BG Официален вестник на Европейския съюз 3

32005L0055



ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

ДИРЕКТИВА 2005/55/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

от 28 септември 2005 година

за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерките, които трябва да се предприемат срещу емисиите на газообразни и механични замърсители от дизелови двигатели, използвани в превозните средства, и емисиите на газообразни замърсители от бензинови двигатели, зареждани с гориво от природен газ или втечнен нефтен газ, използвани в превозните средства

(текст от значение за ЕИП)

ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,

като взеха предвид предложението на Комисията,

като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),

в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),

като имат предвид, че:

(1) Директива 88/77/ЕИО на Съвета от 3 декември 1987 г. за сближаване законодателствата на държавите-членки относно мерките, които трябва да се предприемат срещу емисиите на газообразни и механични замърсители от дизелови двигатели, използвани в превозните средства и емисиите на газообразни замърсители от бензинови двигатели, зареждани с гориво от природен газ или втечнен нефтен газ, използвани в превозните средства (3), е една от специалните директиви на процедурата за типово одобрение, въведена с Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаване на законодателството на държавите-членки относно типовото одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета (4). Директива 88/77/ЕИО е съществено изменяна няколко пъти, за да се въведат последователно по-строги ограничения за емисиите на замърсителите. Като имат предвид, че предстоят да бъдат направени допълнителни изменения и допълнения, тя трябва да се преработи в интерес на яснотата.

(2) Директива 91/542/ЕИО на Съвета (5) за изменение на Директива 88/77/ЕИО, Директива 1999/96/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 1999 г. относно сближаване на законодателството на държавите-членки относно мерките, които трябва да се предприемат срещу емисиите на газообразни и механични замърсители от дизелови двигатели, използвани в превозните средства и емисиите на газообразни замърсители от бензинови двигатели, зареждани с гориво от природен газ или втечнен нефтен газ, използвани в превозните средства и за изменениe и допълнениe на Директива 88/77/ЕИО на Съвета (6) и Директива 2001/27/ЕО на Комисията (7) за адаптиране към техническия прогрес на Директива 88/77/ЕИО на Съвета въведоха разпоредби, които, доколкото са самостоятелни, са тясно свързани със схемата, определена от Директива 88/77/ЕИО. Тези самостоятелни разпоредби трябва изцяло да се интегрират в преработената Директива 88/77/ЕИО в интерес на яснотата и правната сигурност.

(3) Необходимо е всички държави-членки да приемат еднакви изисквания, за да осигурят прилагането, в частност към всеки тип превозно средство, на системата за одобрение на тип на ЕО, която е предмет на Директива 70/156/ЕИО.

(4) Програмата на Комисията за контрол върху качеството на въздуха, пътнотранспортните емисии, горивата и технологиите за намаляване на емисиите, за краткост наричана по-долу първата програма „Автомобил и петрол“, показа, че е необходимо допълнително намаляване на замърсяващите емисии от превозните средства с голямо натоварване с оглед постигане на бъдещите стандарти на качеството на въздуха.

(5) Намаляването на нормите на емисиите, приложими от 2000-та година, които отговарят на намаление от 30 % за емисиите на въглероден окис, всичките видове въглеводороди, азотни оксиди и механични частици са определени в първата Програма „Автомобил и петрол“, като ключови мерки за осъществяване на средносрочно качество на въздуха. Намаляване с 30 % на непрозрачността на димни изпарения допълнително допринася за намаляване на механичната материя. Всички допълнителни намаления на ограниченията за емисиите, приложими от 2005 година, които отговарят на намаление от 30 % на емисиите на въглероден окис, всички видове въглеводороди и азотни оксиди и 80 % на механичните частици, трябва съществено да подобрят качеството на въздуха в средно- дългосрочен срок. Допълнителните ограничения на азотни оксиди, които са в сила до 2008-ма година, трябва да доведат до още 43 % намаление на ограничението на емисиите за този замърсител.

(6) Изпитванията за типово одобрение за газообразни и механични замърсители и за непрозрачност на дим се прилагат, за да се осъществи по-представително оценяване на въздействието на емисиите на двигателите при изпитвателни условия, които по-добре наподобяват тези на експлоатираните превозни средства. От 2000 г. конвенционалните дизелови двигатели, както и дизеловите двигатели, които са оборудвани с определени типове съоръжения за контрол на емисиите, се изпитват при устойчив цикъл на изпитване, като за определяне непрозрачността на дима се прилага ново изпитване за чувствителност при натоварване. Дизеловите двигатели, оборудвани със съвременни системи за контрол на емисиите, се изпитват допълнително за нов изпитвателен цикъл за променливост. От 2005 г., всички дизелови двигатели следва да се подлагат на всички тези изпитвателни цикъла. Бензиновите двигатели се подлагат единствено на новия изпитвателен цикъл за променливост.

(7) Пределните стойности, в рамките на определен работен обхват, при условията на всички произволно избрани условия за натоварване, не могат да се превишават с повече от съответния процент.

(8) Необходимо е при определяне на новите стандарти и методики за изпитване, да се отчита влиянието върху качеството на въздуха от бъдещото увеличаване на пътния трафик в Общността. Предприетата от Общността дейност в тази сфера, показва че автомобилната индустрия в Общността е постигнала огромен напредък в усъвършенстване на технологията, с което се осъществява значително намаляване на емисиите на газообразни и механични замърсители. Необходимо е, обаче, да се настоява за повече положителни промени в ограниченията на емисиите и на други технически изисквания, в интерес на защита на околната среда и на общественото здравеопазване. В частност, трябва да се предвидят и резултатите от продължаващите проучвания на свръхфинни механични замърсители при прилагането на други допълнителни мерки.

(9) В бъдеще е необходимо да се подобри качеството на двигателните горива, което да позволява ефективна и устойчива работа на използваните системи за контрол на емисиите.

(10) От 2005 г. трябва да се въведат нови разпоредби за бордовите диагностични системи (БДС) с оглед незабавното установяване на неизправност в оборудването за контролиране на емисиите от двигателя. Това трябва да усъвършенства възможностите за диагностика и поддръжка, като значително се подобри устойчивата работа на отделяне на емисии при превозните средства с голямо натоварване в експлоатация. Като имат предвид, обаче, че в световен мащаб БДС се намира в начален етап на развитие за дизеловите превозни средства с голямо натоварване, тя трябва да се въведе в Общността на два етапа, за да може системата да бъде разработена, за да не дава системата грешни индикации. С оглед да се подпомогнат държавите-членки да гарантират, че собствениците и операторите на превозни средства с голямо натоварване спазват задължението си да отстраняват регистрираните от БДС повреди, трябва да се записва изминатото разстояние или времето от регистриране на повредата.

(11) По конструкция двигателите с компресорно запалване са здрави и са се доказали, че ако се поддържат правилно и ефективно, могат да запазят високо ниво на емисионна дейност при значително дългите разстояния, които се изминават от превозните средства с голямо натоварване по време на търговските операции. Бъдещите стандарти за емисиите, обаче, ще наложат въвеждането на системи за контрола им, низходящо от двигателя, като системите DeNO x , филтрите за дизелови механични частици и системите, които представляват комбинация от двете и може би други системи, които не са още определени. Необходимо е, следователно, да се създаде изискване за срока на експлоатация, на което да се основават процедурите за осигуряване на съответствие на системата за контрол върху емисиите на даден двигател през този контролен период. При определянето на такова изискване трябва да се отчитат значителните разстояния, които превозните средства с голямо натоварване изминават, необходимостта от извършване на нужната и навременна поддръжка и възможността за типово одобрение на превозни средства от категория N1 в съответствие с настоящата директива или с Директива 70/220/ЕИО на Съвета от 20 март 1970 г. относно сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерките, които трябва да се вземат срещу замърсяването на въздуха с емисии от моторните превозни средства (8).

(12) На държавите-членки трябва да се даде възможност, чрез данъчни стимули, да ускорят пускането на пазара на превозни средства, които отговарят на изискванията, приети на общностно равнище, като въпросните стимули трябва да съответстват на разпоредбите от Договора и да отговарят на определени условия с цел да се избягва нарушаване на условията на вътрешния пазар. Настоящата директива не засяга правото на държавите-членки да включват емисиите на замърсители и други вещества в основата за изчисляване на пътните такси за моторните превозни средства.

(13) След като някои от тези данъчни стимули представляват държавни помощи, по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора, Комисията трябва да бъде уведомена за тях, съгласно член 88, параграф 3 от Договора за оценяване, съгласно съответните критерии за съвместимост. Уведомлението за такива мерки, в съответствие с настоящата директива, не трябва да накърнява задължението за уведомяване по член 88, параграф 3 от Договора.

(14) С оглед опростяване и ускоряване процедурата, на Комисията трябва да се повери задачата да възприеме мерки за прилагане на основните разпоредби, определени в настоящата директива, както и на мерките за адаптиране на настоящата директива към научния и технически прогрес.

(15) Мерките, необходими за прилагане на настоящата директива и адаптирането ѝ към научния и технически прогрес, се приемат съгласно Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г., определящо процедурата за упражняване на изпълнителните пълномощия, придадени на Комисията (9).

(16) Комисията трябва да продължи да преразглежда необходимостта от въвеждане на ограничения за емисиите на замърсители, които все още остават нерегулирани и които могат да възникнат в резултат от по-широкото използване на нови алтернативни горива и нови системи за контрол на отработилите емисии.

(17) Комисията представя възможно най-скоро предложения, които счита за необходими за следващ етап на ограничаване стойностите на емисиите на NO x и на механичните емисии.

(18) Целта на настоящата директива, именно реализацията на вътрешния пазар посредством въвеждане на общи технически изисквания относно газообразните и механични емисии за всички типове превозни средства, не може да се постигне в задоволителна степен поотделно от държавите-членки, но може, по причини дължащи се на мащаба на дейността, да се постигне по-добре на общностно ниво, Общността може да приеме мерки, в съответствие с принципа на субсидираността, определен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалността, определен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на целта.

(19) Задължението настоящата директива да се въвежда в националното законодателство трябва да е ограничено до разпоредбите, които представляват съществена промяна в сравнение с предходните директиви. Задължението да се въвеждат разпоредбите, които остават непроменени, се поражда в съответствие с предходните директиви.

(20) Настоящата директива не отменя задълженията на държавите-членки относно сроковете за привеждане към международното право и прилагането на директивите, определени в приложение IХ, част Б.

ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:

Член 1

Определения

За целите на настоящата директива се използват следните определения:

а) „превозно средство“ означава всяко превозно средство, определено в член 2 на Директива 70/156/ЕИО и задвижвано с дизелов или бензинов двигател, с изключение на превозните средства от категория М1, с технически допустима максимално натоварена маса по-малко от или равна на 3,5 тона;

б) „дизелов или бензинов двигател“ означава източника на двигателната сила на превозно средство, за който, като отделна техническа единица, може да се издаде типово одобрение в съответствие с член 2 на Директива 70/156/ЕИО;

в) „екологични превозни средства (ЕПС)“ означава превозно средство, задвижвано с двигател, който отговаря на пределните стойности за допустимите емисии, определени в ред „В“ на таблиците в раздел 6.2.1 на приложение I.

Член 2

Задължения на държавите-членки

1. За типовете дизелови или бензинови двигатели и типовете превозни средства, задвижвани с дизелови или бензинови двигатели, когато не се спазват изискванията, определени в приложения от I до VIII, и по-специално когато емисиите на газообразни и механични замърсители и непрозрачността на дима от двигателя не отговарят на пределните стойности, определени в ред А на таблиците в раздел 6.2.1 на приложение I, държавите-членки:

а) отказват да издават типово одобрение на ЕО съгласно член 4, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО; и

б) отказват издаването на национално типово одобрение.

2. С изключение когато превозните средства и двигателите са предназначени за износ за трети страни или за резервни двигатели за използваните превозни средства, когато изискванията, определени в приложения от I до VIII, не се спазват, и по-специално когато емисиите на газообразни и механични замърсители и димната непрозрачност от двигателя не съответстват на пределните стойности, посочени в ред А на таблиците в раздел 6.2.1 от приложение I, държавите-членки:

а) смятат удостоверенията за съответствие, които придружават новите превозни средства или новите двигатели съгласно Директива 70/156/ЕИО, за невалидни по смисъла на член 7, параграф 1 от същата директива; и

б) отказват регистрацията, продажбата или пускането в експлоатация на нови превозни средства, които се задвижват от дизелови или бензинови двигатели, и продажбата или експлоатацията на нови дизелови или бензинови двигатели.

3. Без да се накърняват разпоредбите на параграфи 1 и 2, считано от 1 октомври 2003 г. и с изключение на случаите, когато превозните средства и двигателите са предназначени за износ за трети страни или за резервни двигатели на експлоатираните превозни средства, за дадени типове бензинови двигатели и типове превозни средства, задвижвани с бензинов двигател, които не отговарят на изискванията, определени в приложения от I до VIII, държавите-членки:

а) смятат удостоверенията за съответствие, които съгласно Директива 70/156/ЕИО придружават новите превозни средства или новите двигатели, невалидни по смисъла на член 7, параграф 1 от същата директива; и

б) забраняват регистрацията, продажбата или пускането в експлоатация на нови превозни средства и продажбата или експлоатацията на нови двигатели.

4. Когато са изпълнени изискванията по приложения от I до VIII и по членове 3 и 4, и по-конкретно когато по отношение на емисиите на газообразните и механичните замърсители и димната непрозрачност от двигателя, те отговарят на пределните стойности, определени в ред „Б1“ или ред „Б2“, или на допустимите стойности посочени в ред „В“ на таблиците в раздел 6.2.1 от приложение I по причините, свързани с газообразните и механичните замърсители и димната непрозрачност от двигателя, никоя държава-членка не може:

а) да откаже да издаде типово одобрение на ЕО съгласно член 4, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО, или да издава национално типово одобрение за тип превозно средство, задвижвано с дизелов или бензинов двигател;

б) да забрани регистрацията, продажбата или пускането в експлоатация на нови превозни средства, които се задвижват от дизелови или бензинови двигатели;

в) да откаже да издаде типово одобрение на ЕО за тип дизелов или бензинов двигател;

г) да забрани продажбата или пускането в експлоатация на нови дизелови или бензинови двигатели.

5. Считано от 1 октомври 2005 г., за типовете дизелови или бензинови двигатели и типовете превозни средства, задвижвани с дизелови или бензинови двигатели, които не отговарят на изискванията определени в приложения от I до VIII и на членове 3 и 4, и по-специално когато емисиите на газообразни и механични замърсители и непрозрачността на дима от двигателя не отговарят на пределните стойности, определени в ред „Б1“ на таблиците в раздел 6.2.1 от приложение I, държавите-членки:

а) отказват да издават типово одобрение на ЕО съгласно член 4, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО; и

б) отказват издаването на национално типово одобрение.

6. Считано от 1 октомври 2006 г. и освен когато превозните средства и двигателите са предназначени за износ за трети страни или за резервни двигатели на експлоатираните превозни средства, когато изискванията, определенив приложения от I до VIII и в членове 3 и 4 не се спазват, и по-специално когато емисиите на газообразни и механичните замърсители и димната непрозрачност от двигателя не съответстват на пределните стойности, посочени в ред „Б1“ на таблиците в раздел 6.2.1 на приложение I, държавите-членки:

а) смятат удостоверенията за съответствие, които съгласно Директива 70/156/ЕИО придружават новите превозни средства или новите двигатели, невалидни по смисъла на член 7, параграф 1 от същата директива; и

б) забраняват регистрацията, продажбата или пускането в експлоатация на нови превозни средства, които се задвижват от дизелови или бензинови двигатели, и продажбата или експлоатацията на нови дизелови или бензинови двигатели.

7. Считано от 1 октомври 2008 г., за типовете дизелови или бензинови двигатели и типовете превозни средства, задвижвани с дизелови или бензинови двигатели, които не отговарят на изискванията определени в приложения от I до VIII и на членове 3 и 4, и по-специално когато емисиите на газообразни и механични замърсители и непрозрачността на дима от двигателя не отговарят на пределните стойности, определени в ред „Б2“ на таблиците в раздел 6.2.1 на приложение I, държавите-членки:

а) отказват да издават типово одобрение на ЕО съгласно член 4, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО; и

б) отказват издаването на национално типово одобрение.

8. Считано от 1 октомври 2009 г. и освен когато превозните средства и двигателите са предназначени за износ за трети страни или за резервни двигатели на експлоатираните превозни средства, когато изискванията, определени в приложения от I до VIII и в членове 3 и 4 не се спазват, и по-специално когато емисиите на газообразни и механични замърсители и димната непрозрачност от двигателя не съответстват на пределните стойности, посочени в ред „Б2“ на таблиците в раздел 6.2.1 от приложение I, държавите-членки:

а) смятат удостоверенията за съответствие, които съгласно Директива 70/156/ЕИО придружават новите превозни средства или новите двигатели, невалидни по смисъла на член 7, параграф 1 от същата директива; и

б) забраняват регистрацията, продажбата или пускането в експлоатация на нови превозни средства, които се задвижват от дизелови или бензинови двигатели, и продажбата или експлоатацията на нови дизелови или бензинови двигатели.

9. Съгласно параграф 4, двигател, който отговаря на изискванията, определени в приложения от I до VIII, и по-специално отговаря на пределните стойности, посочени в ред „В“ на таблиците в раздел 6.2.1 на приложение I, се смята че отговаря на изискванията определени в параграфи 1, 2 и 3.

Съгласно параграф 4 двигател, който отговаря на изискванията, определени в приложения от I до VIII и на членове 3 и 4, и по-специално отговаря на пределните стойности, посочени в ред „В“ на таблиците в раздел 6.2.1 на приложение I, се смята, че отговаря на изискванията определени в параграфи от 1 до 3 и от 5 до 8.

10. За дизеловите или бензинови двигатели, които трябва да отговарят на пределните стойности, посочени в раздел 6.2.1 на приложение I, съгласно системата за типово одобрение се прилага следното:

При всички произволно избрани състояния на натоварване, принадлежащи към определена зона на контрол и с изключение на определени работни условия на двигателя, които не са предмет на такава разпоредба, пробите от емисии, които се събират в кратки срокове, колкото 30 секунди, не надвишават с повече от 100 % пределните стойности в редове „Б2“ и „В“ на таблиците в раздел 6.2.1 на приложение I. За зоната на контрол, спрямо която се прилага процентът, който не трябва да се надвишава, се определят изключените работни състояния на двигателя и останалите необходими условия в съответствие с процедурата, определена в член 7, параграф 1.

Член 3

Издръжливост на системите за контрол на емисиите

1. Считано от 1 октомври 2005 г. за новите типови одобрения и от 1 октомври 2006 г. за всички типови одобрения, производителят доказва дали дизеловият или бензинов двигател, типово одобрени съгласно пределните стойности, посочен в ред „Б1“ или ред „Б2“ или ред „В“ на таблиците в раздел 6.2.1 на приложение I, отговарят на пределните стойности за срока на експлоатация от:

а) 100 000 km или 5 години, което събитие настъпи първо, за двигателите, които се монтират на превозни средства от категория N1 и M2;

б) 200 000 km или 6 години, което събитие настъпи първо, за двигателите, които се монтират на превозни средства от категория N2, N3 с максимална технически допустима маса не надвишаваща 16 тона и М3 клас I, клас II и клас А, и клас Б с максимална технически допустима маса не надвишаваща 7,5 тона;

в) 500 000 km или 7 години, което събитие настъпи първо, за двигателите, които се монтират на превозни средства от категория, N3 с максимална технически допустима маса, надвишаваща 16 тона и М3 клас III и клас Б с максимална технически допустима маса, надвишаваща 7,5 тона;

Считано от 1 октомври 2005 г. за новите типове и от 1 октомври 2006 г., за всички типове, типовите одобрения, издавани за превозните средства ще изискват също така потвърждение за правилната работа на устройствата за контролиране на емисиите през нормалния срок на експлоатация на превозното средство при нормални условия на експлоатация (съответствие на експлоатираните превозни средства, които са правилно поддържани и експлоатирани).

2. Мерките за прилагане на параграф 1 се приемат най-късно до 28 декември 2005 г.

Член 4

Бордови диагностични системи

1. Считано от 1 октомври 2005 г. за новите типови одобрения на превозни средства и от 1 октомври 2006 г. за всички типови одобрения, дизелов двигател, типово одобрен за пределните стойности посочени в ред „Б1“ или ред „В“ на таблиците в раздел 6.2.1 на приложение I, или превозно средство, задвижвано с такъв двигател, се оборудват с бордова диагностична система (БДС), която сигнализира водача за наличието на повреда, ако пределната стойност на БДС, определена в ред „Б1“ или в ред „В“ на таблицата в параграф 3 се надвишава.

При системите за последващо третиране на отработилите газове, БДС може да следи за съществени функционални повреди във всяко от следните:

а) катализатора, когато е монтиран такъв, като отделен уред, независимо дали е част от система deNO x или дизелов филтър за механични частици;

б) системата deNO x , когато има такава;

в) дизеловия филтър за механични частици, когато има такъв;

г) комбинирана система deNO x - дизелов филтър за частици.

2. Считано от 1 октомври 2008 г. за новите типови одобрения и от 1 октомври 2009 г. за всички типови одобрения, дизелов или бензинов двигател, типово одобрен за пределните стойности посочени в ред „Б2“ или ред „В“ на таблиците в раздел 6.2.1 на приложение I, или превозно средство, задвижвано с такъв двигател, се оборудват с БДС, която сигнализира водача за наличието на повреда, ако пределната стойност на БДС, определена в ред „Б2“ или ред „В“ на таблицата в параграф 3 се надвишава.

БДС също така включва интерфейс между електронното контролно устройство на двигателя (ЕКУД) и всички други електрически или електронни системи на двигателя или превозното средство, които осигуряват данни за, или получават данни от ЕКУД и които засягат правилното функциониране на системата за контролиране на емисиите, като интерфейса между ЕКУД и дадено предавателно електронно контролно устройство.

3. Пределните стойности на БДС са, както следва:

Ред Дизелови двигатели маса на азотните оксиди (NO x ) g/kWh маса на механичните частици (РТ) g/kWh Б1 (2005) 7,0 0,1 Б2 (2008) 7,0 0,1 В (EEV) 7,0 0,1

4. За извършване на изпитвания, диагностика, обслужване и ремонт трябва да се предоставя цялостен и унифициран достъп до информацията от БДС, съгласно съответните разпоредби на Директива 70/220/ЕИО и разпоредбите, които се отнасят до резервните компоненти, които гарантират съвместимостта с БДС.

5. Мерките за прилагане на параграфи 1, 2 и 3 се приемат най-късно до 28 декември 2005 г.

Член 5

Системи за контрол на емисиите при използването на краткотрайно действащи реактиви

При определяне мерките, необходими за прилагане на член 4, съгласно член 7, параграф 1, Комисията, при необходимост, включва технически мерки, за да минимизира риска от системите за контрол на емисиите, които използват краткотрайно действащи реактиви, които се използват неподходящо. В допълнение, и когато се налага, се предприемат мерки, за да се гарантират емисиите от амоняк в резултат от краткотрайно действащите реактиви, да се минимизират.

Член 6

Данъчни стимули

1. Държавите-членки могат да предвиждат данъчни стимули единствено по отношение на превозните средства, които отговарят на изискванията на настоящата директива. Тези стимули трябва да отговарят на изискванията на Договора, както и на параграф 2 или на параграф 3 от настоящия член.

2. Стимулите се прилагат по отношение на всички нови превозни средства, предлагани за продажба на пазара на държавата-членка, които предварително отговарят на пределните стойности, определени в ред „Б1“ или „Б2“ на таблиците в раздел 6.2.1 на приложение I.

Те се прекратяват от момента на задължителното прилагане на пределните стойности по ред „Б1“, съгласно член 2, параграф 6, или от задължителното прилагане на пределните стойности по ред „Б2“, съгласно член 2, параграф 8.

3. Стимулите се прилагат за всички нови превозни средства, предлагани за продажба на пазара на държавата-членка, които отговарят на допустимите пределни стойности, определени в ред „В“ на таблиците в раздел 6.2.1 на приложение I.

4. За всеки тип превозно средство, в допълнение на условията, посочени в параграф 1, стимулите не надвишават допълнителните разходи за техническите решения, въведени да осигурят съответствие с пределните стойности, определени в ред „Б1“ или ред „Б2“ или с допустимите пределни стойности, определени в ред „В“ на таблиците в раздел 6.2.1 на приложение I и за инсталирането им на превозното средство.

5. Държавите-членки уведомяват Комисията, достатъчно време преди прилагането на плановете за въвеждане или изменение на данъчните стимули, определени в настоящия член, за да може тя да представи своите становища.

Член 7

Мерки за прилагане и за изменения и допълнения

1. Мерките, необходими за прилагане на член 2, параграф 10, членове 3 и 4 от настоящата директива, се приемат от Комисията с помощта на комитета, създаден по силата на член 13, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО, съгласно процедурата, посочена в член 13, параграф 3 от същата директива.

2. Измененията и допълненията към настоящата директива, необходими за адаптиране към научния и технически прогрес, се приемат от Комисията с помощта на Комитета, създаден по силата на член 13, параграф 1 от Директива 70/156/ЕИО, съгласно процедурата, посочена в член 13, параграф 3 от същата директива.

Член 8

Прегледи и отчети

1. Комисията преглежда необходимостта от въвеждането на нови ограничения на емисиите за превозните средства и двигателите с голямо натоварване по отношение на замърсителите, които все още остават неуредени. Прегледът се основава на по-широко въвеждане на пазара на нови алтернативни горива и на въвеждането на нови системи за контрол на отработилите емисии, които използват добавки, за да отговарят на бъдещите стандарти, определени в настоящата директива. При необходимост, Комисията представя предложение пред Европейския парламент и пред Съвета.

2. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета законодателни предложения за бъдещите ограничения на No x и за механичните емисии от превозни средства с голямо натоварване.

При необходимост, тя проучва нуждата за определяне на допълнителни ограничения за нивата и размера на механичните замърсители и след това ги включва в предложенията си.

3. Комисията представя пред Европейския парламент и пред Съвета отчет за постигнатото в преговорите за Хармонизиране на глобалния митнически цикъл (ХГМЦ).

4. Комисията представя пред Европейския парламент и пред Съвета отчет за изискванията за работата на бордовата измервателна система (БИС). Въз основа на този отчет, Комисията, когато е необходимо, представя предложение за мерките, които съдържат техническите спецификации и съответните приложения, за осигуряване типовото одобрение на БДС, които осигуряват най-малко еднакви нива на контрол на БДС, и които да са приложими към тях.

Член 9

Въвеждане

1. Държавите-членки приемат и публикуват не по-късно от 9 ноември 2006 г. необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива. Когато се забави приемането на мерките за прилагане, посочени в член 7, след 28 декември 2005 г., държавите-членки се съобразяват с изпълнението на това задължение до датата на въвеждане, определена в директивата, която съдържа тези мерки за въвеждане. Те незабавно информират Комисията за текстовете на тези разпоредби, както и таблица на съответствието между разпоредбите и настоящата директива.

Те предоставят тези разпоредби от 9 ноември 2006 г. или, когато приемането на мерките за прилагане, посочени в член 7, се забави след 28 декември 2005 г., от датата на въвеждане, посочена в директивата, съдържаща тези мерки за прилагане.

Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Те също съдържат декларация, че позоваванията на действащите законови, подзаконови и административни разпоредби към директивите, отменени с настоящата директива, се тълкуват, като позовавания на настоящата директива. Условията и редът на позоваване и как декларацията се формулира, се определят от държавите-членки.

2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на основните разпоредби от вътрешното законодателство, което те приемат в областта, регулирана от настоящата директива.

Член 10

Отмяна

Считано от 9 ноември 2006 г. директивите, изброени в приложение IХ, част А, се отменят без да се отменят задълженията на държавите-членки относно времевите ограничения за въвеждане във вътрешното законодателство и прилагането на директивите определени в приложение IХ, част Б.

Позоваванията на отменените директиви се разглеждат, като позовавания на настоящата директива и се тълкуват според таблицата на съответствието в приложение Х.

Член 11

Влизане в сила

Настоящата директива влиза сила на двадесетия 20-я ден след датата на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

Член 12

Адресати

Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

Съставено в Страсбург на 28 септември 2005 година. За Европейския парламент Председател J. BORRELL FONTELLES За Съвета Председател D. ALEXANDER

(1) ОВ С 108, 30.4.2004 г., стр. 32.

(2) Становище на Европейския парламент от 9 март 2004 г. (ОВ С 102 Е, 28.4.2004 г., стр. 272) и Решение на Съвета от 19 септември 2005 г.

(3) ОВ L 36, 9.2.1988 г., стр. 33. Директива, последно изменена с Акта за присъединяване от 2003 г.

(4) ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2005/49/ЕО на Комисията (ОВ L 194, 26.7.2005 г., стр. 12).

(5) ОВ L 295, 25.10.1991 г., стр. 1.

(6) ОВ L 44, 16.2.2000 г., стр. 1.

(7) ОВ L 107, 18.4.2001 г., стр. 10.

(8) ОВ L 76, 6.4.1970 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2003/76/ЕО на Комисията (ОВ L 206, 15.8.2003 г., стр. 29).

(9) ОВ L 184, 17.7.1999 г., стр. 23.

ПРИЛОЖЕНИЕ I

ОБХВАТ, ОПРЕДЕЛЕНИЯ И СЪКРАЩЕНИЯ, ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО, СПЕЦИФИКАЦИИ И ИЗПИТВАНИЯ И СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО

1. ОБХВАТ

Настоящата директива се отнася до газообразните и механичните замърсители от всички моторни превозни средства с дизелови двигатели и до газообразните замърсители от всички моторни превозни средства, оборудвани с бензинови двигатели, захранвани с природен газ или втечнен нефтен газ (LPG) и до двигателите с дизелово и бензиново запалване, определени в член 1, с изключение на тези превозни средства от категория N1, N2 и M2, за които е издадено типово одобрение, съгласно Директива 70/220/ЕИО на Съвета от 20 март 1970 г. отнасящо се до сближаване законодателствата на държавите-членки, по отношение на мерките, които предстоят да се предприемат срещу замърсителите на въздуха от емисиите на моторните превозни средства (1).

2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ И СЪКРАЩЕНИЯ

За целите на настоящата директива:

2.1. „изпитателен цикъл“ означава поредица от изпитвателни точки, всяка от която има определена скорост и момент на въртене, които се следват от двигателя при устойчиво състояние (ESC) или от преходни работни условия (изпитания ETC, ELR);

2.2. „одобрение на двигател (семейство двигатели)“ означава одобряването на тип двигател (семейство двигатели) по отношение на нивото на емисиите на газообразни и механични замърсители;

2.3. „дизелов двигател“ означава двигател, който работи на принципа на компресорното запалване;

2.4. „бензинов двигател“ означава двигател, който се зарежда с природен газ (NG) или с втечнен нефтен газ (LPG);

2.5. „тип двигател“ означава категория двигатели, които не се различават по такива съществени признаци, като спецификациите на двигателя, определени в приложение II към настоящата директива;

2.6. „семейство двигатели“ означава групираните от производителя двигатели, които по своя проект, определен в приложение II, допълнение 2 към настоящата директива, притежават сходни характеристики за отработилите емисии; всички членове на семейството трябва да отговарят на приложимите пределни стойности за емисиите;

2.7. „изходен двигател“ означава двигател, подбран измежду семейство двигатели по начин, при който емисионните му характеристики са представителни за това семейство двигатели;

2.8. „газообразни замърсители“ означава въглероден окис, въглеводороди (с предполагаемо съотношение от CH1,85 за дизелови двигатели, CH2,525 за LPG и CH2,93 за NG (NMHC) и производната молекула CH3O0,5 (за дизелови двигатели, зареждани с етил), метан (с предполагаемо съотношение от CH4 за NG) и азотните оксиди, като последният назован се изразява, като равностойност на азотен двуокис (NO2);

2.9. „механични замърсители“ означава всеки материал, който се събира върху определен филтриращ материал след разреждане на отработилите газове с чист филтриран въздух, така че температурата да не надвишава 325 К (52 °С);

2.10. „дим“ означава свободни частици в потока на отработилите газове на дизеловия двигател, които поглъщат, отразяват или пречупват светлината;

2.11. „ефективна мощност“ означава мощността в kW на ЕО, достигана на стенда за изпитване на края на коляновия вал, или на негов еквивалент, измерена в съответствие с метода на ЕО за измерване на мощност, както е определено в Директива 80/1269/ЕИО на Съвета от 16 декември 1980 г. за сближаване законодателствата на държавите-членки относно мощността на двигателите на моторните превозни средства (2);

2.12. „заявена максимална мощност (Pmax)“ означава максималната мощността в kW на ЕО (ефективна мощност), както е заявена от производителя в заявлението му за типово одобрение;

2.13. „процентно натоварване“ означава част от максимално наличния момент на въртене при зададени честоти на въртене на коляновия вал;

2.14. „изпитване ESC“ означава изпитвателен цикъл, който се състои от 13 режима на устойчиво състояние, които се прилагат в съответствие с раздел 6.2 от настоящото приложение;

2.15. „изпитване ELR“ означава изпитвателен цикъл, който се състои от поредица от стъпки на натоварване при постоянна честота на въртене на коляновия вал, които се прилагат в съответствие с раздел 6.2 от настоящото приложение;

2.16. „изпитване ETC“ означава изпитвателен цикъл, който се състои от 1 800 преходни секунда по секунда режима, които се прилагат в съответствие с раздел 6.2 от настоящото приложение;

2.17. „обхват на работната честота на въртене на коляновия вал“ означава диапазона на честотата на въртене на коляновия вал на двигателя, най-често използван при експлоатацията на двигателя при полеви условия, който лежи между най-ниските и най-високите честоти, определени в приложение III от настоящата директива.

2.18. „ниска честота на въртене на коляновия вал (n lo )“ означава най-ниската честота на въртене на коляновия вал, при която се постига 50 % от заявената максимална мощност;

2.19. „висока честота на въртене на коляновия вал (n hi )“ означава най-високата честота на въртене на коляновия вал, при която се постига 70 % от заявената максимална мощност;

2.20. „скорости A, B и C на въртене на коляновия вал“ означава изпитвателната честота на въртене на коляновия вал в обхвата на работните честоти на въртене на коляновия вал, която се използва за провеждане на изпитване ELR и изпитване ETC, определени в приложение III, допълнение 1 към настоящата директива;

2.21. „зона на контрол“ означава зоната между честотите „А“ и „В“ на двигателя и между 25 % и 100 % от натоварването;

2.22. „нормативно определена скорост (n ref )“ означава 100 % от стойността на честотите, използвани за създаване на произволни относителните стойности на скоростта на изпитването ETC, определени в приложение III, допълнение 1 към настоящата директива;

2.23. „димомер“ означава инструмент, предназначен да измерва непрозрачността на димни частици посредством принципа на екстинкцията;

2.24. „гама на NG“ означава една от гамите на H или L, според определението в европейския стандарт EN 437, датиран от ноември 1993 г.;

2.25. „самоадаптиране е“ означава всяко двигателно устройство, което позволява да се запазва константно съотношението въздух/гориво;

2.26. „преградуиране“ означава фина настройка на NG двигателя, за да се осигури същата работа (мощност, разход на гориво) с друг асортимент природен газ;

2.27. „индексът Воб (долно Wl; или горно Wu)“ означава отношението на съответстващата стойност на калоричност на дадена газ за единица обем и квадратния корен на относителната му плътност при еднакви нормативно определени условия:

2.28. „фактор на изместване λ (S λ )“ означава израз, който описва необходимата гъвкавост на системата за управление на двигателя по отношение промяна в коефициента на излишния въздух λ, ако двигателят се захранва с бензинов състав, различен от чист метан (виж приложение VII за изчисляване на Sλ);

„устройство за управление“ означава устройство, което измерва, разпознава или реагира експлоатационните променливи (например скоростта на превозното средство, честотата на въртене на коляновия вал, трансмисионната предавка, температурата, разреждането в колектора или всеки друг параметър) с цел активиране, модулиране, забавяне или дезактивиране на функционирането на всеки компонент на системата за контрол на емисиите, който намалява ефективността на системата за контрол на емисиите при условията, които основателно могат да се очаква да се появят при нормалната работа и експлоатация на превозното средство, освен когато употребата на такова устройство е фактически включено в приложимите изпитвателни процедури за сертифициране на емисиите.

Фигура 1

Специфични дефиниции на изпитвателните цикли

2.30. „спомагателно устройство за управление“ означава система, функция или стратегия за управление, инсталирани на двигател или превозно средство, използвани за предпазване на двигателя и/или неговото спомагателно оборудване от експлоатационните условия, които могат да причинят повреди или дефекти, или които се използват за да улеснят запалването на двигателя. Спомагателното устройство за управление може също така да бъде и стратегия или мярка, която задоволително доказва, че не представлява устройство за управление;

2.31. „ирационална стратегия за контрол на емисиите“ означава всяка стратегия или мярка, която когато превозното средство се ползва при обичайните условия на експлоатация, намалява действието на системата за контрол на емисиите до ниво под очакваното на приложимите процедури за изпитване на емисиите.

2.32. Символи и съкращения

2.32.1. Символи на параметрите на изпитванията

Означение Измервателна единица Определение AP m2 Площ на напречното сечение на изокинетичната сонда за взимане на проби AT m2 Площ на напречното сечение на изпускателната тръба CEE — Ефективност на етана CEM — Ефективност на метана C1 — Въглеводороден еквивалент на водород 1 conc ppm/vol. % Индекс, обозначаващ концентрация D0 m3/s Прекъсване на калибрираща функция на обемната помпа PDP DF — Фактор на разреждането D — Константа на функцията на Бесел E — Константа на функцията на Бесел EZ g/kWh Въведени емисии на NOx при контролната точка fa — Атмосферен фактор на лабораторията fc s–1 Гранична честота на филтъра на Бесел FFH — Специфичен фактор на горивото за пресмятане на концентрациите във влажните газове на базата на концентрациите в сухите газове FS — Стехиометричен фактор GAIRW kg/h Масов дебит на влажния постъпващ въздух GAIRD kg/h Масов дебит на сухия постъпващ въздух GDILW kg/h Масов дебит на влажния въздух за разреждане GEDFW kg/h Еквивалентен масов дебит на разредените влажни отработили газове GEXHW kg/h Масов дебит на влажните отработeни газове GFUEL kg/h Масов дебит на горивото GTOTW kg/h Масов дебит на разредените влажни отработили газове H MJ/m3 Калоричност HREF g/kg Стандартна стойност нa абсолютната влажност (10,71 gr/kg) Ha g/kg Абсолютна влажност нa постъпващия въздух Hd g/kg Абсолютна влажност нa въздуха за разреждане HTCRAT mol/mol Отношение водород/ въглерод i — Индекс, посочващ определена степен от изпитвателния цикъл K — Константа на Бесел k m–1 Фактор за поглъщане на светлина KH,D — Фактор за коригиране нa влажността за NOx, при дизеловите двигатели KH,G — Фактор за коригиране нa влажността за NOx, при бензиновите двигатели KV Калибрираща функция CFV KW,a — Фактор за коригиране нa постьпващия въздух от сухо във влажно състояние KW,d — Фактор за коригиране нa въздуха за разреждане от сухо във влажно състояние KW,e — Фактор за коригиране нa разредените отработили газове от сухо във влажно състояние KW,r — Фактор за коригиране нa неразредените отработили газове от сухо във влажно сьстояние L % Стойност нa въртящия момент, изразена в проценти спрямо максималния въртящ момент при дадена честота нa въртене нa изпитвания двигател La m Ефективна дължина на оптическия път M Спадаща крива на калибриращата функция на обемната помпа PDP mass g/h or g Индекс, посочващ масовия дебит нa емисиите MDIL kg Маса на пробата на въздуха за разреждане, преминал през филтрите за взимане на проби на механични частици Md mg Маса нa пробата нa частиците в отделения за разреждане въздух Mf mg Маса нa пробата нa отделените частици Mf,p mg Маса нa пробата нa отделените частици върху основния филтър Mf,b mg Маса нa пробата нa отделените частици върху спомагателния филтър MSAM Маса нa пробата нa разредените отработили газове, преминали през филтрите за частици MSEC kg Маса на вторичния въздух за разреждане MTOTW kg Обща влажна маса на CVS за целия цикъл MTOTW,i kg Инстинктивна влажна маса на CVS N % Непрозрачност NP — Общ брой обороти на обемната помпа PDP за целия цикъл NP,i — Брой обороти на обемната помпа PDP за времеви интервал n min–1 Честота на въртене на коляновия вал np s–1 Скорост на обемната помпа PDP nhi min–1 Висока честота на въртене на коляновия вал nlo min–1 Ниска честота на въртене на коляновия вал nref min–1 Стандартна честота на въртене на коляновия вал за провеждане на ЕТС изпитване pa kPa Налягане на наситените пари в постъпващия в двигателя въздух pA kPa Абсолютно атмосферно налягане pB kPa Пълно атмосферно налягане pd kPa Налягане на наситените пари във въздуха за разреждане ps kPa Атмосферно налягане на сухия въздух p1 kPa Разреждане при входа на помпата P(a) kW Консумирана мощност от спомагателните устройства за провеждане на изпитването P(b) kW Консумирана мощност от спомагателните устройства, които се премахват за провеждане на изпитването P(n) kW Ефективна некоригирана мощност P(m) kW Мощност, измерена на изпитвателния стенд Ω — Константа на Бесел Qs m3/s Обемен дебит на CVS q — Отношение на разреждане r — Отношение нa площите нa напречните сечения нa изокинетичната сонда и изпускателната тръба Ra % Относителна влажност нa постъпващия въздух Rd % Относителна влажност нa въздуха за разреждане Rf — Коефициент нa предавателната характеристика нa датчика за йонизацията нa пламъка ρ kg/m3 Плътност S kW Регулиране на динамометъра Si m–1 Инстинктивна стойност на дима S λ Фактор за изместване λ T K Абсолютна температура Ta K Абсолютна температура на постъпващия въздух t s Времетраене на измерването te s Времетраене на електрическата предавателна характеристика tF s Предавателна характеристика на филтъра за функцията на Бесел tp s Физическо времетраене на предаването Δt s Времеви интервал между предаванията на последователни данни за дим (= 1/норма на взимане на проби) Δti s Времеви интервал за инстинктивния поток на CFV τ % Пропускливост на дим V0 m3/rev Обемен дебит на обемната помпа PDP при действителни условия W — Индекс на Воб Wact kWh Действителен цикъл на работа на ЕТС Wref kWh Стандартен цикъл на работа на ЕТС WF — Тегловен коефициент WFE — Ефективен тегловен коефициент X0 m3/rev Калибрираща функция на обемния дебит на обемната помпа PDP Yi m–1 1 s стойност на дима, осреднена по Бесел

2.32.2. Символи на химическия състав

CH4 Метан C2H4 Етан C2H5OH Етанол C3H8 Пропан CO Въглероден окис DOP Диоктилфталат CO2 Въглероден двуокис HC Въглеводороди NMHC Ненаситени въглеводороди NOx Оксиди на азота NO Азотен окис NO2 Азотен двуокис PT Частици

2.32.3. Съкращения

CFV Тръба нa Вентури CLD Химилуминесцентен датчик ELR Европейски стандарт за изпитване за чувствителност към натоварването ESC Европейски стандарт за цикъл на устойчива основа ETC Европейски стандарт за преходен цикъл FID Датчик за йонизацията на пламъка GC Газов хроматограф HCLD Подгряван химилуминесцентен датчик HFID Подгряван датчик за йонизацията на пламъка LPG Втечнен нефтен газ NDIR Недисперсен инфрачервен анализатор NG Природен газ NMC Сепаратор на метан

3. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ

3.1. Заявление за типово одобрение на ЕО за тип двигател или семейство двигатели като отделна техническа единица

3.1.1. Заявлението за одобрение на тип двигател или семейство двигатели по отношение на нивото на емисиите на газообразни и механични замърсители, за дизеловите двигатели, и по отношение на нивото на емисиите на газообразни замърсители, за бензиновите двигатели, се подава от производителя на двигателя или от надлежно упълномощен представител.

3.1.2. То се придружава от долуспоменатите документи в три екземпляра и от следните данни:

3.1.2.1. Описание на типа двигател или семейство двигатели, когато е възможно, което съдържа данните посочени в приложение II към настоящата директива, които отговарят на изискванията на членове 3 и 4 от Директива 70/156/ЕИО от 6 февруари 1970 г. за сближаване на законодателството на държавите-членки относно типовото одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета (3).

3.1.3. Двигател, който съответства на характеристиките за „тип двигател“, описани в приложение II, се представя на техническата служба, отговорна за извършване на изпитванията за одобрение, определени в раздел 6.

3.2. Заявление за типово одобрение на ЕО за тип превозно средство по отношение на неговия двигател

3.2.1. Заявлението за одобрение на превозно средство по отношение на емисиите на газообразни и механични замърсители от неговия дизелов двигател или семейство двигатели, и по отношение на нивото на емисиите на газообразни замърсители от неговия бензинов двигател или семейство двигатели, се подава от производителя на превозното средство или от надлежно упълномощен представител.

3.2.2. То се придружава от долуспоменатите документи в три екземпляра и от следните данни:

3.2.2.1. Описание на типа превозно средство, на частите на превозното средство, свързани с двигателя и типа двигател или семейство двигатели, когато е възможно, което съдържа данните посочени в приложение II, заедно с документацията, необходима за прилагане на член 3 от Директива 70/156/ЕИО.

3.3. Заявление за типово одобрение на ЕО за тип превозно средство с одобрен двигател

3.3.1. Заявлението за одобрение на превозно средство по отношение на емисиите на газообразни и механични замърсители от неговия одобрен дизелов двигател или семейство двигатели, и по отношение на нивото на емисиите на газообразни замърсители от неговия бензинов двигател или семейство двигатели, се подава от производителя на превозното средство или от надлежно упълномощен представител.

3.3.2. То се придружава от долуспоменатите документи в три екземпляра и от следните данни:

3.3.2.1. Описание на типа превозно средство и на частите на превозното средство, свързани с двигателя, което съдържа данните посочени в приложение II, когато е възможно, и екземпляр на сертификата за типово одобрение на ЕО (приложение VI) за двигателя или семейството двигатели, ако има такъв, като отделна техническа единица, която е монтирана на типа превозно средство, заедно с документацията, необходима за прилагане на член 3 от Директива 70/156/ЕИО.

4. ИЗДАВАНЕ НА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО

4.1. Издаване на типово одобрение на ЕО за универсално гориво

Типово одобрение на ЕО за универсално гориво се издава при следните условия.

4.1.1. При дизелово гориво, изходният двигател отговаря на изискванията на настоящата директива за еталонното гориво, определени в приложение IV.

4.1.2. При природен газ, изходният двигател трябва да докаже способността си да се адаптира към всяка горивна смес, която може да се срещне на пазара. При природен газ, обикновено съществуват два типа горива, високо калорично гориво (Н-gas) и ниско калорично гориво (L-gas), но със значителна амплитуда във всяка от гамите; те значително се различават по своето калорично съдържание, изразено с индекса на Воб и с техния фактор на изместване λ (Sλ). Формулите за изчисляване и индекса Воб и Sλ са представени в раздели 2.27 и 2.28. Природните газове с фактор на изместване λ между 0,89 и 1,08 (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,08) се приемат, че принадлежат към H-гамата, докато природните газове с фактор на изместване λ (Sλ) между 1,08 и 1,19 (1,08 ≤ Sλ ≤ 1,19) се приемат, че принадлежат към L-гамата. Сместа на еталонните горива отразява пределните вариации на Sλ.

Изходният двигател отговаря на изискванията на настоящата директива за еталонните горива G R (гориво 1) и G25 (гориво 2), както е определено в приложение IV, без никакво регулиране за зареждането с гориво между двете изпитвания. След смяна на горивото, обаче, се допуска един подготвителен пробег чрез един ЕТС цикъл, без снемане на замерванията. Изходният двигател се разработва преди изпитването, като се използва процедурата, определена в параграф 3 на допълнение 2 към приложение III.

4.1.2.1. Производителят може да поиска двигателят да се изпитва с трето гориво (гориво 3), когато факторът на изместване λ (Sλ) е между 0.89 (т.е. по-ниската гама G R ) и 1.19 (т.е. горната гама на G25), ако например гориво 3 се пусне на пазара. Резултатите от това изпитване могат да послужат за основа за оценяване на съответствието на производството.

4.1.3. При двигател, зареждан с природен газ, който може сам да се регулира спрямо гамата на Н-gas, от една страна, и гамата на L-gas, от друга, и който преминава от гамата на Н-gas към гамата на L-gas посредством включването на превключвател, изходният двигател се изпитва със съответното еталонно гориво, както е посочено в Приложение IV за всяка гама, при всяко положение на превключвателя. Горивата са G R (гориво 1) и G23 (гориво 3), за Н-гамата от газове и G25 (гориво 2) и G23 (гориво 3) за L-гамата от газове. Изходният двигател отговаря на изискванията на настоящата директива за двете положения на превключвателя без никаква пренастройка за зареждането с гориво между двете изпитвания при всяко положение на превключвателя. След смяната на горивото, обаче, се допуска един подготвителен пробег чрез един ЕТС цикъл без снемане на замерванията. Изходният двигател се разработва преди изпитването, като се използва процедурата, определена в параграф 3 на допълнение 2 към приложение III.

4.1.3.1. Производителят може да поиска двигателят да се изпитва с трето гориво G23 (гориво 3), когато факторът на изместване λ (Sλ) е между 0,89 (т.е. по-ниската гама G R ) и 1,19 (т.е. горната гама на G25), например когато гориво 3 се пусне на пазара. Резултатите от това изпитване могат да послужат за основа за оценяване на съответствието на производство.

4.1.4. При двигатели, задвижвани с природен газ, за всеки замърсител коефициентът на резултатите от изследваните емисии „r“ се определя, както следва:

или

и

4.1.5. При LPG, изходният двигател трябва да докаже способността си да се адаптира към всяка горивна смес, която може да се срещне на пазара. При LPG съществуват вариации в сместа С3/С4. Тези вариации са отразени в еталонните горива. Изходният двигател трябва да отговаря на изискванията към емисиите на еталонните горива „А“ и „Б“, както е посочено в приложение IV, без никаква пренастройка за зареждането с гориво между двете изпитвания. След смяната на горивото, обаче, се допуска един подготвителен пробег чрез един ЕТС цикъл без снемане на замерванията. Изходният двигател се разработва преди изпитването, като се използва процедурата, определена в параграф 3 на допълнение 2 към приложение III.

4.1.5.1. Коефициентът на резултатите от изследваните емисии „r“ се определя, както следва:

4.2. Издаване на типово одобрение на ЕО с ограничено действие в гамата на на горивото

Ограничено типово одобрение на ЕО в гамата на горивото се издава при следните условия:

4.2.1. Одобрение за отработилите емисии от двигател, който работи с природен газ и предназначен за работа или в Н-gas гамата или в L-gas гамата.

Изходният двигател се изпитва за съответното еталонно гориво, както е посочено в приложение IV за съответната гама. Горивата са G R (гориво 1) и G23 (гориво 3), за Н-гамата от газове и G25 (гориво 2) и G23 (гориво 3) за L-гамата от газове. Изходният двигател отговаря на изискванията на настоящата директива без никаква пренастройка за зареждането с гориво между двете изпитвания. След смяната на горивото, обаче, се един подготвителен пробег ТС цикъл без снемане на замерванията. Изходният двигател се разработва преди изпитването, като се използва процедурата, определена в параграф 3 на допълнение 2 към приложение III.

4.2.1.1. Производителят може да поиска двигателят да се изпитва с трето гориво, вместо с G23 (гориво 3), когато факторът на изместване λ (Sλ) е между 0,89 (т.е. по-ниската гама на G23) и 1,19 (т.е. горната гама на G25), например когато гориво 3 се пусне на пазара. Резултатите от това изпитване могат да послужат за основа за оценяване на съответствието на производството.

4.2.1.2. Коефициентът на резултатите от изследваните емисии „r“ се определя, както следва:

или

и

4.2.1.3. При доставяне при клиента, двигателят трябва да носи етикет (виж параграф 5.1.5), който показва за коя гама на газ е одобрен двигателя.

4.2.2. Одобрение за отработилите емисии от двигателят, който работи с LPG и е предназначен за работа с една определена горивна смес

4.2.2.1. Изходният двигател отговаря на изискванията за емисиите на еталонните горива G R и G25, на природен газ, или на еталонните горива „А“ и „Б“ за LPG, както са определени в приложение IV. Между изпитванията се допуска фина настройка на горивната система. Такава фина настройка се състои от преградуиране на базата данни за зареждане с гориво, без да се извършват никакви промени в основната стратегия за контрол или в основната структура на базата данни. При необходимост се допуска подмяната на части, които имат пряко отношение към количеството горивен дебит (като дюзата за впръскване на гориво).

4.2.2.2. Производителят може да поиска двигателят да се изпитва с еталонните горива G25 и G23, в който случай типовото одобрение е единствено валидно съответно за газ от Н-гамата или L-гамата.

4.2.2.3. При доставяне на клиента, двигателят трябва да носи етикет (виж параграф 5.1.5), който показва за коя газова смес е калибриран двигателя.

4.3. Издаване на одобрение за отработилите емисии на член от семейството

4.3.1. С изключение на случая, описан в параграф 4.3.2, действието на одобряване на изходен двигател се разширява, за да включва всички членове на семейството, без допълнително изпитване за състава на горивото в рамките на гамата, за която изходния двигател е одобрен (в случай на двигателите, описани в параграф 4.2.2) или за същата гама на горивата (в случай на двигателите, описани в параграф 4.1 или 4.2), за които изходния двигател е одобрен.

4.3.2. Двигател за вторично изпитване

При подадено заявление за типово одобрение на двигател, или на превозно средство, по отношение на неговия двигател, този двигателят, който принадлежи към семейство двигатели, когато техническата служба определи, че по отношение на избрания изходен двигател, представеното заявление не представлява изцяло семейството двигател, определено в приложение I, допълнение 1, техническата служба също така може да избере да изпитва алтернативен и, при необходимост, допълнителен еталонен изпитвателен двигател.

4.4. Сертификат за типово одобрение

Сертификатът, който съответства на образеца, посочен в приложение VI, се издава в доказателство на одобрението, посочено в раздели 3.1, 3.2 и 3.3.

5. ОБОЗНАЧЕНИЯ ПО ДВИГАТЕЛЯ

5.1. Двигателят, който е одобрен като техническа единица, трябва да носи следните обозначения:

5.1.1. търговската марка или търговското име на производителя на двигателя;

5.1.2. търговското описание на производителя;

5.1.3. номерът на типовото одобрение на ЕО, предхождан от отличителната/ите буква/и или цифра/и на държавата, която издава типовото одобрение на ЕО (4);

5.1.4. при двигатели, захранвани с природен газ, трябва да се постави една от следните маркировки, след номера за типово одобрение на ЕО:

— Н, когато двигателят е одобрен и калибриран за газ в Н-гамата;

— L, когато двигателят е одобрен и калибриран за газ в L-гамата;

— HL, когато двигателят е одобрен и калибриран, като за газ в Н-гамата, така и в L-гамата;

— Н t , когато двигателят е одобрен и калибриран за специфична газова смес в Н-гамата на газта и може да се трансформира в друг специфичен газ в Н-гамата на газовете, посредством фината настройка на двигателя при зареждане с гориво;

— L t , когато двигателят е одобрен и калибриран за специфична газова смес в L-гамата на газта и може да се трансформира в друг специфичен газ в L-гамата на газовете, след фина настройка на двигателя при зареждане с гориво;

— HL, когато двигателят е одобрен и калибриран за специфична газова смес или в Н-гамата или L-гамата на газта и може да се трансформира в друг специфичен газ или в Н-гамата или L-гамата на газта, след фина настройка на двигателя при зареждане с гориво;

5.1.5. Етикетиране

Следните етикети се използват при двигателите, които се зареждат с NG и LPG гориво с типово одобрение с ограничено действие за гамата на горивото:

5.1.5.1. Съдържание

Трябва да се предостави следната информация:

При параграф 4.2.1.3 етикетът указва:

„ЕДИНСТВЕНО ЗА ПОЛЗВАНЕ С ПРИРОДЕН ГАЗ „Н“-ГАМА“. Според случая „Н“ се замествас „L“.

При параграф 4.2.2.3 етикетът указва:

„ЕДИНСТВЕНО ЗА ПОЛЗВАНЕ С УКАЗАНИЕ ЗА ПРИРОДЕН ГАЗ…“ или „ЕДИНСТВЕНО ЗА ПОЛЗВАНЕ С УКАЗАНИЕ ЗА ВТЕЧНЕН НЕФТЕН ГАЗ…“, според случая. Всичката информация в съответния/те етикет/и по приложение IV се представя заедно с информацията за отделните компоненти и норми, определени от производителя на двигателя.

Буквите и цифрите са високи най-малко 4 mm.

Забележка:

Когато липсата на пространство ограничава поставянето на етикети, може да се използва опростен код. В такъв случай, на лицата, които си пълнят горивния резервоар или извършват поддръжка или ремонт на двигателя, или на спомагателните му части, както и на контролиращите органи, се осигуряват леснодостъпни разяснителни бележки, които съдържат всичката гореспомената информация. Мястото и съдържанието на тези разяснителни бележки се определят по договаряне между производителя и одобряващия орган.

5.1.5.2. Свойства

Етикетите трябва да са трайни за срока на експлоатация на двигателя. Етикетите трябва да са ясно четливи и техните букви и цифри трябва да не могат да се изтриват. В допълнение, етикетите трябва да се поставят по устойчив за срока на експлоатация на двигателя начин, а премахването им е невъзможен без тяхното унищожаване или обезобразяване.

5.1.5.3. Местоположение

Етикетите трябва да се прикачват към такава част на двигателя, която е необходима за нормалното функциониране на двигателя, и която обикновено не се подменя по време на срока на експлоатация на двигателя. В допълнение, тези етикети трябва да се разположат, така че да са лесно възприемани визуално от средностатистическия човек след като двигателя е оборудван с всички спомагателни устройства, необходими за функционирането на двигателя.

5.2. В случай на заявление за типово одобрение на ЕО за тип превозно средство по отношение на неговия двигател маркировката, определена в раздел 5.1.5, също се поставя близо до отвора за пълнене с гориво.

5.3. В случай на заявление за типово одобрение на ЕО за тип превозно средство с одобрен двигател маркировката, определена в раздел 5.1.5, също се поставя близко до отвора за пълнене с гориво.

6. СПЕЦИФИКАЦИИ И ИЗПИТВАНИЯ

6.1. Общо

6.1.1. Оборудване за контрол на емисиите

6.1.1.1. Компонентите, които могат да повлияят на емисиите на газообразни и механични замърсители от дизелови двигатели и емисиите на газообразните замърсители от бензинови двигатели, трябва да са така предназначени, проектирани, сглобени и монтирани, за да осигурят, двигателя, при обичайна експлоатация, да отговаря на изискванията на настоящата директива.

6.1.2. Функции на оборудването за контрол на емисиите

6.1.2.1. Забранено е използването на устройство за управление и/или ирационална стратегия за контрол на емисиите.

6.1.2.2. Спомагателното устройство за управление може да се инсталиран на двигателя, или на превозното средство, при условие, че устройството:

— работи единствено извън условията, определени в параграф 6.1.2.4, или

— се активира само временно при условията, определени в параграф 6.1.2.4 с цел да предпазва двигателя от повреди, за да предпазва устройството за третиране на въздуха, за да контролира дима, студеното запалване или подгряване, или

— или се активира единствено от бордови сигнали с цел функционалната безопасност и осигуряване на стратегии за възстановяване на начално положение.

6.1.2.3. За двигателя се допуска контролно устройство, функция, система или мярка на двигателя, които функционират при условията, определени в раздел 6.1.2.4, и която водят до използването на различна или модифицирана стратегия за контрол на двигателя, в сравнение с тази, която обичайно се използва по време на приложимите цикъла емисионни изпитвания, ако при спазване изискванията на раздели 6.1.3 и/или 6.1.4, напълно се докаже, че мярката не намалява ефективността на системата за контрол на емисиите. При всички други случаи, тези устройства се считат за устройства за управление.

6.1.2.4. По смисъла на точка 6.1.2.2., определените условия за експлоатация при устойчиво състояние и преходни състояния са:

— надморска височина не повече от 1 000 m (или равностойно атмосферно налягане от 90 kPa),

— температура на околната среда в рамките на 283 до 303 К (10 до 30 °С),

— температура на охлаждащия агент на двигателя в рамките на 343 до 368 К (70 до 95 °С).

6.1.3. Специални изисквания за електронни системи за контрол на емисиите

6.1.3.1. Изисквания към документацията

Производителят предоставя пакета документи, който дава достъп до основната конструкция на системата и средствата, посредством които контролира изходните променливи, независимо дали този контрол е директен или индиректен.

Документацията се предоставя на две части:

а) официалният пакет документи, който се предоставя на техническата служба, когато се подава заявлението за типово одобрение, съдържа пълно описание на системата. Тази документация може да бъде кратка при условие, че представя доказателство, че всички изходни данни, които са позволени от матрицата, която е производна от обхвата за контрол на индивидуалните входни данни на агрегата, са идентифицирани. Тази информация се прилага към документацията, която се изисква в приложение 1, раздел 3;

б) допълнителен материал, който показва параметрите, които са модифицирани от спомагателното устройство за управление и граничните условия при които устройството функционира. Допълнителният материал включва описание на управляващата логика на горивната система, варианти на момента на запалване и точки на превключване по време на всички режими на работа. Допълнителният материал също така съдържа и обосновка за използването на спомагателни устройства за управление и включва допълнителен материал и изпитвателни данни, които показват ефекта върху отработилите емисии от всяко спомагателно устройство за управление, монтирано на двигателя или на превозното средство. Този допълнителен материал остава строго поверителен и се задържа от производителя, но се предоставя за проверка за извършване на типовото одобрение или по всяко време за срока на действието на типовото одобрение.

6.1.4. За де се провери дали някой вариант или мярка представлява устройство за управление или нерационална стратегия за контрол на емисиите, в съответствие с определенията, представени в раздели 2.29 и 2.31, органът, одобряващ типа и/или техническата служба, може да изиска допълнително изпитване за проверка за NO x , като се използва ЕТС, което може да се извърши в комбинация с изпитването за типово одобрение, или с процедурите за проверяване на съответствието на производството.

6.1.4.1. Като алтернатива на изискванията на допълнение 4 към приложение III, по време на изпитването за проверка на ЕТС, могат да се вземат проби на емисиите на NO x , като се използва неразреден отработил газ и се следват техническите предписания на ISO DIS 16183 от 15 октомври 2000 г.

6.1.4.2. За де се провери дали някой вариант или мярка представлява устройство за управление или нерационална стратегия за контрол на емисиите, в съответствие с определенията, посочени в раздели 2.29 и 2.31, се приема допълнителен интервал от 10 % по отношение на съответната пределна норма на NO x .

6.1.5. Преходни разпоредби за разширяване обхвата на одобрението на типа

6.1.5.1. Настоящият раздел се прилага единствено за нови двигатели с компресорно запалване и нови превозни средства, задвижвани с двигатели с компресорно запалване, които са типово одобрени според изискванията на ред „А“ на таблиците в раздел 6.2.1.

6.1.5.2. Като алтернатива на изискванията на раздели 6.1.3 и 6.1.4, производителят може да представи на техническата служба резултатите от изпитването за проверка на NO x , като се използва ЕТС, за двигател, който отговаря на характеристиките на изходния двигател, описани в приложение II, и като взима предвид изискванията на раздели 6.1.4.1 и 6.1.4.2. Също така, производителят представя писмена декларация, че двигателят не използва никакви устройства за управление или нерационални стратегии за контрол на емисиите, съгласно раздел 2 на настоящото приложение.

6.1.5.3. Производителят също така предоставя писмена декларация, че резултатите от изпитването за проверка на NO x , както и декларацията за изходния двигател, посочени в раздел 6.1.4, са също приложими за всички типови двигатели в рамките на семейството двигатели, описани в приложение II.

6.2. Спецификации относно емисиите на газообразни и механични замърсители и дим

За типовото одобрение по ред „А“ на таблиците в раздел 6.2.1, емисиите се определят с изпитванията ESC и ELR с конвенционални дизелови двигатели, включително тези, оборудвани със съоръжения за електронно впръскване на горивото, рециклиране на отработилите газове (EGR) и/или окислителни катализатори. Дизеловите двигатели, оборудвани със системи за последващо третиране на отработилите газове, включително с катализаторите NO x и /или уловители на механични частици, допълнително се подлагат на изпитването ЕТC.

За типовото одобрение по ред „Б1“ или „Б2“ или по ред „В“ на таблиците в раздел 6.2.1, емисиите се определят с изпитванията ESC, ELR и ЕТС.

За бензиновите двигатели, газообразните емисии се определят с изпитването ЕТС.

Процедурите за провеждане на изпитванията ESC и ELR са описани в приложение III, допълнение 1, а процедурата за ЕТС е описана в приложение III, допълнения 2 и 3.

Емисиите на газообразни и механични замърсители, при необходимост, и на дим, при необходимост, от двигателите, представени за изпитване, се измерват по описаните в приложение III, допълнение 4 методи. Приложение V описва препоръчителните аналитични системи за газообразните замърсители, препоръчителните системи за взимане на механични проби и препоръчителните системи за измерване на дим.

Техническата служба може да одобри други системи или анализатори, ако се установи, че те дават равностойни резултати за съответния изпитвателен цикъл. Определянето на равнозначността на системата се основава на изследването на съпоставимостта между 7 (или повече) двойки проби на разглежданата система и една от еталонните системи на настоящата директива. При механичните емисии, за еталонна система се признава единствено системата за разреждане на целия дебит. „Резултатите“ се отнасят до конкретната стойност на цикъла емисии. Изпитванията за съпоставимост се извършват в една и съща лаборатория, изпитвателна клетка и с един и същи двигател и е желателно да протичат едновременно. Критерият за еквивалентност се определя на ± 5 % средна съгласуваност на двойките проби. За въвеждане на нова система в директивата, определянето на еквивалентност се основава на изчисленията на повторяемост и възпроизводство, както е описано в ISO 5725.

6.2.1. Пределни стойности

Специфичната маса на емисиите на въглероден окис, общата маса на въглеводородите, масата на азотните оксиди и на механичните частици, определени от изпитването ESC и непрозрачността на дима, определена от изпитването ELR не трябва да превишават стойностите, представени в таблица 1.

Таблица 1

Пределни стойности — изпитвания ESC и ELR

Ред Маса на въглероден окис (CO) g/kWh Маса на въглеводороди (HC) g/kWh Маса на азотни оксиди (NO x ) g/kWh Маса на механични частици (PT) g/kWh Дим m–1 A (2000) 2,1 0,66 5,0 0,10 0,13 (5) 0,8 Б 1 (2005) 1,5 0,46 3,5 0,02 0,5 Б 2 (2008) 1,5 0,46 2,0 0,02 0,5 В (EEV) 1,5 0,25 2,0 0,02 0,15

При дизеловите двигатели, които се подлагат на допълнително ЕТС изпитване, и специално за бензиновите двигатели специфичните маси на въглероден окис, на ненаситени въглеводороди, на метан (когато е приложимо), на азотните оксиди и на механичните частици (когато е приложимо), не трябва да превишават стойностите, представени в таблица 2.

Таблица 2

Пределни стойности — изпитвания EТC

Ред Маса на въглероден окис (CO) g/kWh Маса на ненаситени въглеводороди (NMHC) g/kWh Маса на метан (CH4) (6) g/kWh Маса на азотни оксиди (NOx) g/kWh Маса на механични частици (PT) (7) g/kWh A (2000) 5,45 0,78 1,6 5,0 0,16 0,21 (8) Б 1 (2005) 4,0 0,55 1,1 3,5 0,03 Б 2 (2008) 4,0 0,55 1,1 2,0 0,03 В (EEV) 3,0 0,40 0,65 2,0 0,02

6.2.2. Измервания на въглеводорода на дизелови и бензинови двигатели

6.2.2.1. Производителят може да реши да измерва общата маса на въглеводородите (ОМВ) с ЕТС изпитване, вместо да измерва масата на ненаситените въглеводороди. В такъв случай нормата на общата маса на въглеводородите е същата, като тази, показана в таблица 2 за общата маса на ненаситените въглеводороди.

6.2.3. Специфични изисквания за дизелови двигатели

6.2.3.1. Специфичната маса на азотните оксиди, измерена при произволните контролни точки в рамките на зоната на контрол на изпитване ESC, не трябва да надвишава с повече от 10 % стойностите, въведени от непосредствените изпитвателни режими (справка приложение III, допълнение 1, раздели 4.6.2 и 4.6.3).

6.2.3.2. Стойността на дим при произволно честота на въртене на коляновия вал на ELR не трябва да надвишава най-високата стойност за дим на двете непосредствени изпитвания с повече от 20 %, или с повече от 5 % от пределната стойност, в зависимост, коя е по-високата стойност.

7. ИНСТАЛИРАНЕ ВЪРХУ ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО

7.1. Инсталирането на двигателя на превозното средство съответства на следните характеристики по отношение типовото одобрение на двигателя:

7.1.1. вакуумът при входа не надвишава това, определено за типово одобрените двигатели в приложение VI;

7.1.2. противоналягането на отработилите газове не надвишава това, определено за типово одобрените двигатели в приложение VI;

7.1.3. обема на изпускателната системи не се отклонява с повече от 40 % от определеното за типово одобрените двигатели в приложение VI;

7.1.4. мощността, консумирана за спомагателните устройства, необходими за функциониране на двигателя, не надвишава тази, определена за типово одобрените двигатели в приложение VI.

8. СЕМЕЙСТВО ДВИГАТЕЛИ

8.1. Параметри, определящи семейството двигатели

Семейството двигатели, определено от производителя на двигатели, може да се определи чрез неговите основни характеристики, които трябва да са еднакви за всички двигатели, принадлежащи към семейството. В определени случаи се допуска взаимодействие между повече параметри. Тези ефекти също трябва да се вземат предвид, за да се гарантира, че само двигателите със сходни характеристики на отработилите емисии са включени в семейството двигатели.

За да могат двигателите да се определят, че принадлежат към едно и също семейство двигатели, те трябва да притежават общите параметри, описани по-долу:

8.1.1. Горивен цикъл:

— двутактов

— четиритактов

8.1.2. Охлаждащ агент:

— въздух

— вода

— масло

8.1.3. За бензинови двигатели и двигатели с последващо третиране на емисиите:

— брой цилиндри (други дизелови двигатели с по-малък брой цилиндри от този на изходния двигател могат да се считат, че принадлежат към същото семейство двигатели, при условие че броячите на горивната система отчитат горивото за всеки отделен цилиндър).

8.1.4. Работен обем на отделния цилиндър:

— двигателите трябва да са в рамките на 15 %

8.1.5. Метод на пълнене с въздух:

— естествено пълнене

— свръхналягане

— свръхпълнене с охладител на въздуха

8.1.6. Тип/проект на горивната камера:

— предкамера

— вихрова камера

— неразделна камера

8.1.7. Клапани и отвори — конфигурация, размер и брой:

— цилиндрова глава

— цилиндрова преграда

— картер

8.1.8. Система на горивно впръскване (за дизелови двигатели):

— помпа-дюза

— редова помпа

— разпределителна помпа

— помпен елемент

— дюза на единицата

8.1.9. Горивна система (за бензинови двигатели):

— смесител

— индукция/ впръскване на бензин (моноточково/многоточково впръскване)

— впръскване на течност (моноточково/многоточково впръскване)

8.1.10. Система на запалване (за бензинови двигатели)

8.1.11. Други показатели:

— обогатяване на отработилите газове

— впръскване/ емулсия на вода

— впръскване на вторичен въздух

— охлаждане на въздуха за всръхпълнене

8.1.12. Последващо третиране на емисиите

— трилентов катализатор

— катализатор за оксидите

— редукционен катализатор

— термален реактор

— уловител на частици

8.2. Подбор на изходния двигател

8.2.1. Дизелови двигатели

Изходният двигател на семейството се избира, като се използва първоначалният критерий за най-високо ниво на подаване на гориво за такт, при заявената максимална скорост на момента на въртене. Когато два или повече двигателя заедно притежават този първоначален критерий, изходният двигател се избира, като се използва втория критерий за най-високото ниво на подаване на гориво за такт при номинално заявена максимална скорост на момента на въртене. При определени обстоятелства, одобряващият орган може да заключи, че най-лошият случай на норма на емисиите на семейството двигатели може да се определи, като се изпита втори двигател. Следователно, одобряващият орган може да избере допълнителен двигател за изпитване, на база на данните, които показват, че той може да притежава най-високото ниво на емисии от двигателите в семейството.

Ако двигателите от семейството притежават други променливи свойства, които биха могли да се считат, че влияят на отработилите емисии, тези свойства се определят и се отчитат при избора на изходния двигател.

8.2.2. Бензинови двигатели

Изходният двигател на семейството се избира, като се използва първичния критерий за най-голям работен обем. Когато два или повече двигателя заедно притежават този първичен критерий, изходният двигател се избира, като се използват вторичните критерии в следния ред:

— най-високо ниво на подаване на гориво за такт при заявена номинална мощност,

— най-бързо изпреварване на запалването,

— най-ниска норма на EGR,

— липса на въздушна помпа или нагнетател за ниско налягане.

При определени обстоятелства, одобряващият орган може да заключи, че най-лошият случай на норма на емисиите на семейството може да се определи, като се изпита втори двигател. Следователно, одобряващият орган може да избере допълнителен двигател за изпитване, на база данните, които показват, че той може да притежава най-високото ниво на емисии от двигателите в семейството.

9. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО

9.1. Мерките за осигуряване на съответствието на производството трябва да се предприемат съгласно изискванията на член 10 на Директива 70/156/ЕИО. Съответствие на производството се проверява въз основа на описанието в сертификата за типово одобрение, посочено в приложение VI към настоящата директива.

Раздели 2.4.2 и 2.4.3 на приложение Х към Директива 70/156/ЕИО се прилагат, когато компетентните органи не са доволни от процедурата за проверка на производителя.

9.1.1. Когато емисиите на замърсителите ще се измерват, а типовото одобрение на двигателя има вече едно или няколко разширения на обхвата на действие, изпитванията се извършват с двигателя/ите, описани в информационния пакет, отнасящ се до съответната емисия.

9.1.1.1. Съответствието на двигателя подлежи на изпитване за замърсители:

След като производителят предостави двигателя на органите, той не извършва никакви настройки по избрания двигател.

9.1.1.1.1. От серията се взимат произволно три двигателя. Двигателите, които се подлагат единствено на изпитванията ESC и ELR или само на изпитването ETC за типово одобрение по ред „А“ на таблиците в раздел 6.2.1, се подлежат на тези приложими изпитвания за проверка на съответствие на производство. Със съгласието на органа, всички други двигатели, които са типово одобрени по редици „А“, „Б 1“ или „Б 2“, или „В“ на таблиците в раздел 6.2.1, се подлагат или на цикъла изпитване ESC или ELR или на цикъла за изпитване EТC за проверка на съответствие на производство. Пределните стойности са представени в раздел 6.2.1 на настоящото приложение.

9.1.1.1.2. Изпитванията се извършват съгласно допълнение 1 към настоящото приложение, когато компетентният орган е удовлетворен от отклонението от производствения стандарт, представено от производителя в съответствие с приложение Х към Директива 70/156/ЕИО, която се отнася за моторните превозни средства и техните влекачи.

Изпитванията се извършват съгласно допълнение 2 към настоящото приложение, когато компетентният орган не е удовлетворен от отклонението от производствения стандарт, представено от производителя в съответствие с приложение Х към Директива 70/156/ЕИО, която се отнася за моторните превозни средства и техните влекачи.

Производителят може да поиска изпитванията да се провеждат съгласно допълнение 3 към настоящото приложение.

9.1.1.1.3. Въз основа изпитване на двигателя, посредством взимане на проби, производствената серия се приема, че има съответства, когато се постигне одобрително решение за всички замърсители, и че има несъответствие, когато има неодобрение за един замърсител в съответствие с изпитвателните критерии на съответното допълнение.

При одобрително решение за един замърсители, същото решение не може да се променя с никакви допълнителни изпитвания, провеждани за взимане на решение за други замърсители.

При неодобрително решение за всички замърсители, но при одобрително решение за един замърсител, се извършва изпитване върху друг двигател (виж фигура 2).

Когато не може да се вземе решение, производителят може по всяко време да вземе решение да се спре изпитването. В такъв случай се отчита неодобрение.

9.1.1.2. Изпитванията се извършват с новите произведени двигатели. Бензиновите двигатели се разработват, като се използва процедурата, определена в параграф 3 на допълнение 2 към приложение III.

9.1.1.2.1. Производителят, обаче, може да поиска изпитванията да се извършват върху дизелови или бензинови двигатели, които са били разработвани за по-дълъг срок, от този споменат в раздел 9.1.1.2, до максимум 100 часа. В такъв случай, процедурата за разработване се извършва от производителя, който предприема да не прави никакви настройки на тези двигатели.

9.1.1.2.2. Когато производителят поиска да извърши разработваща процедура съгласно раздел 9.1.1.2.1 тя може да се извърши за:

— всички изпитвани двигатели, или

— първият изпитван двигател, при който се определя коефициента на отделяне на емисии, както следва: — замърсяващите емисии се замерват между час нула и час „х“ за първия изпитван двигател, — коефициентът на отделяне на емисиите между час нула и час „х“ се изчислява за всеки замърсител: Емисии при час „х“/емисии при нула час. Той може да е по-малко от едно. Следващите двигатели не се подлагат на подготвителна процедура, но техните емисии при час нула се коригират с коефициента на отделяне.

В такъв случай стойностите, които се отчитат, са:

— стойностите при час „х“ за първия двигател,

— стойностите при час нула, умножени по коефициента на отделяне за останалите двигатели.

9.1.1.2.3. За дизелови и LPG двигатели всички тези изпитвания могат да се провеждат с горивото, предлагано на пазара. Производителят, обаче, може да поиска да се използват еталонните горива, описани в приложение IV. Това означава провеждането на изпитванията, описани в раздел 4 на настоящото приложение, с най-малко две еталонни горива за всеки бензинов двигател.

9.1.1.2.4. За NG двигатели всички тези изпитвания могат да се провеждат с горивото, предлагано на пазара, по следния начин:

— за двигателите, белязани с „Н“, с търговско гориво от Н-гамата (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,00),

— за двигателите, белязани с „L“, с търговско гориво от L-гамата (1,00 ≤ Sλ ≤ 1,19),

— за двигателите, белязани с „НL“, с търговско гориво от пределната гама на фактора на изместване λ (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,19).

Производителят, обаче, може да поиска да се използват еталонните горива, описани в приложение IV. Това означава да се проведат изпитванията, описани в раздел 4 на настоящото приложение.

9.1.1.2.5. В случай на спор, предизвикан от несъответствие на бензиновите двигатели с използваното търговско гориво, изпитванията се провеждат с еталонното гориво, с което изходният двигател е бил изпитван, или с вероятното гориво 3, определено в параграфи 4.1.3.1 и 4.2.1.1, с което изходният двигател е бил изпитван. Тогава резултатът трябва да се преобразува, като се преизчисли с прилагане на съответния/те фактор/и „r“, „ra“ или „rb“, както е описано в параграфи 4.1.4, 4.1.5.1 и 4.2.1.2. Когато стойностите на „r“, „ra“ или „rb“ са по-малки от 1, не се прилагат никакви корекции. Измерените резултати и изчисленията трябва да докажат, че двигателят отговаря на пределните стойности за всички съответстващи горива (горива 1, 2 и при необходимост гориво 3 за двигатели с природен газ и горива „А“ и „Б“ за двигатели с LPG).

Изпитванията за съответствие на производството на бензинов двигател, предназначен за работа с една определена горивна смес, се извършват с горивото, за което двигателят е калибриран.

Фигура 2

Схема на изпитването за съответствие на производството

(1) ОВ L 76, 6.4.1970 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2003/76/ЕО на Комисията (ОВ L 206, 15.8.2003 г., стр. 29).

(2) ОВ L 375, 31.12.1980 г., стр. 46. Директива, последно изменена с Директива 1999/99/ЕО на Комисията (ОВ L 334, 28.12.1999 г., стр. 32).

(3) ОВ L 42, 23.2.1970 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2004/104/ЕО на Комисията (ОВ L 337, 13.11.2004 г., стр. 13).

(4) 1 = Германия, 2 = Франция, 3 = Италия, 4 = Нидерландия, 5 = Швеция, 6 = Белгия, 7 = Унгария, 8 = Чешка република, 9 = Испания, 11 = Обединеното кралство, 12 = Австрия, 13 = Люксембург, 17 = Финландия, 18 = Дания, 20 = Полша, 21 = Португалия, 23 = Гърция, 24 = Ирландия, 26 = Словения, 27 = Словакия, 29 = Естония, 32 = Латвия, 36 = Литва, 49 = Кипър, 50 = Малта.

(5) За двигатели с работен ходов обем на двигателя по-малък от 0,75 dm3 на цилиндър и номинална честота на въртене над 3 000 min–1.

(6) Само за двигатели работещи с природен газ.

(7) Неприложимо за двигатели, зареждани с газ на етап „А“ и на етапи „Б1“ и „Б2“.

(8) За двигатели с работен ходов обем на двигателя по-малък от 0,75 дм3 на цилиндър и номинална честота на въртене над 3 000 min–1.

Допълнение 1

ПРОЦЕДУРА ЗА ИЗПИТВАНЕ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО, КОГАТО ОТКЛОНЕНИЕТО ОТ СТАНДАРТА Е ЗАДОВОЛИТЕЛНО

1. Настоящото допълнение описва процедурата, която се използва за проверяване съответствието на производството за емисиите на замърсители, когато отклонението от стандарта на продукцията на производителя е задоволително.

2. С минимален брой от три пробни двигателя, процедурата по вземане на проби се организира така, че вероятността серията да бъде одобрена при изпитването с 40 % от двигателите дефектни, е 0,95 (риск на производителя = 5 %), докато вероятността серията да бъде одобрена с 65 % от двигателите дефектни е 0,10 (риск на потребителя = 10 %).

3. Използва се следната процедура за всеки от замърсителите, представена в раздел 6.2.1 на приложение I (виж фигура 2): Легенда: L = натуралният логаритъм на пределната стойност за замърсителя; χ i = натуралният логаритъм на измерването за i-ския двигател от мострата; s = приблизителна оценка за отклонението от производствения стандарт (след снемане на натуралния логаритъм на измерването; n = текущият брой на пробите.

4. За всяка проба, сумата на стандартизираните отклонения от допуска се изчислява със следната формула:

5. Тогава: — е постигнато решение за одобрение за замърсителя, ако статистическият резултат от изпитването е по-голям от номера на броя на пробните двигатели, който е необходим за взимане на решение за одобрение, даден в таблица 3, — е постигнато решение за неодобрение за замърсителя, ако статистическият резултат от изпитването е по-малък от номера на броя на пробните двигатели, който е необходим за взимане на решение за неодобрение, даден в таблица 3, — в противен случай се изпитва допълнителен двигател, съгласно раздел 9.1.1.1 на приложение 1, а изчислителната процедура се прилага към пробната бройка, увеличена с още една единица.

Таблица 3

Номера за одобряване или неодобряване на схемата за взимане на проби по допълнение 1

Минимален брой пробни двигатели: 3

Кумулативен брой изпитвани двигатели (брой пробни двигатели) № за взимане на одобрително решение А n № за взимане на неодобрително решение Б n 3 3,327 –4,724 4 3,261 –4,790 5 3,195 –4,856 6 3,129 –4,922 7 3,063 –4,988 8 2,997 –5,054 9 2,931 –5,120 10 2,865 –5,185 11 2,799 –5,251 12 2,733 –5,317 13 2,667 –5,383 14 2,601 –5,449 15 2,535 –5,515 16 2,469 –5,581 17 2,403 –5,647 18 2,337 –5,713 19 2,271 –5,779 20 2,205 –5,845 21 2,139 –5,911 22 2,073 –5,977 23 2,007 –6,043 24 1,941 –6,109 25 1,875 –6,175 26 1,809 –6,241 27 1,743 –6,307 28 1,677 –6,373 29 1,611 –6,439 30 1,545 –6,505 31 1,479 –6,571 32 –2,112 –2,112

Приложение 2

ПРОЦЕДУРА ЗА ИЗПИТВАНЕ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО, КОГАТО ОТКЛОНЕНИЕТО ОТ СТАНДАРТА Е НЕЗАДОВОЛИТЕЛНО ИЛИ ЛИПСВА ИНФОРМАЦИЯ

1. Настоящото допълнение описва процедурата, която се използва за проверяване съответствието на производството за емисиите на замърсители, когато отклонението от стандарта на продукцията на производителя е незадоволително или липсва информация.

2. С минимален брой от три пробни двигателя, процедурата по вземане на проби се организира така, че вероятността серията да бъде одобрена при изпитването с 40 % от двигателите дефектни, е 0,95 (риск на производителя = 5 %), докато вероятността серията да бъде одобрена с 65 % от двигателите дефектни, е 0,10 (риск на потребителя = 10 %).

3. Стойностите на замърсителите, представени в раздел 6.2.1 на приложение 1, се считат, че са логаритмически нормално разпределени и трябва да се трансформират, като се вземат техните натурални логаритми. Нека m0 и m обозначават съответния максимален и минимален брой пробни двигатели (m0 = 3 и m = 32) и нека „n“ обозначава текущия брой на пробите.

4. Ако натурални логаритми на стойностите, измерени в сериите са χ1, χ2, … χ i , а L е натуралният логаритъм на пределната стойност за замърсителя, се определя, като: и

5. Таблица 4 показва стойностите за взимане на номера за решение за одобрение (А n ) и неодобрение (Б n ), в сравнение с текущия брой на пробите. Статистическият резултат от изпитването е коефициента: и се използва за определяне дали серията е одобрена или не, както следва: за m0 ≤ n ≤ m: — одобрява серията, ако — не одобрява серията, ако — извършва друго измерване, ако .

6. Забележки Следните рекурсивни формули са подходящи за изчисляване последователните стойности на изпитвателната статистика:

Таблица 4

Номерата за одобряване или неодобряване по схемата за взимане на проби по допълнение 2

Минимален брой на проби: 3

Кумулативен брой изпитвани двигатели (брой пробни двигатели) № за взимане на одобрително решение А n № за взимане на неодобрително решение Б n 3 –0,80381 16,64743 4 –0,76339 7,68627 5 –0,72982 4,67136 6 –0,69962 3,25573 7 –0,67129 2,45431 8 –0,64406 1,94369 9 –0,61750 1,59105 10 –0,59135 1,33295 11 –0,56542 1,13566 12 –0,53960 0,97970 13 –0,51379 0,85307 14 –0,48791 0,74801 15 –0,46191 0,65928 16 –0,43573 0,58321 17 –0,40933 0,51718 18 –0,38266 0,45922 19 –0,35570 0,40788 20 –0,32840 0,36203 21 –0,30072 0,32078 22 –0,27263 0,28343 23 –0,24410 0,24943 24 –0,21509 0,21831 25 –0,18557 0,18970 26 –0,15550 0,16328 27 –0,12483 0,13880 28 –0,09354 0,11603 29 –0,06159 0,09480 30 –0,02892 0,07493 31 –0,00449 0,05629 32 –0,03876 0,03876

Допълнение 3

ПРОЦЕДУРА ЗА ИЗПИТВАНЕ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО ПРИ ПОИСКВАНЕ ОТ СТРАНА НА ПРОИЗВОДИТЕЛЯ

1. Настоящото допълнение описва процедурата, която се използва за проверяване, по искане на производителя, съответствието на производството за емисиите на замърсители.

2. С минимален брой от три двигателя, процедурата по вземане на проби се организира така, че вероятността дадена серия да бъде одобрена при изпитването с 30 % дефектни двигатели, е 0,90 (риск на производителя = 10 %), докато вероятността серията със 65 % от двигателите дефектни да бъде одобрена, е 0,10 (риск на потребителя = 10 %).

3. Използва се следната процедура за всеки от замърсителите, представена в раздел 6.2.1 на приложение I (виж фигура 2): Легенда: L = натуралният логаритъм на пределната стойност за замърсителя; χi = натуралният логаритъм на измерването за i-ския двигател от мострата; n = текущият брой на пробите.

4. За пробата се изчислява статистиката от изпитването, която дава количествен израз на броя на несъответстващите двигатели, т.е. xi ≥ L.

5. Тогава: — ако статистическият резултат от изпитването е по-малък или равен на номера на броя на пробните двигатели, който е необходим за взимане на решение за одобрение, даден в таблица 5, е постигнато решение за одобрение за замърсителя, — ако статистическият резултат от изпитването е по-голям от номера на броя на пробните двигатели, който е необходим за взимане на решение за неодобрение, даден в таблица 5, е постигнато решение за неодобрение за замърсителя, — в противен случай се изпитва допълнителен двигател, съгласно раздел 9.1.1.1 на приложение 1, а изчислителната процедура се прилага към пробната бройка, увеличена с една единица. Броят на одобрителните и неодобрителните решения в таблица 5 се изчисляват по Международния стандарт ISO 8422/1991.

Таблица 5

Номера за одобряване или неодобряване на схемата за взимане на проби по допълнение 3

Минимален брой пробни двигатели: 3

Кумулативен брой изпитвани двигатели (брой пробни двигатели) № за взимане на одобрително решение № за взимане на неодобрително решение 3 — 3 4 0 4 5 0 4 6 1 5 7 1 5 8 2 6 9 2 6 10 3 7 11 3 7 12 4 8 13 4 8 14 5 9 15 5 9 16 6 10 17 6 10 18 7 11 19 8 9

ПРИЛОЖЕНИЕ II

Допълнение 1

Приложение 2

ОСНОВНИ ХАРАКТЕРИСТИКИ НА СЕМЕЙСТВО ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА

Допълнение 3

Допълнение 4

ОСНОВНИ ХАРАКТЕРИСТИКИ НА ЧАСТИТЕ, ОТНАСЯЩИ СЕ ДО ДВИГАТЕЛЯ НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО

ПРИЛОЖЕНИЕ III

ИЗПИТВАТЕЛНА ПРОЦЕДУРА

1. ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ

1.1. Настоящото приложение описва методите за определяне емисиите на газообразни смеси, механични частици и дима от двигателите, които се изпитват. Описани са три изпитвателни цикъла, които се прилагат съгласно изискванията на приложение I, раздел 6.2: — ESC, който се състои от устойчив цикъл с 13 режима, — ELR, който се състои от преходни стъпки на натоварване при различна честота на въртене на коляновия вал на двигателя,, които са неразделна част от изпитвателната процедура и се провеждат едновременно, — ЕТС, който се състои от преходни режими, които се прилагат последователно секунда по секунда.

1.2. Изпитването се провежда, като двигателят се инсталира на изпитвателния стенд и се свързва към динамометъра.

1.3. Принцип на извършване на измерванията

Емисиите на отработилите газове от двигателя, които се измерват, включват газообразни смеси (въглероден окис, обща маса на въглеводородите, за дизеловите двигатели само по изпитването ESC; ненаситени въглеводороди, за дизелови и бензинови двигатели само по изпитването ЕТС; метан, за бензинови двигатели само по изпитването ЕТС и азотни оксиди), механични частици (само за дизелови двигатели) и дим (за дизелови двигатели само по изпитването ELR). В допълнение, често се използва въглероден двуокис, като трасиращ газ при определяне съотношението на разреждане на системите за разреждане на част от или целия дебит. Добрата инженерна практика препоръчва общите измервания на въглероден двуокис, като отлично средство за разкриване на проблеми с измерванията по време на изпитвателните пробези.

1.3.1. Изпитване ESC

По време на изпълняване на предписаната поредица от функционални изисквания за подгряване на двигателя, стойностите на гореспоменатите отработили емисии се проверяват постоянно, като се взимат проби на неразредените отработили газове. Изпитвателният цикъл се състои от редица режими на развиване на честотите на въртене и скоростите, които покриват обичайния функционален обхват на дизеловите двигатели. При всеки режим, се определя концентрацията на всеки газообразен замърсител, потока на отработилите газове и изходната мощност, а измерените стойности се анализират. Пробата на механичните частици се разрежда с въздух, кондициониран към околната среда. Взима се една проба за цялата изпитвателна процедура и се събира върху съответните филтри. Граммолите на всеки замърсител, излъчвани на киловатчас, се изчисляват съгласно допълнение 1 към настоящото приложение. Допълнително, при три изпитвателни точки (1) в зоната на контрол, избрани от Техническата служба, се измерва NOx, а измерените стойности се сравняват със стойностите, изчислени при режимите на изпитвателния цикъл, които са в обхвата на избраните точки за изпитване. Контролната проверка за NOx осигурява ефективността за контрол на емисиите от двигателя в рамките на обичайния обхват на работа на двигателя.

1.3.2. Изпитване ELR

По време на изпълняване на предписаното изпитване за чувствителност към натоварването, димът от подгрят двигател се определя с димомер. Изпитването се провежда, като се натоварва двигателя при постоянна честота на въртене на двигателя при честота на въртене на коляновия вал от 10 % до 100 % при три различни натоварвания на двигателя. В допълнение се провежда изпитване при четвърти етап на натоварване, избран от Техническата служба (1), а стойността се оценява спрямо предходните етапи на натоварване. Върхът на стойността на дима се определя, като се използва осредняващ алгоритъм, съгласно допълнение 1 към настоящото приложение.

1.3.3. Изпитване ЕТС

По време на изпълняване на предписания краткотраен цикъл от функционални изисквания за подгряване на двигателя, който е базиран основно на схемите на пробега на специфичните за типа пътища двигатели с голямо натоварване, инсталирани на камиони и автобуси, гореспоменатите замърсители се проверяват след като общите отработили газове се разреждат с въздух, кондициониран към околната среда. Като се използва момента на въртене на двигателя и сигналите от динамометъра на двигателя с обратна информация за честотата на въртене, мощността се интегрира по отношение на времето на цикъла, което дава показания за ефективността на двигателя за цикъла. За цикъла, концентрацията на NOx и НС се определят чрез интегриране на сигнала от анализатора. Концентрацията на СО, СО2 и NMHC се определят чрез интегриране на сигналите от анализатора или чрез взимане на проба в торба. За механичните частици се събира пропорционална проба върху подходящи филтри. Нормата на поток на разредените отработили газове се определя за цикъла, с цел да се изчислят стойностите на масата на емисиите на замърсителите. За да се изчислят граммолите на всеки замърсител, излъчвани на киловатчас, стойностите на масата на емисиите се отнасят към ефективността на двигателя, съгласно допълнение 2 към настоящото приложение.

2. ИЗПИТВАТЕЛНИ УСЛОВИЯ

2.1. Условия за изпитване на двигателя

2.1.1. Измерват се абсолютната температура (Тa) на въздуха на двигателя при смукателния отвор на двигателя, изразена в Келвин, и атмосферното налягане на сухия въздух (рs), изразено в kPa, а параметърът F се определя съгласно следните изисквания: а) за дизелови двигатели: Двигатели с естествена смукателна вентилация и механичен турбокомпресор: Двигателите с турбогенератори, с или без охлаждане на постъпващия въздух: б) за бензинови двигатели:

2.1.2. Проверка на изпитването

За да бъде признато едно изпитване за валидно, параметърът F трябва да отговаря на следните изисквания:

2.2. Двигатели с компресорно въздушно охлаждане

Температурата на въздуха на компресора се отчита и трябва да е най-малко 293 К (20 °С), при заявената максимална мощност за честотата на въртене на двигателя и при пълно натоварване в рамките на ± 5 К от максималната температура на въздуха на турбокомпресора, съгласно приложение II, допълнение 1, раздел 1.16.3. Температурата на охлаждащия агент е най-малко 293 К (20 °С).

Когато се използва изпитвателна система със стенд или външен вентилатор, температурата на въздуха след компресора е до ± 5 К от максималната температура на въздуха на турбокомпресора, съгласно приложение II, допълнение 1, раздел 1.16.3, при честотата на въртене на коляновия вал, заявена за максималната мощност и пълното натоварване. Настройките на компресорното охлаждане с въздух, които отговарят на гореспоменатите условия, се използват по време на целия изпитвателен цикъл.

2.3. Система на двигателя за пълнене с въздух

Използва се система за пускане на въздух, която представлява система за ограничаване на въздушния приток до ± 100 Ра от горната гра