6)

Добавят се следните допълнения 4 и 5: „Допълнение 4 Изпитване на удар на аеродинамичния елемент и оборудване 1. Условия за изпитването на аеродинамичните елементи и оборудване 1.1. По искане на производителя изпитването се извършва върху: 1.1.1. превозно средство от типа, за който е предназначен аеродинамичният елемент и оборудване; или 1.1.2. част от каросерията на превозно средство от тип, за който е предназначен аеродинамичният елемент и оборудване; тази част трябва да е представителна за въпросния тип(ове) превозно средство; или 1.1.3. твърда стена. 1.2. Когато изпитването се извършва съгласно разпоредбите от точка 1.1.2 и 1.1.3, частите, използвани за свързване на аеродинамичните елементи и оборудване към част на каросерията на превозното средство или към твърдата стена, трябва да са еквивалентни на тези, които са използвани за обезопасяване на аеродинамичните елементи и оборудване при монтирането им на превозното средство. Всеки елемент трябва да е придружен от инструкции за монтажа и експлоатацията, които осигуряват достатъчно информация за съответното компетентно лице за монтажа му. 1.3. По искане на производителя процедурата на изпитване, описана в точка 1.5, може да се извърши чрез компютърна симулация съгласно приложение ХVI към Директива 2007/46/ЕО. Математическият модел се утвърждава само ако е сравним с условията на физическото изпитване. За тази цел се провежда физическо изпитване, за да се сравнят получените резултати от математическия модел с резултатите от физическото изпитване. Сравнимостта на резултатите от изпитването трябва да се докаже. Производителят изготвя протокол за утвърждаването. Всяка промяна в математическия модел или в софтуера, поради която вероятно протоколът за утвърждаването ще стане невалиден, налага ново утвърждаване съгласно предходния параграф. 1.4. Условия за извършване на изпитванията или симулациите 1.4.1. Превозното средство трябва да бъде в положение на покой върху хоризонтална, равна, твърда и гладка повърхност. 1.4.2. Предните колела трябва да бъдат в положение право напред. 1.4.3. Налягането на гумите трябва да е това, което е препоръчано от производителя на превозното средство. 1.4.4. Превозното средство трябва да е без товар. 1.4.5. Ако е необходимо, за да се постигне необходимата сила при изпитването по точка 1.5.1.2, местенето на превозното средство може да се ограничи чрез друг метод. Този метод трябва да се посочи от производителя на превозното средства. 1.4.6. Превозните средства, оборудвани с хидропневматично, хидравлично или пневматично окачване или с устройство за автоматично регулиране на височината в зависимост от товара, трябва да се изпитват с окачването или устройството при нормални условия на работа, предвидени от производителя. 1.5. Процедура на изпитване 1.5.1. Изпитванията трябва да се извършат, за да се провери, че аеродинамичният елемент и оборудване осигуряват определено ниво на деформация поради силите, прилагани успоредно на надлъжната ос на превозното средство, както е посочено в точка 1.6.1. Като друга възможност елементът може също да се сгъне или прибере под действието на силата. Изпълнението на изискването по точка 1.6.2 трябва да се провери чрез подходящи изпитвателни барабани за целите на изпитването на удар. Устройството, което се използва за разпределяне на изпитвателната сила върху посочената плоска повърхност, трябва да е свързано към устройство за задействане на силата чрез шарнирно съединение. При геометрична несъвместимост може да се използва преходник вместо устройство с равна повърхност. 1.5.1.1. Прилага се сила, успоредно на надлъжната ос на превозното средство чрез повърхност или преходник с височина и широчина не повече от съответно 250 mm и 200 mm с радиус на кривината 5 ± 1 mm при вертикалните ръбове. Повърхността не трябва да е неподвижно прикрепена към аеродинамичния елемент и оборудване, а да е шарнирно закрепена с възможност за движение във всички направления. Когато изпитването се извършва върху превозно средство по точка 1.1.1, височината на долния ръб на повърхността или преходника трябва да е посочената от производителя в зона между най-долния ръб на аеродинамичния елемент и оборудване и точка от горния ръб на повърхността или преходника, която е на не повече от 2,0 m над земната повърхност, когато аеродинамичният елемент и оборудване са монтирани на превозното средство (вж. фигура 1). Тази точка трябва да се посочи за превозно средство в натоварено състояние с технически допустимата максимална маса с товар. Когато изпитването се извършва върху част от каросерията на тип превозно средство, както е посочено в точка 1.1.2, или върху твърда стена по точка 1.1.3, височината на центъра на повърхността или преходника трябва да е посочената от производителя в зона между най-долния ръб на аеродинамичния елемент и оборудване и точката, представляваща височината на не повече от 2,0 m над земната повърхност, когато аеродинамичният елемент и оборудване са монтирани на превозното средство за превозно средство в натоварено състояние с технически допустимата максимална маса с товар (вж. фигура 2). Точното местоположение на центъра на повърхността или преходника в зоната на прилагане на силите трябва да се посочи от производителя. Когато аеродинамичният елемент и оборудване имат различни степени на коравина в зоната на прилагане на силите (например поради усилвания, различни материали или дебелина и др.), местоположението на центъра на повърхността или преходника трябва да е в зоната с най-висока устойчивост на външни сили по дължина на превозното средство. Фигура 1 Височина на тестовата точка Фигура 2 Пример за настройка на теста 1.5.1.2. Максимална хоризонтална сила 4 000 N ± 400 N се прилага последователно върху две точки, разположени симетрично около осевата линия на превозното средство или осевата линия на елемента върху най-задния външен ръб на аеродинамичния елемент и оборудване в напълно разгънато положение или в работно положение (вж. фигура 3). Последователността, в която се прилагат силите, може да бъде определена от производителя. Фигура 3 Прилагане на сила 1.6. Изисквания 1.6.1. Аеродинамичният елемент и оборудване трябва да са монтирани по такъв начин, че при прилагане на силите при изпитването по точка 1.5.1.2 те да се деформират, прибират или сгъват, вследствие на което да настъпва издаване навън ≤ 200 mm, измерено в хоризонтална надлъжна посока в точките на прилагане на силите. Трябва да се запише произтичащото издаване навън. 1.6.2. Аеродинамичният елемент и оборудване не трябва да застрашават пътниците на другите превозни средства при удар отзад, нито да засягат функционирането на задната нискоразположено устройство (защита) срещу вклиняване. „Допълнение 5 Пространствени габарити на кабината 1. Обща процедура за проверка на съответствието на моторното превозно средство с параметрите във връзка с пространствените габарити на кабината 1.1. Вертикални граници на зоната за оценка на кабината на моторното превозно средство 1.1.1. Максималната широчина на превозното средство в зоната на кабината W c трябва да се измери пред вертикалната напречна равнина, разположена при най-предната физическа ос на моторното превозно средство. Елементите и оборудването, посочени в допълнение 1, не трябва да се взимат предвид при това измерване. 1.1.2. Зоната за оценка на зоната на кабината на моторното превозно средство трябва така да се очертае, че да отговаря на максималната широчина W c . Зоната трябва да се ограничава от вертикалните надлъжни равнини, които са успоредни на средната надлъжна равнина на моторното превозно средство и които са на разстояние от W c . 1.1.3. Хоризонталното надлъжно разстояние L t трябва се установи от най-предната точка на зоната на кабината на моторното превозно средство при височина ≤ 2 000 mm от земната повърхност, измерена в ненатоварено състояние. За целите на тази оценка за разстоянието Lt трябва да се зададе 200 mm (вж. фигура 1). Задната страна на зоната за оценка трябва да се ограничи от вертикална напречна равнина, перпендикулярна на средната надлъжна равнина на моторното превозно средство, разположена зад горепосочената най-предна точка, от която отстои на разстояние Lt . Фигура 1 3D плик 1.1.4. Пресечните точки на задната равнина, образуваща страната на зоната за оценка, с двете идващи под ъгъл външни равнини — правите T left и T right , трябва да се вземат предвид за целите на точка 1.3.3.2 (вж. фигура 2). Фигура 2 3D плик 1.2. Хоризонтални граници на зоната за оценка на кабината на моторното превозно средство 1.2.1. В зоната за оценка долната гранична линия на фасадата трябва да е на нивото на земната повърхност, а горната гранична линия на фасадата трябва да е на 2 000 mm над земната повърхност в ненатоварено състояние. 1.3. Специални разпоредби за зоната за оценка на кабината на моторното превозно средство 1.3.1. За целите на настоящото допълнение трябва да се вземе предвид фасадата на зоната на кабината на моторното превозно средство независимо от вида материал. Елементите и оборудването, посочени в допълнение 1, не трябва обаче да се взимат предвид. 1.3.2. Наклон на предната част на кабината 1.3.2.1. За целите на настоящото допълнение „наклон“ е отклонението от вертикалата назад на фасадата на моторното превозно средство при зоната на кабината, когато всяка точка, разположена над друга точка, лежи зад тази друга точка. 1.3.2.2. За зоната за оценка на наклона трябва да се вземе предвид най-предната точка на зоната на кабината на моторното превозно средство, посочена в 1.1.3. Вертикалната напречна равнина през най-предната точка на кабината, взета на височина ≤ 2 000 mm от земната повърхност, измерена в ненатоварено състояние, трябва да се взема предвид по отношение на пресичането ѝ с хоризонталната равнина, разположена на височина 1 000 mm. Тогава пресечната линия трябва да се вземе като основно очертание на габаритите за оценка на наклона на кабината на превозното средство в дадена зона за оценка. 1.3.2.3. Трябва да се определи равнина, въртяща се около основното очертание на габаритите по точка 1.3.2.2, втора алинея, наклонена но 3° назад от вертикалата (вж. фигура 3). Фигура 3 Наклон 1.3.2.4. Никоя точка от действителната повърхност на фасадата, разположена в зоната за оценка на наклона, не трябва да лежи пред наклонената назад равнина по точка 1.3.2.3, когато най-предната точка на зоната на кабината на моторното превозно средство докосва вертикалната напречна равнина. 1.3.3. Скосяване на страните на кабината на моторното превозно средство 1.3.3.1. В зоната за оценка на зоната на кабината на моторното превозно средство фасадата трябва да е скосена така, че по принцип съответните номинални повърхности да се събират към обща зона, която лежи пред кабината и в средната надлъжна равнина на моторното превозно средство. 1.3.3.2. Трябва да се разгледат две симетрични вертикални равнини (една от лявата страна и една от дясната страна) под хоризонтален ъгъл 20° спрямо средната надлъжна равнина, тоест на 40° една от друга. Тези равнини са разположени по такъв начин, че също се пресичат съответно с правите T left и T right , посочени в точка 1.1.3. 1.3.3.3. Никоя точка от действителната повърхност на фасадата, разположена в лявата и дясната външно прилежаща зона, не трябва да лежи извън съответната вертикална равнина по точка 1.3.3.2 и най-предната точка на зоната на кабината на моторното превозно средство да докосва вертикалната напречна равнина по точка 1.3.2.4. 2. Ако някое от условията, определени в настоящото допълнение, не е изпълнено, се счита, че кабината на моторното превозно средство не отговаря на параметрите за пространствените габарити по точка 1.4.1 от част В на настоящото приложение.“