194329 и 2710194330), ex 2710 19 46 (кодове по ТАРИК 2710194621, 2710194629 и 2710194630), ex 2710 19 47 (кодове по ТАРИК 2710194721, 2710194729 и 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 99 92 (кодове по ТАРИК 3824999210, 3824999212 и 3824999220), 3826 00 10 и ex 3826 00 90 (кодове по ТАРИК 3826009011, 3826009019 и 3826009030).

2.2. Сходен продукт

(36) Разследването показа, че следните продукти имат едни и същи основни физически, химически и технически характеристики, както и едни и същи видове основна употреба: а) разглежданият продукт; б) продуктът, произвеждан и продаван на вътрешния пазар на Индонезия; в) продуктът, произвеждан и продаван в Съюза от промишлеността на Съюза.

(37) Комисията прецени, че за целите на настоящото разследване тези продукти следователно са сходни продукти по смисъла на член 2, буква в) от основния регламент.

3. СУБСИДИРАНЕ

3.1. Субсидии и програми за субсидиране, включени в обхвата на настоящото разследване

(38) Въз основа на наличната информация, включително информацията, съдържаща се в жалбата, в известието за започване и в отговорите на въпросника на Комисията, Комисията проведе разследване за предполагаемо субсидиране от ПИ чрез следните програми за субсидиране: а) директно прехвърляне на средства, като преки субсидии, предоставяни чрез Biodiesel Subsidy Fund („Фонд за субсидиране на биодизела“); б) държавна подкрепа за промишлеността за производство на биодизел, включително чрез предоставяне на СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение; в) държавна подкрепа за промишлеността за производство на биодизел, включително чрез приходи, от които правителството се е отказало или които не е събрало, като облекчения на данъка върху дохода за определени инвестиции, субсидии за изграждане на промишлени зони, данъчни облекчения за високотехнологична промишленост, режим на освобождаване от мита върху вноса и освобождаване от данъчно облагане за ДДС; г) предоставяне на финансиране и гаранции за износ при преференциални условия от индонезийската банка Eximbank.

3.2. Държавна подкрепа за промишлеността за производство на биодизел посредством пряко прехвърляне на средства чрез Фонда за субсидиране на биодизела“

3.2.1. Жалбата и схемата за субсидиране

(39) Жалбоподателят твърди, че ПИ подпомага промишлеността за производство на биодизел чрез предоставяне на безвъзмездни средства на индонезийските производители на биодизел в размер на разликата между определената от ПИ референтна цена за биодизел и цената, на която нефтените дружества закупуват биодизел, а именно референтната цена за дизелово гориво.

(40) При разследването се установи, че Фондът за субсидиране на биодизела, който е част от Oil Palm Plantation Fund („OPPF“ — Фонд за плантациите за палмово масло), е създаден през 2015 г. с Указ на президента № 61/2015.

(41) С Указ на президента № 61/2015 на Oil Palm Plantation Fund Management Agency (Агенция за управление на Фонда за плантациите за палмово масло — „Агенцията за управление“) се възлага да събира таксата върху износа, наложена от ПИ по силата на Наредба на министъра на финансите № 133/PMK.05/2015 върху износа на съдържащи палмово масло стоки.

(42) Сумите, събирани от митническите органи чрез такси върху износа на продукти от палмово масло, формират средствата на OPPF, като последният се управлява официално от Агенцията за управление.

(43) Колкото по-високо във веригата за създаване на стойност се намира всеки конкретен продукт, толкова по-висока е таксата върху износа: през разследвания период таксата върху износа на СПМ е определена на 50 щатски долара/тон, докато таксата върху износа на производни продукти, включително биодизел, е 20 щатски долара/тон.

(44) ПИ поясни, че съгласно укази на президента № 24/2016 и № 26/2016 мандатът на Фонда за субсидиране на биодизела включва обществените поръчки за закупуване и използването на биодизел на вътрешния пазар. По-специално, ПИ постановява, че OPPF се използва за подпомагане на закупуването на биодизел от субектите, определени от държавните органи.

(45) По-конкретно, в член 9, алинея 1 от Указ на президента № 26/2016 се предвижда, че „[г]енералният директор на EBTKE определя т.нар. „лице за петролни горива“, което изпълнява обществените поръчки за закупуване на биодизел по смисъла на член 4 в рамките на финансирането от Агенцията за управление на фонда при спазване на политиката на нейния Управителен комитет“, а член 9, алинея 8 предвижда, че „[с] одобрението от министъра по смисъла на алинея 7 от негово име генералният директор на EBTKE определя: a) производителите на биодизел, които ще участват в обществените поръчки за закупуване на биодизел, и б) разпределението на количеството биодизел за всеки производител на биодизел.“ Освен това Управителният комитет на Агенцията за управление се състои изключително от длъжностни лица от различни министерства на ПИ.

(46) Производителите на биодизел, които решат да участват и на които е разпределена квота по реда на този указ, имат задължението да продават месечните количества биодизел на лице за петролни горива. До момента ПИ е определило за лица за петролни горива следните дружества: а) PT Pertamina (Pertamina) — дружество за нефт и газ, собственост на държавата, и б) PT AKR Corporindo Tbk (AKR) — частно дружество за нефт и газ.

(47) В OPPF е предвиден специален механизъм за плащане, по който дружеството Pertamina (а за известни малки количества и дружеството AKR) плаща на производителите на биодизел референтната цена за дизел (вместо действителната цена за биодизел, която през РП е по-висока), като Агенцията за управление заплаща на производителите на биодизел от OPPF разликата между тази референтна цена за дизел и референтната цена за биодизел.

(48) Референтните цени за дизел и биодизел се определят от министъра на енергетиката и минералните ресурси съгласно член 19 от Указ на президента № 61/2015 по следния начин: а) референтната цена за дизел се основава на цените, обявени от Platts Singapore за цените на петрола (MOPS) (5), и производствените разходи за дизел в Индонезия; б) съгласно Указ на министъра на финансите № 2026/2017 референтната цена за биодизел се основава на цената на СПМ на вътрешния пазар, към която се добавят разходите за преработка (в размер на 125 щатски долара/мегатон до 5 май 2017 г. и на 100 щатски долара/мегатон след тази дата). По време на контролното посещение ПИ обясни, че разходите за преработка, добавени към вътрешната цена на СПМ, подлежат на ежегоден преглед, който обаче не води непременно до промяна на тези разходи. Всъщност ПИ обясни, че ако при ежегодния преглед се установи, че разходите за преработка все още са съответстващи, не се прави промяна.

(49) По-конкретно, всички производители на биодизел — включително всички производители износители — издават фактура на Pertamina (или на AKR в зависимост от случая) за количеството биодизел, което купувачът трябва да използва съгласно задължението за смесване, като Pertamina (или AKR) заплаща на производителя референтната цена за дизел за този период. Разследването показа, че производителите на биодизел са продали по-голямата част от количествата на Pertamina и малка част на AKR. Освен това продажбите за AKR са напълно идентични с тези за Pertamina от гледна точка на цени и всички други свързани с тях условия. Поради това Комисията съсредоточи своя анализ по-долу върху продажбите за Pertamina.

(50) За да получат възстановяване на ценовата разлика между цените, платени от Pertemina и AKR (въз основа на референтната цена за дизел), и референтната цена за биодизел, после производителите на биодизел изпращат допълнителна фактура за същото количество на Агенцията за управление, като прилагат списък от документи. След като получи фактурата и провери съдържащите се в нея елементи, Агенцията за управление плаща на съответния производител на биодизел разликата между референтната цена за дизел (платена от Pertamina или AKR, според случая) и референтната цена за биодизел, определена за този период.

(51) В настоящото разследване Комисията проучи дали наборът от мерки, приети от ПИ в подкрепа на промишлеността за производство на биодизел в Индонезия чрез плащанията, извършени от Агенцията за управление, представлява подлежаща на изравняване субсидия.

(52) За да се установи наличието на подлежаща на изравняване субсидия, трябва да са налице три елемента: а) финансово участие или подпомагане на доходите/ценова подкрепа; б) полза и в) специфичност (член 3 от основния регламент).

3.2.2. Анализ

3.2.2.1. Финансово участие

(53) Като начало, Комисията констатира, че през разследвания период всички производители износители са избрали да участват в обществените поръчки за закупуване на биодизел и съответно имат задължение да продават биодизел на Pertamina и AKR. Комисията констатира също така, че през разследвания период референтната цена за биодизел е по-висока от референтната цена за минерално дизелово гориво. В резултат на това през разследвания период всички производители износители са получавали плащания от OPPF.

(54) Текстът на член 3, параграф 1, буква а), подточка i) от основния регламент гласи, че е налице финансово участие от страна на правителството, когато правителствената практика включва директно прехвърляне на средства. В съответствие с разпоредбата на Споразумението на СТО за субсидиите и изравнителните мерки („Споразумението за СИМ“) член 2 от основния регламент гласи, че „правителство“ означава държавен или публичен орган на територията на държавата на произход или износ.

(55) В своя доклад по дело „US — Anti-Dumping and Countervailing Duties (China)“ („САЩ — антидъмпингови и изравнителни мита (Китай)“ Апелативният орган на СТО установи, че понятието „публичен орган“ означава лице, което „притежава, упражнява или разполага с държавна власт“ (6).

(56) Комисията констатира, че фондът OPPF е създаден с акт на ПИ и на Агенцията за управление изрично е вменено от ПИ задължението да извършва плащания на производителите на биодизел.

(57) Първо, в член 11 от Указ на президента № 66/2018 разширеният обхват на дейност на OPPF е определен, както следва: „1) Събраните във фонда средства се използват за: а) развитие на човешките ресурси на Oil Palm Plantation („Плантации за палмово масло“); б) научни изследвания и развойна дейност на Oil Palm Plantation; в) реклама на Oil Palm Plantation; г) подмладяване на персонала на Oil Palm Plantation; и д) съоръжения и инфраструктура за Oil Palm Plantation. 2) Използването на събраните средства за интересите, посочени в параграф 1, включително за реализацията на продуктите на Oil Palm Plantation за нуждите на изхранването, за развитието на промишлеността надолу по веригата, свързана с Oil Palm Plantation, и обществените поръчки за закупуване и използването на биодизел.“

(58) Второ, член 18, алинея 1 от този указ изрично постановява, че „с употребата на средства за обезпечаване и използване на биодизел, посочени в член 11, алинея 2, се цели покриване на разликата между ценовия индекс на пазара на дизел и ценовия индекс на пазара на биодизел“.

(59) Поради това Комисията констатира, че самите правни актове за прилагане на OPPF изрично потвърждават, че средствата се използват за производителите на биодизел.

(60) За тази цел съгласно член 1, алинея 4 от Указ на президента № 61/2015 ПИ е предоставило на Агенцията за управление правото да използва таксите и данъците, наложени върху палмовото масло и производните му продукти, и е наложило мито за закупуване и използване на биодизел. На практика обаче събирането се извършва от митническите органи. Поради това Комисията счете, че Агенцията за управление притежава, упражнява или разполага с държавна власт.

(61) Поради това Комисията стигна до заключението, че гореописаната правна уредба всъщност предоставя на Агенцията за управление правото да упражнява държавни функции по отношение на сектора за производство на биодизел. Поради това Комисията стигна до заключението, че Агенцията за управление действа като публичен орган по смисъла на член 2, буква б) от основния регламент, тълкуван във връзка с член 3, параграф 1, буква а), подточка i) от основния регламент и в съответствие с приложимата съдебна практика на СТО.

(62) Що се отнася до изискването за „пряко прехвърляне на средства“, при разследването се установи, че след като е получавала фактура от производителите на биодизел, заедно с всички съответни документи (7), и след като е извършвала съответните проверки, Агенцията за управление е плащала дължимата сума (т.е. разликата между референтната цена за дизел и референтната цена за биодизел) директно на производителите на биодизел. Комисията отбеляза също така, че ПИ и всички производители износители не са оспорили констатацията, че Агенцията за управление е извършвала преки парични/банкови преводи към производителите, продавали биодизел на дружествата Pertamina и AKR, за да покрие разликата между референтната цена за минерално дизелово гориво, платена от Pertamina и AKR, и референтната цена за биодизел. Следователно Комисията счете, че безвъзмездните средства, отпуснати от Агенцията за управление, представляват „директно прехвърляне на средства“ по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка i) от основния регламент.

(63) Във връзка с това трябва да бъде отхвърлен аргументът, изложен от ПИ, че финансовите средства, които Агенцията за управление е използвала за заплащане на производителите на биодизел, са изцяло с частен произход и че следователно не е налице финансово участие. Действително Комисията констатира, че в основния регламент, в съответствие със Споразумението за СИМ, не се взема предвид какви са произходът или естеството на средствата (публични или частни), прехвърлени от правителството. По-скоро оценката на наличието на финансово участие включва разглеждане на естеството на сделката, чрез която нещо със стопанска стойност е прехвърлено от правителството. С други думи, това, което е от значение е, че прехвърлянето на средства може да бъде свързано с държавата (за разлика от частните средства, използвани по преценка на частни оператори) (8). Много разнообразни сделки попадат в обхвата на значението на понятието „финансово участие“ по член 1, параграф 1, буква a), точка 1). Съгласно член 1, параграф 1, буква a), точка 1), подточки i) и ii) е налице финансово участие посредством директно прехвърляне на средства от правителството или несъбрани държавни приходи, които иначе са дължими“ (9). Както вече беше обяснено, Агенцията за управление, в качеството си на публичен орган, е извършвала преки плащания на производителите на биодизел от OPPF, който се захранва чрез събирането на задължителни такси и налози върху износа на операторите от публичния и частния сектор и следователно напълно отговаря на определението за финансово участие, дадено от Апелативния орган.

(64) В допълнение към гореизложеното, Комисията констатира също така, че средствата, с които разполага фондът OPPF, произхождат от събирането на такси и данъци върху износа на СПМ и производните му продукти. По време на контролното посещение ПИ обясни, че таксата върху износа се събира от митническите органи преди износа на стоките и че въпреки твърденията, че се събира само с цел финансиране на OPPF, не можа да докаже, че тя се събира извън специални бюджетни сметки на ПИ. При липсата на каквито и да е доказателства за обратното, Комисията заключи, че таксата се събира като част от общия държавен бюджет. Фактът, че таксата след това се внася в OPPF, само показва начина, по който ПИ използва публичните приходи, събрани от таксите и данъците върху износа. Във всеки случай в OPPF се състои от средства, които са събрани посредством данъци и такси върху износа, наложени от ПИ, и средствата се управляват от Агенцията за управление. Следователно те представляват публични ресурси, независимо от това дали са неизменна част от бюджета на държавата.

(65) Що се отнася до аргумента на ПИ, че OPPF не предоставя ползи за получателите, тъй като производителите на биодизел плащат повече в OPPF, отколкото получават, Комисията констатира следното: първо, обхватът на дейност на OPPF е по-широк от оказването на подкрепа на промишлеността за производство на биодизел. По-скоро OPPF е израз на по-всеобхватна политика на ПИ, която включва цялата верига за създаване на стойност в сектора на палмовото масло. Всички износители на СПМ (и преработени стоки) при изнасянето на продукта си всъщност плащат таксата във фонда. СПМ може да се използва в широк спектър от приложения, като например консумацията на храна, козметиката и химическия отрасъл. Таксите върху износа, събрани за OPPF, не са изключително свързани с прехвърлянето на средства за промишлеността за производство на биодизел и не могат да се компенсират автоматично.

(66) Второ, както вече беше обяснено по-горе в съображение 64, използваните от Агенцията за управление средства произхождат изцяло от общия бюджет на ПИ (който се разпределя за OPPF). Събирането на такса върху износа се извършва от митническите органи и се внася в общия държавен бюджет. Следователно използваните средствата не са равностойни на доброволни плащания, извършвани от производителите на биодизел, които след това са използвани изцяло в полза на производителите на биодизел. ПИ събира средствата чрез задължителни такси и данъци върху износа, като някои се плащат от производителите на биодизел, но и от производители на СПМ и други производители на продукти, свързани със СПМ. След това ПИ решава да използва тези ресурси чрез OPPF в полза на производителите на биодизел.

(67) Комисията констатира също така, че в своите отговори на въпросника производителите износители посочват, че по-голямата част от СПМ, използвано в производството на биодизел, е от местен източник, и следователно не подлежи нито на данък върху износа, нито на такса върху износа. Следователно Комисията прие, че износът на СПМ, за което производителите износители (или по-точно техните свързани производители на СПМ) заплащат данък и такса върху износа, засяга други вериги за създаване на стойност, а не веригата, свързана с производството на биодизел.

(68) Поради това Комисията заключи, че следователно данъците и таксите върху износа, събирани от ПИ от този износ, не са свързани с промишлеността за производство на биодизел, така че аргументът на ПИ, че прехвърлянето на средства от страна на OPPF на производителите на биодизел не предоставя ползи за получателите, тъй като производителите на биодизел плащат повече в OPPF, отколкото получават, се отхвърля. Всъщност, противно на твърдението на ПИ, по отношение на веригата за създаване на стойност в сектора на биодизела производителите износители са били в по-благоприятно положение в смисъл, че са получавали от OPPF повече, отколкото са плащали във фонда.

(69) С оглед на изложеното по-горе Комисията стигна до заключението, че плащанията на производителите на биодизел, извършвани от Агенцията за управление, отговарят на критериите за „финансово участие под формата на директно прехвърляне на средства“ по смисъла на член 3, параграф 1, буква a), подточка i) от основния регламент. Неоспорван е фактът, че по отношение покупките на биодизел, извършени от дружествата Pertamina и AKR в съответствие с изискванията за задължително смесване на горивата, Агенцията за управление не е покрила разликата между платената от Pertamina и AKR цена (въз основа на референтната цена за минерално дизелово гориво) и (по-високата) референтна цена за биодизел. Във връзка с това производителите на биодизел са получили средства от ПИ, чийто размер съответства на посочените разлики (10).

3.2.2.2. Полза

(70) Поради изложените по-долу аргументи Комисията счете, че преките плащания, извършени от Агенцията за управление, предоставят полза на производителите износители.

(71) Действително производителите износители са поставени в по-благоприятно положение, отколкото биха били при липсата на схемата. Казано по-просто, прехвърлянето на средства, извършено от Агенцията за управление, представлява безвъзмездни средства, а пазарът не осигурява такива. Тези безвъзмездни средства поставят производителите на биодизел в по-благоприятно положение, отколкото иначе биха били на пазара (11). Ако схемата не съществуваше, производителите на биодизел щяха да получат само плащанията от Pertamina и AKR на цената на минералното дизелово гориво.

(72) С оглед на гореизложеното Комисията счете, че сумата, плащана от страна на Агенцията за управление на производителите на биодизел за продадения биодизел, за да покрие разликата между референтната цена за дизел, платена от Pertamina, и референтната цена за биодизел, е полза за тях по смисъла на член 3, параграф 2 от основния регламент.

3.2.2.3. Специфичност

(73) Първо, Комисията счете, че OPPF е на разположение за ограничен брой отрасли, като всички те са свързани с веригата за създаване на стойност в сектора на СПМ. Това ограничение произхожда пряко от приложимото законодателство. Първо, основната изрична цел на Указ на президента № 61/2015 за създаване на OPPF е подкрепата за веригата за създаване на стойност в сектора на палмовото масло. В преамбюла към него се посочва, че OPPF е необходим, „за да се гарантира непрекъснатото развитие на Oil Palm Plantation, като се изисква национална стратегия, подкрепена от управление на фонд за непрекъснато развитие на Oil Palm Plantation.“. В член 1 от този нормативен акт е допълнително уточнено, че „Oil Palm Plantation“ означава всички дейности за управление на природни ресурси, човешки ресурси, съоръжения за производство, оборудване и машини, отглеждане, събиране на реколтата, преработка и маркетинг, свързани с Oil Palm Plantation“.

(74) В член 11 след това се посочва, че „събраните във фонда средства се използват за: а) развитие на човешките ресурси на Oil Palm Plantation; б) научни изследвания и развойна дейност на Oil Palm Plantation; в) реклама на Oil Palm Plantation; г) подмладяване на Oil Palm Plantation; и д) съоръжения и инфраструктура за Oil Palm Plantation.“

(75) Поради това Комисията направи заключение, че OPPF е de jure специфичен по смисъла на член 4, параграф 2, буква a) от основния регламент, тъй като в законодателството, съгласно което предоставящият орган осъществява дейност, достъпът до субсидии е изрично ограничен до определени предприятия, т.е. до тези, които са активни във веригата за създаване на стойност в сектора на СПМ.

(76) При всички случаи, Комисията счете, дори да не беше налице de jure специфичност, ПИ de facto е възлагало на Агенцията за управление да подкрепя само промишлеността за производство на биодизел. Събраните доказателства в хода на разследването, посочени в съображение 122 по-долу, действително показват, че голяма част от средствата, плащани от Агенцията за управление, е предназначена за плащане на производителите на биодизел на разликата между цената MOPS и референтната цена за биодизел.

(77) Поради това Комисията счете, че ПИ управлява фонда OPPF по такъв начин, че на практика го прави специфичен. Съгласно член 4, параграф 2, буква в) от основния регламент дадена субсидия е в действителност специфична, ако отговаря на определени критерии, като „използването на програма за субсидиране от страна на ограничен брой определени предприятия; преобладаващото използване от страна на определени предприятия; предоставянето на непропорционално голяма по размер субсидия на определени предприятия; начина, по който се упражнява правомощието за преценка от предоставящия орган при вземането на решение за предоставяне на субсидия“. В този случай Комисията констатира, че поведението на фонда OPPF напълно съответства на този списък от критерии. По-специално, както е обяснено по-горе, фондът се използва предимно от промишлеността за производство на биодизел, като предоставящият орган упражнява правомощието си на преценка в това отношение.

(78) Финансирането е в съответствие и със съдебната практика на СТО. По делото ЕО и някои държави членки — големи въздухоплавателни средства, експертната група обясни, че „обичайното значение на думата „преобладаващо“ включва „представляващо главния или най-силния елемент; преимуществено“. Следователно „преобладаващо използване {на програма за субсидиране} от определени предприятия“ може да се разбира просто като положение, в което програма за субсидиране се използва главно или в по-голямата си част от определени предприятия“ (12). В това решение експертната група обяснява също така, че „когато програма за субсидиране функционира в икономика само с няколко развити промишлени сектора, фактът, че тези промишлени сектори може да са главни бенефициери на тази програма за субсидиране, може да не означава непременно „преобладаващо използване“. По-скоро използването на програмата за субсидиране от тези промишлени отрасли може да отразява просто ограничената диверсификация на стопанските дейности под юрисдикцията на предоставящия орган. От друга страна, същата програма за субсидиране, която функционира в условията на силно диверсифицирана икономика и която се използва главно или в по-голямата си част само от няколко промишлени сектора, обикновено означава „преобладаващо използване“ (13). В разглеждания случай субсидията се предоставя само за веригата за създаване на стойност в сектора на палмовото масло, но в рамките на този промишлен сектор за широк спектър от приложения. При все това, прилагайки аргументите на експертната група към фактите по настоящото дело, Комисията счете, че фактът, че по-голямата част от фонда OPPF се използва за финансиране на плащанията за биодизел, отговаря на критериите за „преобладаващо използване“, както е определено по-горе, тъй като промишлеността за производство на биодизел е основният бенефициер. Освен това Комисията отбелязва, че промишлеността за производство на биодизел е една от многото промишлености в диверсифицираната икономика (14) и че OPPF подкрепя тази промишленост почти изключително от създаването ѝ насам.

(79) Следователно с оглед на гореизложеното Комисията стигна до заключението, че наборът от мерки на ПИ е насочен към предоставяне на полза на националната промишленост за производство на биодизел. Освен че са de jure специфични по смисъла на член 4, параграф 2, буква а) от основния регламент, те са de facto специфични и по смисъла на член 4, параграф 2, буква в) от него.

3.2.3. Заключение

(80) Комисията временно установи, че чрез набор от мерки ПИ е оказало подкрепа на промишлеността за производство на биодизел, включително чрез директно прехвърляне на средства чрез Фонда за субсидиране на биодизела. ПИ е предоставило полза на получателите, която е специфична, което представлява подлежаща на изравняване субсидия.

3.2.4. Изчисляване на размера на субсидията

(81) В съответствие с член 5 от основния регламент Комисията изчисли размера на подлежащата на изравняване субсидия за всеки производител износител чрез ползата за получателя, ако се установи, че такава съществува през РП. Комисията оцени ползата, която представлява общия размер на безвъзмездните средства, получени от OPPF през РП. В съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент Комисията отнесе този размер на субсидията към общия оборот на производителите износители от продажбите на биодизел през разследвания период.

(82) Временно установеният процент на субсидиране по отношение на този набор от мерки през разследвания период за производителите износители, е както следва: Дружество Процент на субсидиране PT Ciliandra Perkasa 7,91 % PT Intibenua Perkasatama и PT Musim Mas (Musim Mas Group) 11,83 % PT Pelita Agung Agrindustri и PT Permata Hijau Palm Oleo (Permata Group) 12,76 % PT Wilmar Nabati Indonesia и PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Wilmar Group) 12,23 %

3.3. Държавна подкрепа за промишлеността за производство на биодизел, включително чрез предоставяне на СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение

3.3.1. Жалбата и схемата за субсидиране

(83) В жалбата се твърди, че цените на СПМ в Индонезия са изкривени поради намесата от страна на ПИ. По-специално, в жалбата се твърди, че ПИ е прилагало политика за налагане на високи данъци върху износа на СПМ. Основната суровина, използвана в производството на биодизел в Индонезия, е СПМ, което съставлява около 85 % от общите разходи за производство на биодизел. Според жалбата по този начин ПИ е гарантирало, че цените на суровините за производството на биодизел остават значително по-ниски от световните цени в полза на индонезийските производители на биодизел.

(84) Освен това според жалбата през май 2015 г. ПИ е въвело такса върху износа в размер на 50 щатски долара/тон за СПМ и по-ниска такса върху износа на преработени продукти от палмово масло надолу по веригата, като конкретната ставка зависи от продукта.

(85) Жалбоподателят заяви, че налагайки високи данъци и такси върху износа на СПМ, ПИ е оказало натиск за понижаване на цените на палмовото масло на вътрешния пазар в Индонезия, като по този начин е предоставило видима полза за производителите на биодизел. ПИ също така насърчава частните производители на СПМ да продават продуктите си на индонезийските производители на биодизел. Следователно жалбоподателят твърди, че ПИ упълномощава или възлага на индонезийските производители на палмово масло да предоставят СПМ на производителите на биодизел срещу по-ниско от адекватното възнаграждение.

(86) Разследването показа, че действително ПИ налага както данък, така и такса върху износа на СПМ.

(87) Данък върху износа за първи път е бил приложен през 1994 г. След въвеждането му той е изменян многократно. В последната си версия (съгласно Указ № 140/PMK.010/2016) данъкът върху износа се състои от тарифен списък с прогресивна ставка върху суровото палмово масло, както и върху 22 други продукта, включително биодизел (върху който системно се налага по-ниска ставка от тази върху СПМ). Индонезийските износители плащат данък върху износа на СПМ, чиято ставка е обвързана с референтната цена, определена от ПИ. Следователно, когато референтната експортна цена, определена от ПИ, се увеличава, се увеличава и митото върху износа.

(88) Когато референтната цена е под 750 щатски долара/тон, приложимата данъчна ставка за износа е 0 %. През разследвания период цената на СПМ е била под прага от 750 щатски долара/тон и следователно не се е дължал данък върху износа.

(89) В допълнение към данъка върху износа през разследвания период ПИ е наложило такса върху износа на СПМ и върху продуктите надолу по веригата. Наложената през разследвания период такса върху износа на СПМ е определена на 50 щатски долара/тон, а върху износа на биодизел — на 20 щатски долара/тон.

(90) В допълнение към данъка и таксата върху износа на СПМ и върху продуктите надолу по веригата ПИ също така се намесва на пазара на СПМ, като на практика контролира чрез държавното дружество PTPN цените на СПМ на вътрешния пазар, като гарантира, че СПМ се продава на изкуствено занижени цени. Освен това ПИ предоставя субсидии на производителите на СПМ, за да гарантира, че те се съобразяват с политиката за снабдяване със СПМ на изкуствено занижени цени.

3.3.2. Прилагане на разпоредбите на член 28, параграф 1 от основния регламент

(91) Комисията уведоми ПИ, че при проучването относно наличието и степента на предполагаема подкрепа за промишлеността за производство на биодизел, включително чрез предоставяне на СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение, може да се наложи да използва наличните факти съгласно член 28, параграф 1 от основния регламент.

(92) В началото на разследването Комисията поиска от ПИ да изпрати допълнение Б, прикрепено към антисубсидийния въпросник (въпросник, предназначен за доставчиците на палмово масло), на всички производители и дистрибутори на палмово масло, които са снабдявали производителите износители с палмово масло. Допълнение Б се състои от документ във формат Word („Appendix B_Input supplier Palm Oil“) („Допълнение Б_Доставчик на суровини за производство на палмово масло“) и файл във формат Excel („Mini questionnaire intended for Suppliers“) („Кратък въпросник, предназначен за доставчиците“). След искане от страна на ПИ, като се има предвид значителният брой дружества, които предоставят основната суровина за производството на разглеждания продукт и в духа на доброто сътрудничество, с цел да се съберат поне някакви данни, имащи отношение към разследването, в електронно писмо от 7 януари 2019 г. Комисията се съгласи да ограничи обхвата на искането си, като поиска от ПИ да изпрати допълнение Б и краткия въпросник на десетимата най-големи доставчици на СПМ, определени въз основа на обема за един производител износител.

(93) В писмото си във връзка с неизяснени въпроси до ПИ от 1 март 2019 г. Комисията отбеляза факта, че не е получила никакви отговори на допълнение Б към въпросника от страна на доставчиците на палмово масло PT Musim Mas, PT Intibenua Perkasatama, PT Pelita Agung Agrindustri и PT Permata Hijau Palm Oleo. По-конкретно Комисията подчерта, че не е получила отговор дори от държавните доставчици на СПМ, включително PTPN. Други доставчици на СПМ, включително тези, свързани с производителите износители, изпълниха искането.

(94) В отговора на писмото във връзка с неизяснени въпроси ПИ посочи, че е изпълнило задължението си да изпрати допълнение Б и краткия въпросник на съответните индонезийски доставчици на СПМ. Като доказателство ПИ представи справка от пощенския регистър, която показва разписките за доставка до съответните индонезийски доставчици на СПМ. Не беше представено друго доказателство за опитите на ПИ да се свърже с тези доставчици, по-конкретно PTPN. По време на контролното посещение в сградата на ПИ беше представено подобно обяснение. Независимото от изложеното по-горе, дружеството PTPN не е представяло на Комисията надлежно попълнено допълнение Б.

(95) Поради това, що се отнася до предполагаемото предоставяне от държавата на СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение, ПИ не предостави необходимите информация и доказателства, поискани от Комисията във въпросника и по време на контролното посещение.

(96) Поради липсата на достатъчно сътрудничество Комисията не успя да събере цялата информация, която считаше за необходима за своите заключения в настоящото разследване. По-конкретно, Комисията не успя да получи информация от ПИ относно пазара на палмово масло въз основа на пряка информация, предоставена от доставчиците на СПМ, и не разполага с пълна информация относно ролята на дружеството PTPN на този пазар по отношение на промишлеността за производство на биодизел.

(97) ПИ посочи, че е представило обобщени данни относно PTPN, които включват и исканите данни в допълнение Б към въпросника. Във връзка с това Комисията отбеляза, че ПИ е предоставило данни относно PTPN в отговор на въпросника, включващи информация за структурата на управление, годишните доклади и данните по сделките на PTPN. Комисията обаче отбеляза, че не е получила каквато и да било подробна информация, която е поискала в допълнение Б към въпросника и която би ѝ помогнала да придобие цялостно разбиране за ролята на PTPN, както и на другите съответни производители, на пазара на палмово масло.

(98) След като получи писмото, с което бива уведомено за евентуалното прилагане на член 28 от основния регламент, на 30 юни 2019 г. ПИ представи отговор на допълнение Б относно PTPN. Комисията обаче констатира, че отговорът е представен много след крайния срок за подаване на тази информация (12 март 2019 г., удължен от Комисията до 14 март 2019 г.) и след извършването на контролното посещение в сградата на ПИ. Следователно Комисията счете, че информацията не е представена своевременно и не подлежи на проверка и че ПИ не е направило всичко по възможностите си в съответствие с член 28 от основния регламент.

(99) Тъй като ПИ не предостави информация в подкрепа на обратното, Комисията отчасти се базира на наличните факти за своите констатации във връзка с тези аспекти на разследването в съответствие с член 28 от основния регламент.

3.3.3. Анализ

(100) За да се установи наличието на подлежаща на изравняване субсидия, трябва да са налице три елемента: а) финансово участие или подпомагане на доходите/ценова подкрепа; б) полза и в) специфичност (член 3 от основния регламент) (15).

(101) За първия елемент Комисията направи анализ дали наборът от мерки, приети от ПИ, води до финансово участие на правителството под формата на снабдяване на производителите износители на биодизел от Индонезия със СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение, съгласно член 3, параграф 1, буква а) от основния регламент, и/или дали наборът от мерки, приети от ПИ, попада в категорията „подпомагане на доходите/ценова подкрепа“ за промишлеността за производство на биодизел, съгласно член 3, параграф 1, буква б) от основния регламент.

3.3.3.1. Финансово участие

(102) Като начало Комисията констатира, че всички производители износители са купували СПМ на вътрешния пазар от свързани или несвързани дружества, за да го преработят в рафинирано, избелено, дезодоризирано палмово масло, а след това в биодизел.

(103) В член 3, параграф 1, буква а), подточка iv), второ тире от основния регламент се посочва, че е налице финансово участие, когато правителството: „упълномощава или възлага на частен орган да изпълнява една или повече от функциите, изброени в подточки i), ii) и iii), които обикновено се упражняват от правителството, като практиката в действителност не се отличава от практиките, които обичайно се следват от правителствата“. Функциите, описани в член 3, параграф 1, буква а), подточка iii) от основния регламент, са налице, когато „правителството предоставя стоки или услуги, които не са част от общата инфраструктура, или купува стоки...“. Посочените разпоредби отразяват член 1, параграф 1, буква а), точка 1, подточки iii) и iv) от Споразумението за СИМ и следва да се тълкуват и прилагат предвид съответната съдебна практика на СТО.

(104) Експертната група на СТО по делото „US – Export Restraints“ („САЩ — ограничения на износа“) (16) постанови, че обичайното значение на двете думи „упълномощава“ и „възлага“ в член 1, параграф 1, буква а), точка 1, подточка iv) от Споразумението за СИМ изисква действието на правителството да съдържа понятието за делегиране (в случай на упълномощаване) или за нареждане (в случай на възлагане). Тя отхвърли „причинно-следствения довод“ на САЩ и поиска наличието на изрично и утвърдително действие на делегиране или нареждане.

(105) При следващо дело (17) обаче становището на Апелативния орган бе, че замяната на думите „упълномощава“ и „възлага“ с „делегиране“ и „нареждане“ е твърде строг критерий. Според Апелативния орган „упълномощаване“ е налице, когато дадено правителство възлага отговорност на частен орган, а „възлагане“ препраща към ситуациите, в които правителството упражнява своята власт над частен орган.

(106) И в двата случая правителството използва частен орган като пълномощник за предоставяне на финансово участие и „в повечето случаи би могло да се очаква упълномощаването или възлагането на частен орган да включва някаква форма на заплаха или подтикване“. В същото време по силата на член 1, параграф 1, буква а), точка 1, подточка iv) от Споразумението за СИМ не се позволява на членовете да налагат изравнителни мерки по отношение на продукти, „когато правителството само упражнява своите общи регулаторни правомощия“ или когато правителствената намеса „може да доведе или да не доведе до конкретен резултат само на основата на дадените факти и обстоятелства и упражняването на свободен избор от страна на участниците на този пазар“. Упълномощаването и възлагането по-скоро предполагат „по-активна роля на правителството, а не просто действия за насърчаване“.

(107) Освен това СТО не счете, че „оставянето на преценката в ръцете на частния субект непременно противоречи на упълномощаването или възлагането на този частен орган […] (18). Въпреки че може да има случаи, при които предоставеният марж на действие на частния орган е такъв, че е невъзможно надлежно да се заключи, че му е възложено да изпълнява специфична задача или е упълномощен за това, това е въпрос от фактическо/доказателствено естество, който трябва да бъде разгледан за всеки отделен случай“.

(108) В съответствие с посочените решения на СТО не всички мерки на правителството, които са в състояние да предоставят ползи, са равнозначни на финансово участие съгласно член 3 от основния регламент и член 1, параграф 1, буква а) от Споразумението за СИМ. Трябва да има доказателства за правителствена политика или програма за насърчаване на промишлеността, предмет на разследването (в този конкретен случай промишлеността за производство на биодизел/биогорива), като се упражнява власт над публични или частни органи (в настоящия случай производители на СПМ) да предоставят на промишлеността за производство на биодизел СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение.

(109) Накратко, в съответните решения на СТО се предвижда, че: i) определянето на наличието на „финансово участие“ съгласно член 1, параграф 1, буква а), точка 1 от Споразумението за СИМ следва да се съсредоточи върху естеството на действията на правителството, а не върху последиците или резултатите от тези действия (19). С други думи, добре известен факт е, че правителствата се намесват на пазара като регулатори и предизвикват последици върху пазара и участниците на пазара. В този смисъл държавата може например законосъобразно да наложи данъци върху износа с цел да се генерират доходи в случай на стоки, които са силно конкурентни на международните пазари. От друга страна, не е законосъобразно налагането на експортни ограничения, когато е очевидно, че този инструмент се използва заедно с други механизми, за да бъдат задържани стоки на вътрешния пазар и принуждавани доставчиците да продават на цени, по-ниски от пазарните, като част от по-мащабна схема, специално създадена от правителството с цел подпомагане на конкретна промишленост или група от промишлени отрасли за повишаване на тяхната конкурентоспособност. Поради това естеството на действията на правителството, включително техните контекст, предмет и цел, е подходящо за целите на оценката на елемента „финансово участие“; ii) „упълномощаване“ или „възлагане“ включва изрично и утвърдително действие, насочено към определен субект във връзка с конкретна задача или задължение, което много се различава от ситуация, в която правителството се намесва на пазара по някакъв начин, като тази намеса може доведе или да не доведе до конкретен резултат предвид фактическите обстоятелства и упражняването на свободен избор от страна на участниците на пазара. В крайна сметка основният въпрос по отношение на понятията за упълномощаване или възлагане е дали това поведение, т.е. финансово участие под формата на предоставяне на стоки срещу по-ниско от адекватното възнаграждение, се изразява в действия на правителството или представлява свободен избор на частни субекти, диктуван от пазарни съображения, като например регулаторни ограничения (20); iii) по същество член 1, параграф 1, буква а), точка 1, подточка iv) от Споразумението за СИМ представлява разпоредба във връзка със заобикалянето, което означава, че за да се констатира упълномощаване или възлагане е необходимо правителството да предостави отговорност на частен орган или да упражни своята власт над частен орган, за да осъществи финансово участие. В повечето случаи се очаква упълномощаването или възлагането на частен орган да включва някаква форма на заплаха или подтикване, което на свой ред може да послужи за доказателство за упълномощаване или възлагане (21). Правителствата обаче могат да разполагат и с други средства за упражняване на власт над частен орган, някои от които може да са „по-незабележими“, отколкото даването на нареждане или може да включват същата степен на принуда (22); iv) трябва да е налице „доказуема връзка“ между действията на правителството и поведението на частния орган (23). Няма причина даден случай на упълномощаване или възлагане от страна на правителството да не се основава на косвени доказателства (като имплицитни и неформални актове на делегиране или нареждане), при условие че имат доказателствена сила и са убедителни (24). В това отношение доказателствата за намерението на правителството да подкрепи преработвателната промишленост (например чрез публично обявени политики, решения или други свои действия) или наличието на други правителствени мерки, които да гарантират определен резултат на пазара (например ограничения за износ, заедно с правителствена мярка, вследствие на която икономическите оператори не могат да натрупват запаси от продуктите си), могат да бъдат от значение за определяне на наличието на „финансово участие“ съгласно член 1, параграф 1, буква а), точка 1, подточка iv) от Споразумението за СИМ (по-специално като косвен начин държавното управление да предоставя стоки, както е предвидено в подточка iii). При някои обстоятелства „насоките“ от страна на правителството могат да представляват възлагане (25). Възможно е наличието на определени въздействия върху пазара (например намаляване на цените) също да е фактор, който трябва да бъде взет предвид заедно с всички други налични доказателства, включително възможността за предвиждане на тези последици в конкретен контекст. И накрая, в зависимост от обстоятелствата даден частен орган може да реши да не извършва задача, която му е възложена или за която е упълномощен, въпреки евентуалните отрицателни последици. Това обаче по никакъв начин не доказва, че не е налице упълномощаване или възлагане на частен орган (26).

(110) В съответствие с тази съдебна практика Комисията разгледа много внимателно естеството на намесата на ПИ, т.е. дали включва упълномощаване или възлагане по отношение на производители на СПМ, естеството на органите, по отношение на които е извършено упълномощаване, т.е. дали производителите на СПМ са частни органи по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка iv) от основния регламент, и действията на органите, по отношение на които е извършено упълномощаване или възлагане, т.е. дали производителите на СПМ, по отношение на които е извършено упълномощаване или възлагане, предоставят на промишлеността за производство на биодизел в Индонезия СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение и следователно действат като пълномощник на ПИ. Освен това Комисията провери дали тази функция обикновено се упражнява от правителството, т.е. дали предоставянето на СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение на промишлеността за производство на биодизел в Индонезия е обичайна дейност на правителството и дали тя в действителност не се различава от практиките, които правителствата обичайно следват, т.е. дали предоставянето на СПМ от производителите в действителност се различава от действията, които самото правителство би предприело.

3.3.3.2. Упълномощаване или възлагане на производителите на СПМ от страна на ПИ

(111) С оглед на съдебната практика на СТО, цитирана в съображения 104—109, Комисията на първо място направи анализ дали подкрепата от страна на ПИ за промишлеността за производство на биодизел в Индонезия всъщност е цел на правителствената политика, а не просто „страничен ефект“ от упражняването на общите му регулаторни правомощия. В рамките на разследването беше разгледано по-специално дали установените изкривявания на цените са били част от целите на правителството или занижените цени на СПМ са били по-скоро „непреднамерена“ странична последица от общата регулаторна дейност на правителството.

(112) Подкрепата за промишлеността за производство на биодизел е постигната чрез редица мерки, основно чрез наложените данъци и такси върху износа на СПМ и Фонда за субсидиране на биодизела.

(113) Режимът за налагане на данък върху износа на СПМ е бил въведен за първи път от ПИ през 1994 г. и оттогава е претърпял няколко значителни промени.

(114) Първоначално с налагането на данък върху износа се е целяло да се обезпечи търсенето на олиото за готвене на местно равнище и да се гарантира ценовата му стабилност. С Наредба № 128/PMK.011/2011 се цели защитата на предлагането на олио за готвене на местно равнище и развиването на секторите за производство надолу по веригата. В нормативния акт изрично е посочено следното: „в контекста на подкрепата за усилията надолу по веригата на промишлеността за производство на палмово масло да се увеличи добавената стойност на преработвателната промишленост е необходимо да се преструктурира тарифата на износните мита“.

(115) От 1994 г. насам режимът на Индонезия за налагане на данък върху износа е претърпял няколко промени, включително промени в минималната цена на СПМ, по отношение на която данъкът върху износа би бил активен, промени в ставката и промени в начина, по който се изчисляват ставките — от процент от продажните цени до номинална стойност. Всъщност данъкът върху износа първоначално е въведен с Указ на министъра на финансите № 439/KMK.017/1994. През юли 1997 г. с Указ № 300/KMK.01/1997 методиката за изчисляване на данъка върху износа беше променена и износът на СПМ подлежеше на данък, вариращ от 7,5 % до 22,5 %, в зависимост от референтната цена, определена от ПИ. През септември 2007 г. методиката за изчисляване на данъка върху износа беше допълнително преразгледана чрез Указ № 94/PMK.011/2007 и Указ № 128/PMK.011/2011. В последната Наредба № 13/2017, приложима през РП, министърът на финансите е определил променяща се тарифа на данъка върху износа, варираща от 0 щатски долара/тон — когато международната цена за СПМ е по-ниска от 750 щатски долара — до 200 щатски долара/тон, когато цената на СПМ надхвърля 1 250 щатски долара.

(116) През разследвания период и в съответствие с Указ № 13/2017 данъците върху износа на СПМ и на други продукти от палмово масло са изразени в щатски долари вместо в процент от цената. Освен това определеният от Индонезия данък върху износа започва да се прилага, когато референтната цена, определена от правителството, надвиши определено ценово равнище. Следователно, и както е посочило ПИ в контекста на разследването на САЩ (27), „по-високите данъци върху износа налагат по-високи митнически ставки“. В резултат на това ПИ е свързало системата относно износа директно към международните цени на СПМ, а не към други фактори, като равнищата на производство или въздействието върху околната среда. От това следва, че въздействията върху цените, плащани от производителите износители, не са случайни, а представляват пряк и планиран резултат от мерките, разработени от ПИ (28). Съгласно законодателството, приложимо през разследвания период, приложимата ставка на данъка върху износа на СПМ е била, както следва: Таблица 1 Данъци върху износа на СПМ Ценови диапазони в щатски долари Нова система Щатски долар/тон < 750 0 750—800 3 800—850 18 850—900 33 900—950 52 950—1 000 74 1 000 —1 050 93 1 050 —1 100 116 1 100 —1 150 144 1 150 —1 200 166 1 200 —1 250 183 > 1 250 200 Източник: жалбата

(117) Както беше обяснено по-горе, през 2015 т. ПИ е въвело и такса върху износа на СПМ и производните му продукти. Ставката на таксата върху износа през разследвания период е била 50 щатски долара/тон за СПМ и 30 щатски долара/тон за рафинирани продукти. Въвеждането на такса върху износа е съвпаднало с периода, през който цените на пазара в Индонезия са били почти идентични с цените на световния пазар. Въвеждането на такса върху износа позволява на производителите на биодизел да купуват СПМ на по-ниски цени, отколкото биха били. Действително през 2016 г. вътрешното потребление се е увеличило значително в сравнение с 2015 г. (вж. таблица 2).

(118) От редица документи става ясно, че ПИ изрично е определило като цел на политиката си подкрепата и развитието на промишлеността за производство на биодизел, по-специално чрез намаляване на цената на вътрешния пазар на суровините (СПМ) и следователно предоставяне на финансово участие за производителите на биодизел.

(119) Във връзка с това ПИ е направило публични изявления, като е посочило, че подкрепата за промишлеността за производство на биодизел в действителност представлява целта или една от основните цели на режима на данъка върху износа. Индонезийската Генерална дирекция за митници и акцизи е обяснила публично, че „целите на износните мита [, които] са да се гарантира наличността на суровини и да се насърчи растежът на националния сектор за преработване на палмово масло (29)“. Поради това Комисията отбеляза, че системата за налагане на данъци върху износа е създадена и приведена в действие точно с цел оказване на подкрепа за преработвателните сектори, в които се използва палмово масло и от които производството на биодизел е неразделна част.

(120) Тази констатация е подкрепена и от други публични източници, които са анализирали системата за налагане на данъци върху износа, въведена от ПИ. При последния преглед на търговската политика на Индонезия например СТО стига до заключението, че „целите на политиката по отношение на данъците върху износа на стоки включват стабилизиране на цените, насърчаване на изграждането на съоръжения за преработка надолу по веригата и намаляване на темпото на изчерпване на невъзобновяеми ресурси в минното дело“. Освен това в доклада си СТО отбелязва, че „според органите [на ПИ] данъците върху износа на основни стоки могат да се използват за намаляване на цената на вътрешния пазар на основни продукти с цел да се гарантира снабдяването на националните преработвателни сектори с междинни суровини на цени, по-ниски от световните пазарни цени. По този начин с налагането на данъци върху износа се предоставя стимул за развитие на националните сектори за производство и преработка с по-висока добавена стойност на износа“.

(121) В доклада си от 2010 г. относно икономическото въздействие от ограниченията на износа върху суровините („The Economic Impact of Export Restrictions on Raw Materials“) ОИСР стига до същото заключение, като констатира, че „данъците върху износа на палмово масло са наложени в Индонезия и Малайзия, за да се подкрепи развитието на промишлеността за производство на биодизел и на олио за готвене“ и че Европейският парламент е установил, че „Индонезия и Тайланд също са използвали данъците върху износа, за да намалят цените съответно за палмовото масло и ориза на вътрешния пазар“ (30).

(122) Що се отнася до таксата върху износа, както беше обяснено по-горе в съображения 64—65, ПИ, без да може да представи доказателства в подкрепа на това твърдение, е обяснило, че тя се събира с цел финансиране на OPPF. Комисията обаче счете, че по същество тя представлява механизъм за подпомагане на промишлеността за производство на биодизел. Въпреки че обхватът на дейност на OPPF е по-широк от оказването на подкрепа на промишлеността за производство на биодизел, както беше обяснено в съображение 77, Комисията намери доказателства, че на практика това е било почти единствената дейност на OPPF през разследвания период: голяма част от средствата в OPPF действително е била използвана, за да се подкрепи промишлеността за производство на биодизел.

(123) В светлината на всички изброени по-горе съображения Комисията счете, че целта на системата за налагане на ограничения върху износа, въведена от ПИ, действително е предназначена за пряка и косвена подкрепа на промишлеността за производство на биодизел и че не е просто „страничен ефект“ от упражняването на общите регулаторни правомощия. Тъй като ограниченията върху износа съвсем не са регулаторни мерки с цел събиране на държавни приходи, те са разработени, въведени и наблюдавани от ПИ с конкретната цел задържане на цените на СПМ на по-ниски равнища в полза на отраслите надолу по веригата (31).

(124) В допълнение към въведената от него система за налагане на ограничения върху износа ПИ допълнително се намесва на пазара, за да може на практика да контролира цените на СПМ чрез държавното дружество PTPN.

(125) ПИ твърди, че PTPN действа като рационален участник на пазара, когато продава СПМ на вътрешния пазар, и че дружеството извършва независима дейност на пазара. Доказателствата, които са на разположение за Комисията обаче, показват, че когато продава СПМ на вътрешния пазар, PTPN действа под силното влияние на ПИ, като на практика диктува цените.

(126) Като предварителна забележка, както вече беше обяснено в съображения 93—96, Комисията посочи, че PTPN не е оказало сътрудничество при разследването и не е представило исканата информация. Представители на PTPN обаче присъстваха по време на контролното посещение в сградата на ПИ. По този повод както самото дружество PTPN, така и ПИ дадоха някои обяснения относно работата на дружеството, но не предоставиха доказателства в подкрепа на твърденията си. Поради това Комисията основа анализа си на наличните факти.

(127) Комисията поиска информация относно държавната собственост, както и наличието на формални признаци на държавен контрол в PTPN. Тя анализира също дали контролът е бил упражняван в значителна степен. За тази цел Комисията трябваше отчасти да разчита на наличните факти поради отказа на ПИ и PTPN да предоставят доказателства относно процеса на вземане на решение в рамките на структурите на PTPN.

(128) PTPN е група от дружества 100 % държавна собственост, която произвежда различни стоки, включително СПМ. Освен това Комисията установи, че ПИ пряко контролира PTPN. По време на контролното посещение ПИ и PTPN обясниха, че ПИ назначава корпоративните органи на PTPN. По-конкретно ПИ и PTPN обясниха, че: а) ПИ пряко назначава целия съвет на директорите на PTPN; б) съветът на директорите подлежи на надзор от страна на „съвет на комисари“, който също е назначен изключително от ПИ; и в) всички корпоративни органи докладват на ПИ.

(129) В допълнение към гореизложеното разследването показа също така, че съветът на директорите отговаря за всички съответни решения, вземани от групата от дружества на PTPN, включително решението относно ценовата стратегия за продажбите на СПМ, както и приемането на оферти за СПМ в контекста на тръжната система, описана по-долу в съображение 132. Поради това в светлината на системата за корпоративно управление, посочена по-горе, Комисията стигна до заключението, че ПИ всъщност възлага целия процес на вземане на решения на PTPN и следователно може да упражнява решаващо влияние върху дружеството.

(130) Следователно въз основа на наличната информация Комисията заключи, че PTPN подлежи на контрол от страна на ПИ.

(131) Освен това при разследването бяха получени доказателства, че при определянето и приемането на цените на СПМ ПИ упражнява значителен контрол над PTPN и че дружеството диктува цените на СПМ на вътрешния пазар в Индонезия.

(132) Действително PTPN организира дневни търгове за СПМ, произвеждано от него. За да имат достъп до онлайн платформата, дружествата трябва да се регистрират. Доказателствата, събрани в хода на разследването, показват, че единствените изисквания, на които дружествата трябва отговарят, за да се регистрират, са с финансов характер с цел да се гарантира тяхната платежоспособност. Комисията заключи, че цената, на която СПМ се продава на тези търгове, се определя от ПИ и не отразява пазарни условия без нарушения.

(133) Комисията направи тази констатация заради процеса на вземане на решения на PTPN. По-специално ПИ обясни, че преди започването на ежедневната тръжна процедура, PTPN определя „намерение“ за цената за деня. При проверката обаче Комисията установи, че PTPN не е задължено да отхвърля офертите, които са по-ниски от „намерението за цената“. Противно на това, когато предложената от потенциален купувач цена е по-ниска от „намерението за цената“, въпросът се прехвърля на съвета на директорите, който може да реши да приеме офертата. По време на контролното посещение Комисията потвърди, че такова приемане се прави редовно. Във всеки случай фактът, че решенията относно цените се вземат от управителния съвет на PTPN, в който има представителство единствено на ПИ, показва, че ПИ упражнява значителен контрол над PTPN и неговото поведение във връзка с вземането на решения относно цените.

(134) В светлината на факта, че съветът на директорите на PTPN се назначава от ПИ и му докладва, Комисията заключи, че ПИ действително определя цената на СПМ на вътрешния пазар.

(135) Разследването също така показа, че в резултат на значителния контрол от страна на ПИ PTPN не действа като рационален участник на пазара. Въз основа на наличната информация изглежда, че следвайки насоките на ПИ, през последните години PTPN е претърпяло загуби. Всеки рационален участник, още повече рационален участник с такова решаващо значение за пазара на СПМ, който действа рационално, би максимизирал печалбата си, вместо да бъде на загуба.

(136) Разследването също така показа, че налагайки данък и такса върху износа на СПМ, ПИ допълнително поставя производителите на СПМ в нерационална от икономическа гледна точка ситуация, като ги подтиква да продават СПМ на вътрешния пазар на цени под онези, на които биха продавали, ако нямаше такива ограничения върху износа. Следователно PTPN е лишено от възможността за рационален избор и е подтиквано да се съобразява с целите на политиката, аргументиращи данъка и таксата върху износа.

(137) В светлината на гореизложеното Комисията направи заключение, че следователно PTPN е публичен орган (32). Наличните доказателства сочат, че PTPN упражнява държавни функции, когато продава СПМ на пазара и когато посочва цената, която трябва да бъде следвана от всички други доставчици на СПМ на пазара и която е следвана последователно и систематично. Както е обяснено в съображение 142 по-долу, разследването действително показа, че нито един доставчик на СПМ не е продавал на производителите износители на по-висока от определената от PTPN цена. Това определяне на цената се извършва в съответствие с приложното поле и съдържанието на политиките на ПИ, свързани със секторите на СПМ и на биодизела. Тъй като доставчиците на СПМ не предоставиха достатъчно информация в подкрепа на противното, Комисията заключи, че те съобразяват цените си с тези, определяни от PTPN, за да спазват формулираните цели на политиката за задържане на цените на СПМ на изкуствено занижени равнища.

(138) Във всеки случай, ако PTPN се считаше за частен орган, същите доказателства щяха да сочат, че ПИ най-малкото е упълномощило PTPN или му е възложило да определя цените на СПМ на изкуствено занижено равнище по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), точка iv) от основния регламент.

(139) Освен това разследването показа, че определяната на дневна база цена на СПМ на вътрешния пазар отразява в голяма степен цената на възлагане на ежедневните търгове на PTPN.

(140) Комисията констатира, че данните от търга са публично достъпни за всички дружества, регистрирани в информационната система на PTPN, независимо от това дали са участвали в отделните търгове и дали са били одобрени. Комисията успя да се увери, че PTPN винаги публикува резултатите от ежедневните търгове на онлайн платформата си в 15:30 часа в деня на търга, като посочва точните единични цени за СПМ, на които се възлага поръчката.

(141) Всички производители износители потвърдиха, че са водили ежедневни преговори за покупка на СПМ с частни доставчици и че тези преговори по принцип се водят, след като излязат на разположение резултатите от търговете на PTPN, и че началната цена на преговорите е цената, определяна от PTPN на дневна база. Производителите износители също така обясниха, че разликите между цените, определяни от PTPN, и цената, договаряна с независимия доставчик на СПМ, се дължат предимно на различни разходи за логистика. Във връзка с това производителите износители обясниха, че търговете на PTPN се провеждат предимно за доставки в град Думай (на остров Суматра) и пристанище Бляуан, чието местоположение е идеално за логистика. Други независими доставчици могат да се намират в по-отдалечени райони, като например остров Борнео, и следователно разходите за логистика се увеличават. Поради това производителите износители обясниха, че при определянето на цената от страна на PTPN се взема предвид корекция за транспортни разходи.

(142) Комисията успя да провери дали през РП единичната цена, плащана от производителите износители на производителите на СПМ, които не са държавна собственост, винаги е била същата, или по-ниска от определената от PTPN цена за съответния ден.

(143) Поради това и въз основа на наличните доказателства Комисията стигна до заключението, че на практика всички независими доставчици на СПМ в Индонезия, независимо от капацитета си, съобразяват цените си с определяните на дневна база цени от PTPN и че всяко отклонение от тях произтича предимно от разходите за логистика.

(144) В съдебната практика на СТО концепцията за възлагане на частен орган е обяснена като упражняване на власт от страна на правителството над частен орган. В доклада на Апелативния орган по „САЩ — разследване във връзка с изравнителни мита за DRAMs“ е обяснено, че възлагането всъщност включва упражняване на власт от страна на правителството, но също така е пояснено, че тълкуване на понятието „възлагане“, ограничено до понятието „нареждане“, би било твърде тясно, тъй като „(...) е вероятно правителствата да разполагат с други средства за упражняване на власт над частен орган. Някои от тези средства могат да бъдат по-незабележими, отколкото даването на нареждане, или могат да не включват същата степен на принуда.“

(145) Комисията счете, че като е създало прозрачен механизъм за определяне на цените, ПИ упражнява едно от тези „незабележими“ средства за възлагане на доставчиците на СПМ в Индонезия, посочени от Апелативния орган. Въз основа на наличните доказателства Комисията счете, че като прави публично достояние определяните на дневна база единични цени за СПМ, ПИ всъщност определя максимална цена, на която стоката ще се продава на този конкретен ден. Съществуващата прозрачност на пазара всъщност позволява на купувачите мълчаливо да координират поведението си, като не купуват СПМ от доставчици, които искат по-висока цена от тази, определена от ПИ.

(146) Освен това разследването показа, че по отношение на договарянето на условията пазарът е значително нестабилен в полза на купувачите на СПМ. Пазарът на СПМ всъщност е доста разпокъсан, като 40 % от доставките идват от отделни земеделски стопани, между 6 и 9 % — от PTPN, а останалата част — от доставчици, които са „по-големи“ (в сравнение с отделните земеделски стопани), но все пак имат скромен пазарен дял. Противно на това, и особено по отношение на промишлеността за производство на биодизел, купувачите са по-големи предприятия, нуждаещи се от значителни количества суровини, които по принцип не могат напълно да задоволят с вътрешни доставки. В този контекст всички купувачи ще трябва да разполагат със значителна степен на пазарна сила, за да могат да устоят на всеки опит от страна на доставчиците им да поискат по-висока от определената от ПИ цена. Следователно Комисията стигна до заключението, че съобщавайки дневните цени на СПМ по прозрачен начин, ПИ посредством PTPN на практика е определяло максималните дневни цени за СПМ в Индонезия. Тази референтна цена представлява насоки за доставчиците на СПМ да продават СПМ в Индонезия в съответствие със преследваните обществени цели.

(147) В допълнение Комисията счете, че налагайки данък и такса върху износа на СПМ, ПИ поставя производителите на СПМ в нерационална от икономическа гледна точка ситуация, като ги подтиква да продават стоките си на вътрешния пазар на цени под онези, на които биха продавали, ако нямаше ограничения върху износа. Поради това те са лишени от възможността за рационален избор и са подтикнати да се съобразяват с целите на политиката, аргументиращи данъка и таксата върху износа.

(148) През разследвания период налагането на данък върху износа не беше задължително за разлика от налагането на такса. Това доведе до ограничаване на доставчиците на СПМ по отношение на поведението им, тъй като налагайки тази такса, ПИ всъщност ограничава свободата на действие на доставчиците на СПМ, като на практика ограничава техните търговски решения на каква цена да продават продуктите си и къде да го правят. Ако не бяха налице такси върху износа, производителите на СПМ, които действат рационално, щяха да опитат да максимизират печалбата си, като продават още по-големи количества СПМ на експортния, вместо на вътрешния пазар.

(149) Като налага тези ограничения, ПИ възпрепятства доставчиците на СПМ да постигнат максималната печалба, която биха реализирали, ако не бяха налице такси върху износа.

(150) В съответствие със заключението в доклада на Апелативния орган „САЩ — изравнителни мита за DRAMs“ Комисията счете, че ПИ извършва възлагане по отношение на доставчиците на СПМ по смисъла на член 1, параграф 1, буква ), подточка iv) от Споразумението за СИМ. В този случай всъщност Апелативният орган стигна до заключението, че „може да е трудно абстрактно да се установят точните видове правителствени действия, които представляват или съответно не представляват упълномощаване или възлагане. Конкретното определение, използвано за описване на правителственото действие, не е непременно определящо. Действително, както признава Корея, при някои обстоятелства „насоките“ от страна на правителството могат да представляват възлагане. В повечето случаи се очаква упълномощаването или възлагането на частен орган да включва някаква форма на заплаха или подтикване, което на свой ред може да послужи за доказателство за упълномощаване или възлагане. Определянето на понятията за упълномощаване или възлагане ще зависи от конкретните факти по случая“. В този случай Комисията, основавайки се и на наличните доказателства, стигна до заключението, че ПИ е създало система, която подтиква доставчиците да продават СПМ на конкретни цени, като по този начин извършва възлагане по отношение на доставчиците. Както е обяснено в съображения 168—169 по-долу, Комисията установи, че цената, публикувана от PTPN, представлява максималната приложима цена на вътрешния пазар на Индонезия, и на практика е следвана от всички производители на СПМ и на биодизел на пазара. И накрая, що се отнася до изискването за някакъв вид правителствено участие, трябва да се припомни фактът, че PTPN е изцяло държавен орган и поради това неговата дейност може да се счита за дейност на ПИ на пазара и дейността на PTPN ясно се определя като „доказуема връзка“ между политиката и поведението на участващите частни органи, които действат като пълномощник на ПИ за изпълнение на политиката му.

(151) Следователно чрез тези мерки ПИ подтиква производителите на СПМ да задържат продукцията си в Индонезия, тъй като не могат да я продават на по-добри цени, които биха преобладавали в Индонезия, ако не бяха в сила тези мерки.

(152) В този смисъл ПИ е извършило упълномощаване или възлагане по отношение на производителите на суровини да предоставят стоки на ползвателите на СПМ на вътрешния пазар, и по-специално, на производителите на биодизел, срещу по-ниско от адекватното възнаграждение. На производителите на СПМ е възложена отговорността за създаването на вътрешен пазар в Индонезия, на който продуктът се продава на изкуствено занижени цени.

(153) С други думи, когато е прилагало описания набор от мерки, ПИ е било наясно как ще реагират доставчиците на СПМ и какви ще са последици от тези мерки. Освен това Комисията намери доказателства, че ПИ активно се намесва на пазара на СПМ, за да насърчи частните доставчици на СПМ да изпълняват наложените им задължения. В една статия от пресата например беше обяснено, че „Правителството на Индонезия продължава да подкрепя устойчивото управление на плантациите за палмово масло, като изплаща на 135 азиатски партньори дребни земеделски стопани 6,35 милиарда IDR във фондовете за презасаждане“. В тази статия директорът на фонда посочи, че „секторът за производство на палмово масло е водещ сектор, който допринася за индонезийската икономика в значителна степен. След 25 години ще трябва да обновим промишлеността за производство на палмово масло според нуждите на промишлеността, устойчивото развитие и подобреното благосъстояние на дребните земеделски стопани и общностите“ (33). Това твърдение ясно показва начина, по който ПИ подкрепа производителите на СПМ основно в полза на производителите на биодизел.

(154) Освен това в друга статия от пресата се посочва, че „[в] Индонезия понастоящем тече програма за субсидиране на презасаждането на палми за дребни земеделски стопани, за да се спомогне увеличаването на добива, без да се разширява площта на плантациите. Правителството има за цел до 2025 г. да се презасадят 2,4 милиона хектара площ за отглеждане на палми (34)“, като освен това е посочен начинът, по който ПИ субсидира производителите на СПМ, за да ги подтикне да се придържат към целите на политиката.

(155) Макар че доставчиците на СПМ може би леко са намалили своето вътрешно производство в отговор на данъците върху износа и другите ограничителни мерки, данните сочат, че производството не е спряло, нито е намаляло значително. Противно на това, и с изключение на 2015 г., производството на СПМ в Индонезия непрекъснато се е увеличавало с над 5 % на година, а през 2018 г. е достигнало 41 500 МТ. Във връзка с това в една статия от пресата се посочва, че „[в] допълнение към постигането на нов баланс в публичните финанси програмата „B20“ също така има за цел насърчаване на вътрешното потребление на палмово масло, вследствие на намалението на цените тази година (35)“, което представя доказателство, че за да гарантира, че доставчиците на СПМ изпълняват наложените им задължения, ПИ ги подкрепя, като изкуствено увеличава продажбите им.

(156) Комисията направи заключение, че това е в резултат от упълномощаването и възлагането от страна на ПИ на производителите на СПМ да предоставят СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение.

(157) Във връзка с това Комисията счете, че сам по себе си фактът, че данъците и/или таксите върху износа като такива не са изрично споменати в член 3, параграф 1, буква а) от основния регламент не изключва възможността потенциално да представляват финансово участие и поради това попадат в определението за субсидия съгласно основния регламент и Споразумението за СИМ. Комисията предостави множество доказателства, че данъкът и таксата върху износа на СПМ са използвани заедно с други инструменти, за да бъдат подтикнати производителите на СПМ да се съобразяват с формулираните цели на политиката, което е равнозначно на подлежаща на изравняване субсидия по смисъла на член 3, параграф 1, буква а) от основния регламент.

3.3.3.3. Упълномощаване или възлагане на частни органи по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка iv) от основния регламент

(158) Комисията след това прецени дали производителите на СПМ в Индонезия са частни органи, на които ПИ е извършило упълномощаване или възлагане по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка iv) от основния регламент.

(159) Разследването показа, че с изключение на PTPN, всички производители на СПМ в Индонезия са или независими земеделски стопани, или частни корпорации, които не са свързани с ПИ. Независимите производители на СПМ съставляват повече от 90 % от пазара и всички производители износители задоволяват част от нуждите си от СПМ с техни продукти.

(160) Поради това Комисията счете, че въз основа на наличната информация всички производители на СПМ са частни органи, които ПИ е упълномощило по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка iv) от основния регламент да предоставят СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение.

3.3.3.4. Доставка на СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение

(161) На следващия етап Комисията провери дали производителите на СПМ действително са провеждали политиката на индонезийското правителство за предоставяне на СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение. Това наложи извършването на подробен анализ на развитието на пазара в Индонезия спрямо подходяща референтна стойност.

(162) Чрез набора от мерки ПИ е подтикнало производителите на СПМ да продават на местния пазар на цени, по-ниски от нормалните, т.е., при липсата на тези мерки производителите биха изнасяли продукцията си на по-високата цена на световния пазар или просто биха съобразили предлагането и цените си с ограниченията на пазара.

(163) Комисията също така счете, че макар и ПИ да твърди, че определената от дружеството PTPN цена за неговото СПМ е справедлива, понеже намерението за цената се основава на малайзийския индекс за СПМ, цените на вътрешния пазар в Индонезия са по-ниски от пазарните цени. За да стигне до това заключение, Комисията сравни цените на СПМ на вътрешния пазар в Индонезия с малайзийските цени. Резултатът от сравнението показа, че цените на СПМ на вътрешния пазар в Индонезия системно са по-ниски от малайзийските цени на СПМ, а средната цена на СПМ през разследвания период е била 540 щатски долара/тон в Индонезия спрямо 599 щатски долара/тон в Малайзия.

(164) В тази връзка в своя отговор на въпросника ПИ е предоставило данни за минали периоди относно развитието на цените на СПМ на вътрешния пазар в сравнение с международните цени.

(165) Комисията не провери методиката за коригиране на база CIF, използвана от ПИ за изготвянето на горепосочената таблица. Въпреки това представените данни ясно сочат, че цените на индонезийския вътрешен пазар системно са по-ниски от международните пазарни цени, дори ако би се оказало, че използваната методика е благоприятна за ПИ.

(166) До подобна констатация може да се достигне и ако развитието на цените на СПМ на вътрешния пазар през разследвания период се сравни с развитието на цената на СПМ, изнасяно от Индонезия.

(167) Въз основа на информацията, предоставена от ПИ, цените на СПМ на индонезийския вътрешен пазар през разследвания период системно са били по-ниски с приблизително 10 % от индонезийските експортни цени за СПМ според статистическите данни за индонезийския износ.

(168) По отношение на цените на СПМ на доставчици, които не са държавна собственост, разследването също показа, че покупките на СПМ в Индонезия се извършват на определяните на дневна база цени на PTPN, коригирани с разходите за транспорт. Следователно, особено за спот покупки, цените на PTPN де факто са представлявали максималната цена на СПМ за съответния ден. Информацията, предоставена от производителите износители в техните отговори на въпросника, потвърдиха тази констатация. Комисията провери редица сделки и за всички тях констатира, че цената за единица, платена на съответния независим доставчик, е по-ниска или равна на цената, определяна от PTPN на дневна база. При нито една от проверените сделки Комисията не установи цена, по-висока от определената от PTPN цена за тази дата.

(169) Поради това Комисията счете, че действията на ПИ насочват доставчиците на СПМ да предоставят продукта си срещу по-ниско от адекватното възнаграждение, наред с други, на производителите на биодизел, като на практика определят максимална цена на вътрешния индонезийски пазар на СПМ.

3.3.3.5. Функция, която обикновено се упражнява от правителството, като практиката в действителност не се отличава от практиките, които обичайно се следват от правителствата

(170) По отношение на критерия „обикновено се упражнява“, който все още не е допълнително пояснен от експертната група, Комисията счете, че предоставянето на суровини, намиращи се на територията на дадена държава, на местни дружества е функция, която обикновено се упражнява от правителството. Съгласно общото международно право държавите имат суверенитет по отношение на природните си ресурси. Въпреки че разполагат с голяма свобода на преценка как да организират експлоатацията на своите природни ресурси, техният суверенитет обикновено се изразява в държавни регулаторни правомощия за това. В този смисъл е без значение дали дадено правителство обичайно упражнява тази функция. Поради това Комисията установи, че предоставянето на СПМ, намиращо се на територията на Индонезия, за промишлеността за производство на биодизел в Индонезия е функция, която обикновено се упражнява от правителството.

(171) По отношение на критерия „в действителност не се отличава“ Комисията отбеляза, че изразът се появява в доклада от 1960 г. на експертната група за преразглеждане в съответствие с член XVI:5, като в него подобен израз е използван по отношение на финансирани от производителите налози, за които е счетено, че в действителност не се различават от правителствените практики на данъчно облагане и субсидиране. В този контекст посоченият критерий изисква констатация, потвърждаваща, че предоставянето на стоки от упълномощени частни органи в действителност не се различава от хипотезата, че самото правителство е предоставило такива стоки. Комисията отбеляза, че случаят е такъв. Вместо пряко да осигурява суровини за промишлеността за производство на биодизел, за да постигне целите на обществената политика за насърчаване на развитието на промишлеността за производство на биодизел, включително нейния потенциал за износ, ПИ подтиква посредством набор от мерки частните субекти да направят това от негово име. Освен това, доколкото такова предоставяне на стоки от страна на правителството е свързано с разходването на някои приходи (като например предоставянето на субсидии за суровини или лишаването от доходи чрез осигуряване на стоки срещу по-ниско от адекватното възнаграждение), подобни действия следва да се считат за типични функции, които обикновено се упражняват от правителството (36).

3.3.3.6. Заключение

(172) В светлината на гореизложеното Комисията заключи, че наборът от мерки, приети от ПИ, води до финансово участие на ПИ под формата на снабдяване на производителите износители на биодизел от Индонезия със СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение съгласно член 3, параграф 1, буква а), подточка iv) от основния регламент.

3.3.3.7. Ценова подкрепа или подпомагане на доходите

(173) В допълнение към гореизложеното и по причините, представени по-долу, Комисията счете, че приетият от ПИ набор от мерки за намеса на пазара на СПМ може също така да се определи като подпомагане на доходите и ценова подкрепа, предоставени от ПИ в полза на индонезийските производители на биодизел по смисъла на член 3, параграф 1, буква б) от основния регламент.

(174) Всъщност категориите „финансово участие“/„подпомагане на доходите или ценова подкрепа“ не се изключват взаимно. В действителност Апелативният орган е потвърдил, че „обхватът на управленските мерки, чрез които могат да се предоставят субсидии [под формата на“ финансова помощ„], се разширява още повече, като се включва понятието“ подпомагане на приходите или ценова подкрепа„, посочено в член 1, параграф 1, буква а), точка 2“ (37). Това тълкуване е в съответствие също така с предмета и целта на Споразумението за СИМ, а именно „увеличаване и подобряване на дисциплините на ГАТТ, свързани с използването както на субсидии, така и на изравнителни мерки“ (38). Следователно констатация, че дадена мярка представлява финансово участие, не е пречка същата мярка да може да се определи и като подпомагане на приходите или ценова подкрепа. Аналогично, констатация, че дадена мярка не отговаря на необходимите изисквания, за да се определи като упълномощаване или възлагане по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка iv) от основния регламент, не е пречка тя да попада в по-широката категория „подпомагане на доходите или ценова подкрепа“ съгласно член 3, параграф 1, буква б) от основния регламент.

(175) Понятията „подпомагане на доходите или ценова подкрепа“ се въвеждат за първи път с член XVI от ГАТТ, на който се позовава разпоредбата на член 3, параграф 1, буква б) от основния регламент. Член XVI от ГАТТ обхваща „всяка субсидия, включително каквато и да е форма на подпомагане на доходите или ценова подкрепа, чиято цел е пряко или непряко да се увеличи износът/да се намали вносът на който и да е продукт от/на нейна територия“. В този смисъл подпомагането на доходите или ценовата подкрепа са друга форма на субсидиране (39).

(176) Изразът „каквато и да е форма“ показва широкия обхват на тази категория, включваща всички избрани от правителството форми, които водят до подпомагане на доходите или ценова подкрепа. В този смисъл речниковото значение на „форма“ се отнася до „един от начините на съществуване или проява на нещо; вид, разновидност“, но също и „начин, метод“ (40). Поради това „каквато и да е форма“ включва всеки начин или похват, чрез който правителството предоставя на някого подпомагане на доходите или ценова подкрепа (41).

(177) „Подкрепа“ обозначава „действия, които допринасят за успеха или запазват стойността на нещо“ (42). Понятието „подкрепа“ често се използва в контекста на селското стопанство и се отнася до програмите за държавна подкрепа (43). Следователно значението на понятието „подкрепа“, използвано в член 3, параграф 1, буква б) от основния регламент, се отнася до действия на правителството, които допринасят за успеха или запазват стойността на цените или доходите, получени от някого.

(178) Комисията признава, че всяко действие на правителството може да има непредвидени странични ефекти с произволна величина върху доходите на някого или може по някакъв начин да доведе до ценова подкрепа (44). За да може такава подкрепа да попада в обхвата на член 3, параграф 1, буква б) от основния регламент, трябва да е налице доказуема връзка между действията на правителството и полученото въздействие на подпомагане на доходите или ценова подкрепа за някого. Такава връзка следва да бъде установен