ПРЕВОД
КОНВЕНЦИЯ ЗА КОМПЕТЕНТНОСТТА ,ПРИЛОЖИМОТО ПРАВО ,ПРИЗНАВАНЕТО ,
ИЗПЪЛНЕНИЕТО И СЪТРУДНИЧЕСТВОТО ВЪВ ВРЪЗКА С РОДИТЕЛСКАТА ОТГОВОРНОСТ И
МЕРКИТЕ ЗА ЗАКРИЛА НА ДЕЦАТА
(сключена на 19октомври 1996 г.)
Страните ,подписали настоящата конвенция ,
имайки предвид нуждата от подобряване закрилата на децата в отношенията с международен характер ,
желаейки да избегнат стълкновенията между техните правни системи в материята на компетентността ,приложимото право ,
признаването и изпълнението на мерките за закрила на децата ,
напомняйки значимостта на международното сътрудничество за закрилата на децата ,
потвърждавайки първостепенното значение на висшия интерес на детето ,
отбелязвайки ,че Конвенцията от 5октомври 1961 г.относно компетентността на органите и приложимото право в
областта на закрилата на непълнолетните се нуждае от ревизия ,
желаейки да установят общи разпоредби в съответствие с Конвенцията на Обединените нации за правата на детето от
20ноември 1989 г.,
се споразумяха за приемането на следните разпоредби :
ГЛАВА I
ПРИЛОЖНО ПОЛЕ НА КОНВЕНЦИЯТА
Член 1
1.Целите на настоящата конвенция са :
а)да определи държавата ,чиито органи имат компетентност да
вземат мерки ,насочени към закрила личността или имуще -
ството на детето ;
б)да определи приложимото право ,което следва да се прилага
от тези органи при упражняване на тяхната компетентност ;
в)да определи приложимото право при родителската отго -
ворност ;
г)да осигури признаването и изпълнението на мерките за
закрила във всички договарящи държави ;
д)да установи необходимото сътрудничество между органите на
договарящите държави за постигане целите на конвенцията .
2.За целите на настоящата конвенция терминът „родителска
отговорност “включва родителска власт или всяка другааналогична властова връзка ,която определя правата ,право -
мощията и отговорностите на родителите ,настойниците или
другите законни представители по отношение личността или
имуществото на детето .
Член 2
Конвенцията се прилага спрямо деца от момента на раждането
им до навършване на 18години .
Член 3
Мерките ,посочени в член 1,могат по -специално да се отнасят
до:
а)предоставяне ,упражняване ,лишаване или ограничаване на
родителската отговорност ,както и нейното делегиране ;
б)правото на упражняване на родителските права ,включително
права ,отнасящи се до грижата за личността на детето ,ип о -
специално правото на определяне на неговото местопреби -
ваване ,както и правото на лични отношения ,включително
правото на отвеждане на детето за определен период на място ,
различно от обичайното му местопребиваване ;BG 11.6.2008 г. Официален вестник на Европейския съюз L 151/39
в)настойничество ,попечителство или други сходни институти ;
г)определянето и функциите на лицето или органа ,натоварени
да се грижат за личността или имуществото на детето ,да го
представляват или да го подпомагат ;
д)настаняването на детето в приемно семейство или институция
или осигуряване на грижи за детето чрез kafala или друг
подобен институт ;
е)надзор от страна на държавните органи по отношение
грижите за детето ,полагани от лицето ,на което е поверено
детето ;
ж)управлението ,запазването или разпореждането с имуществото
на детето .
Член 4
Конвенцията не се прилага за :
а)установяването или оспорването на произхода ;
б)решението за осиновяване ,подготвителните мерки ,както и
унищожаването и прекратяването на осиновяването ;
в)имената на детето ;
г)еманципацията ;
д)задълженията за издръжка ;
е)попечителството или наследяването ;
ж)социалното осигуряване ;
з)мерките от общ характер по въпросите на образованието или
здравето ;
и)мерките ,взети във връзка с престъпления ,извършени от деца ;
й)решения за правото на убежище и в областта на имиграцията .
ГЛАВА II
КОМПЕТЕНТНОСТ
Член 5
1.Съдебните или административните органи на договарящата
държава ,в която детето има обичайно местопребиваване ,имат
компетентност да вземат мерки за закрила на личността илиимуществото на детето .
2.По силата на член 7,в случай на промяна на обичайното
местопребиваване на детето в друга договаряща държава ,компе -тентност имат органите на държавата ,в която е новото обичайно
местопребиваване на детето .
Член 6
1.При деца бежанци и деца ,които са изселени в друга
държава поради безредици в тяхната собствена държава ,
органите на договарящата държава ,на територията на която се
намират децата в резултат на тяхното изселване ,имат компетент -
ността ,посочена в член 5,параграф 1.
2.Разпоредбите на предходния параграф са приложими също
и за деца ,чието обичайно местопребиваване не може да бъде
установено .
Член 7
1.В случай на незаконно прехвърляне или задържане на
детето органите на договаряща държава ,в която детето е
имало обичайно местопребиваване непосредствено предипрехвърлянето или задържането ,запазват своята компетентност
до момента ,когато детето придобие обичайно местопребиваване
в друга държава ,и
а)всяко лице ,институция или друг орган ,на който е предос -
тавено правото на упражняване на родителски права ,са
изразили съгласие с прехвърлянето или задържането ,или
б)детето е пребивавало в тази друга държава най -малко една
година след като лицето ,институцията или органът ,имащи
право да упражняват родителски права ,узнаят или е следвало
да узнаят за местонахождението на детето и в този периодникаква молба за неговото връщане не е подадена иразгледана ,и детето се е интегрирало в новата си среда .
2.Прехвърлянето или задържането на детето следва да се
смята за незаконно ,когато :
а)то е в нарушение на правото на упражняване на родителските
права ,предоставени на лице ,институция или всеки друг
орган ,самостоятелно или съвместно ,съгласно законодател -
ството на държавата ,в която детето е имало обичайното си
местопребиваване непосредствено преди прехвърлянето или
задържането ;и
б)към момента на прехвърлянето или задържането това право е
било ефективно упражнявано ,самостоятелно или съвместно ,
или е щяло да бъде упражнено ,ако тези събития не са
настъпили .
Правото на упражняване на родителски права ,посочено в буква
а),може да произтича от закона ,от съдебно или админи -
стративно решение или от споразумение ,което е в сила според
правото на тази държава .BG L 151/40 Официален вестник на Европейския съюз 11.6.2008 г.
3.Докато органите ,посочени в параграф 1,запазват своята
компетентност ,органите на договарящата държава ,в която е
прехвърлено детето или в която то е задържано ,могат да
вземат само такива спешни мерки по силата на член 11,
каквито са необходими за закрила на личността или имуще -
ството на детето .
Член 8
1.По изключение ,ако органът на договарящата държава ,
който има компетентност по член 5или 6,смята ,че органът
на друга договаряща държава би имал повече възможности вконкретния случай да прецени как най -добре да се защитят
интересите на детето ,той може :
—да замоли орган пряко или с помощта на централния орган
на своята държава да приеме компетентността относномерките за закрила ,каквито смята за необходими ,или
—да отложи да се произнесе и да покани страните по делото
да подадат такава молба пред органа на другата държава .
2.Договарящите държави ,чиито органи могат да бъдат
замолени при условията ,предвидени в предходния параграф ,са:
а)държавата ,чийто гражданин е детето ;
б)държавата ,в която се намира имуществото на детето ;
в)държавата ,чиито органи са сезирани с молба за развод или за
фактическа раздяла на родителите на детето ,или за унищо -
жаване на техния брак ;
г)държавата ,с която детето има тясна връзка .
3.Органите могат да разменят мнения .
4.Замоленият или сезираният орган съгласно параграф 1
може да приеме компетентността ,предоставена от органа ,
имащ компетентност по силата на член 5или 6,ако той
прецени ,че това би било във висш интерес на детето .
Член 9
1.Ако органите на договарящите държави ,посочени в член
8,параграф 2,сметнат ,че имат повече възможности в
конкретния случай да съобразят как най -добре да се защити
висшият интерес на детето ,те могат :
—да замолят компетентния орган на договарящата държава ,в
която е обичайното местопребиваване на детето ,пряко или
посредством централния ѝ орган ,да им се позволи да
упражняват компетентност за вземане на мерките зазакрила ,каквито те смятат за необходими ,или—да поканят страните по делото да представят такава молба
пред органа на договарящата държава ,в която е обичайното
местопребиваване на детето .
2.Органите могат да разменят мнения .
3.Органът ,който инициира подаването на молбата ,може да
упражнява своята компетентност на мястото на органа на дого -
варящата държава ,в която е обичайното местопребиваване на
детето ,само ако последният е приел молбата .
Член 10
1.Безда се нарушават раз поредбите на членове от 5до9,
органите на дадена договаряща държава при упражняването насвоята компетентност при разглеждане на молби за развод илифактическа раздяла на родителите на дете ,което има постоянно
местопребиваване в друга договаряща държава ,или за унищо -
жаване на техния брак могат ,ако законът на държавата допуска
това ,да вземат мерки ,насочени към закрила на личността или
имуществото на детето ,ако:
а)в момента на започването на производството поне един от
родителите на детето има обичайно местопребиваване в тазидържава и единият от тях има родителската отговорност къмдетето ,и
б)компетентността на тези органи да вземат такива мерки е
приета от родителите ,както и от всяко друго лице ,на
което е възложена родителската отговорност към детето ,и
това е в съответствие с висшия интерес на детето .
2.Компетентността ,предвидена в параграф 1,за вземане на
мерки за закрила на детето се прекратява веднага с влизане всила на решението ,уважаващо или отхвърлящо молбата за
развод ,фактическата раздяла или унищожаването на брака ,
или ако процесът е прекратен на друго основание .
Член 11
1.Във всички спешни случаи органите на всяка договаряща
държава ,на чиято територия се намира детето или неговото
имущество ,са компетентни да вземат необходими мерки за
закрила .
2.Мерките ,взети по силата на параграф 1,по отношение на
дете,което има обичайно местопребиваване в договаряща
държава ,преустановяват своето действие веднага щом компе -
тентните органи ,които имат компетентност по силата на
членове от 5до10,вземат необходимите според случая мерки .
3.Мерките ,взети по силата на параграф 1по отношение на
дете,което има обичайно местопребиваване в недоговаряща
държава ,преустановяват своето действие във всяка договаряща
държава веднага щом необходимите според случая мерки ,взети
от органите на друга държава ,са признати в съответната дого -
варяща държава .BG 11.6.2008 г. Официален вестник на Европейския съюз L 151/41
Член 12
1.При спазване на случаите по член 7органите на дого -
варяща държава ,на чиято територия се намира детето или
неговото имущество ,са компетентни да вземат мерки за
закрила личността или имуществото на детето ,които имат
временен характер и се прилагат на територията на тазидържава ,доколкото такива мерки не са несъвместими с
мерките ,вече предприети от органите на основание членове от
5до10.
2.Мерките ,взети по силата на предходния параграф ,по
отношение на дете ,което има обичайно местопребиваване в
договаряща държава ,преустановяват своето действие веднага
щом компетентните по силата на членове от 5до10органи
са се произнесли по отношение на мерките за закрила ,които
могат да се постановят според случая .
3.Взетите на основание параграф 1мерки по отношение на
дете,което има обичайно местопребиваване в недоговаряща
държава ,преустановяват своето действие в договарящата
държава ,в която са взети ,веднага щом мерките ,постановени
според случая от органите на друга държава ,се признаят във
въпросната договаряща държава .
Член 13
1.Органите на договаряща държава ,които на основание
членове от 5до 10са компетентни да вземат мерки за
закрила на личността или имуществото на детето ,следва да се
въздържат от постановяването им ,ако по време на започване на
производството са поискани съответстващи мерки от органите надруга договаряща държава ,притежаваща също компетентност на
основание членове от 5до10,които все още са в процес на
разглеждане .
2.Разпоредбата на предходния параграф не се прилага ,ако
органите ,пред които първоначално е подадена молбата за мерки ,
са се отказали от своята компетентност .
Член 14
Мерките ,взети съгласно членове от 5до10,остават в сила ,дори
ако след промяна на условията е отпаднало основанието закомпетентността на органите ,които са ги взели ,докато
съответните компетентни органи по конвенцията не са гипроменили ,заменили или прекратили .
ГЛАВА III
ПРИЛОЖИМО ПРАВО
Член 15
1.При упражняването на своята компетентност според разпо -
редбите на глава IIорганите на договарящите държави прилагат
собственото си право .
2.От друга страна ,доколкото закрилата на личността или
имуществото на детето изисква това ,в изключителни случаи те
могат да прилагат или да вземат предвид закона на другадържава ,с която конкретният случай е тясно свързан .3.Ако детето промени обичайното си местопребиваване в
друга договаряща държава ,правото на тази друга държава
определя от момента на настъпилата промяна условията заприлагане на мерките ,приети в държавата на предходното
обичайно местопребиваване .
Член 16
1.Възникването и прекратяването на родителската отго -
ворност по силата на закон ,безнамесата на съдебен или адми -
нистративен орган ,се определя от правото на държавата по
обичайното местопребиваване на детето .
2.Възникването и прекратяването на родителската отго -
ворност по силата на споразумение или едностранен акт ,без
намесата на съдебен или административен орган ,се определя
от правото на държавата на обичайното местопребиваване надетето към момента на влизане в сила на споразумението илиедностранния акт .
3.Родителската отговорност ,която е възникнала в съот -
ветствие с правото на държавата ,в която детето има обичайно
местопребиваване ,продължава да е в сила и след промяна на
това обичайно местопребиваване в друга държава .
4.Ако обичайното местопребиваване на детето се промени ,
възникването на родителската отговорност по силата на закон налице ,на което не е била вече възложена ,се определя от правото
на държавата ,в която е новото обичайно местопребиваване на
детето .
Член 17
Упражняването на родителската отговорност се определя от
правото на държавата по обичайното местопребиваване надетето .Ако обичайното местопребиваване на детето се
промени ,упражняването се определя от правото на държавата
на новото обичайно местопребиваване на детето .
Член 18
Родителската отговорност ,посочена в член 16,може да бъде
прекратена или условията за нейното упражняване да бъдатпроменени посредством мерки ,взети с оглед прилагането на
настоящата конвенция .
Член 19
1.Валидността на сделка ,сключена между трето лице и лице ,
което е имало право да действа като законен представител на
детето съгласно правото на държавата ,в която е сключена
сделката ,не може да бъде оспорвана и третото лице не може
да бъде подведено под отговорност поради единственотооснование ,че лицето не е имало право да действа като
законен представител на детето според приложимото право ,
посочено от разпоредбите на настоящата глава ,освен ако
третите лица са знаели или е следвало да знаят ,че родителската
отговорност се определя от това право .
2.Предходният параграф е приложим само ако сделката е
сключена между лица ,намиращи се на територията на една и
съща държава .BG L 151/42 Официален вестник на Европейския съюз 11.6.2008 г.
Член 20
Разпоредбите на настоящата глава са приложими и когато се
отнася за право на недоговаряща държава .
Член 21
1.В настоящата глава терминът „право “означава законодател -
ството ,което е в сила в дадена държава ,с изключение на стълк -
новителните норми .
2.От друга страна ,ако приложимото право по член 16е
това на една недоговаряща държава и ако стълкновителнитенорми на тази държава посочват като приложимо правото надруга недоговаряща държава ,приложимо е именно правото на
втората .Ако правото на тази друга недоговаряща държава не е
приложимо ,приложимо право е това ,което е посочено в член
16
Член 22
Приложимото право ,определено като такова от разпоредбите на
настоящата глава ,може да не се приложи само ако това
прилагане би било в очевидно противоречие с общественияред и като се има предвид висшият интерес на детето .
ГЛАВА IV
ПРИЗНАВАНЕ И ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 23
1.Взетите от органите на договаряща държава мерки се
признават по силата на закона във всички други договарящидържави .
2.Признаване може да бъде отказано :
а)ако мярката е била взета от орган ,чиято компетентност не е
произтичала от едно от основанията ,посочени в глава II;
б)ако мярката е била взета в рамките на съдебен или админи -
стративен процес ,безна детето да е била предоставена
възможност да бъде изслушано ,в нарушение с основните
принципи на замолената държава ,освен ако не се е касаело
за спешен случай ;
в)по молба на всяко лице ,което твърди ,че ако мярката бъде
предприета ,тя ще наруши неговата родителска отговорност ,
без на това лице да се даде възможност да бъде изслушано ,
освен ако не се е касаело за спешен случай ;
г)ако такова признаване е в очевидно противоречие с обще -
ствения ред в замолената държава ,имайки предвид висшия
интерес на детето ;
д)ако мярката е несъвместима с по -късно взета мярка в недого -
варяща държава ,в която детето има обичайно местопреби -ваване ,когато по -късната мярка подлежи на признаване в
замолената държава ;
е)ако не е спазена процедурата ,предвидена в член 33.
Член 24
Безда се нарушава член 23,параграф 1,всяко заинтересувано
лице може да подаде молба до компетентните органи на дого -
варяща държава да се произнесат относно признаване или
непризнаване на мярка ,взета в друга договаряща държава .
Процедурата се определя от правото на замолената държава .
Член 25
Органът на замолената държава е обвързан с установените факти ,
възоснова на които органът на държавата ,в която е взета
мярката ,е обосновал своята компетентност .
Член 26
1.Ако мерки ,взети в една договаряща държава и подлежащи
на изпълнение в нея ,следва да бъдат изпълнени в друга държава ,
при молба от заинтересувано лице те се обявяват за изпълняемиили регистрирани с цел изпълнение в тази държава в съот -
ветствие с предвидената в законодателството ѝ процедура .
2.Всяка договаряща държава прилага проста и бърза
процедура за обявяване на мерките за изпълняеми или реги -
стрирани с цел изпълнение .
3.Обявяването на мерките за изпълняеми или регистрирани с
цел изпълнение може да бъде отказано само по една отпричините ,посочени в член 23,параграф 2.
Член 27
Преразглеждане по същество на взетата мярка не се прави от
органа на замолената държава ,освен ако това не е необходимо
за прилагането на разпоредбите в предходните членове .
Член 28
Мерките ,взети в една договаряща държава и обявени за
изпълняеми или регистрирани с цел изпълнение в друга дого -
варяща държава ,се изпълняват в последната държава ,както ако
са взети от нейните органи .Изпълнението се осъществява в съот -
ветствие с правото на замолената държава предвид висшияинтерес на детето .
ГЛАВА V
СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 29
1.Всяка договаряща държава определя централен орган ,
който да бъде натоварен със задълженията ,произтичащи от
конвенцията за договарящата страна .BG 11.6.2008 г. Официален вестник на Европейския съюз L 151/43
2.Федералните държави ,държавите с повече от една правна
система или държавите ,които имат автономни териториални
единици ,са свободни да посочат повече от един централен
орган и да определят териториалния или персоналния обхватна техните функции .Когато държава е посочила повече от
един централен орган ,тя определя централния орган ,до който
може да се изпращат съобщения ,за да бъдат предадени на
подходящия централен орган в държавата .
Член 30
1.Централните органи си сътрудничат помежду си и
насърчават сътрудничеството между компетентните органи втехните държави за постигане на целите на конвенцията .
2.Във връзка с прилагането на конвенцията те вземат
подходящи мерки за осигуряване на информация относно зако -
нодателството и институциите в техните държави във връзка съсзакрилата на децата .
Член 31
Централният орган на договарящата държава директно или
посредством публични или други органи предприема
подходящи мерки ,зад а :
а)улесни обмена на информация и да предложи помощта ,пред -
видена в членове 8и9и в настоящата глава ;
б)улесни чрезпосредничество доброволното раз решаване на
въпросите ,свързани със защитата на личността или имуще -
ството на детето ,в случаи ,за които конвенцията е
приложима ;
в)предостави по молба на компетентен орган от друга дого -
варяща държава помощ при разкриване местонахождението
на дете ,когато изглежда ,че детето се намира на територията
на замолената държава и има нужда от защита .
Член 32
По мотивирана молба на централния орган или друг компе -
тентен орган в договаряща държава ,с която детето има близка
връзка ,централният орган на договарящата държава ,в която
детето има обичайното си местопребиваване ,или директно ,
или чрезобществени или други органи следва :
а)да предостави доклад за положението на детето ;
б)да изиска от компетентния орган на своята държава да
проучи необходимостта от вземане на мерки за закрила наличността или имуществото на детето .
Член 33
1.Ако орган ,който има компетентност по силата на членове
от5до10,възнамерява да настани детето в приемно семействоили в институция ,или под грижите на kafala или на аналогичен
институт ,и ако такова настаняване на детето или осигуряване на
грижи следва да се осъществи в друга договаряща държава ,този
орган предварително се консултира с централния орган или сдруг компетентен орган на тази държава .За целта той изпраща
доклад за детето заедно с причините ,налагащи предлаганото
настаняване на детето в институция или приемно семейство .
2.Решението за настаняване или за осигуряване на грижи
може да се вземе в молещата държава само ако централнияторган или друг компетентен орган на замолената държава еодобрил настаняването или осигуряването на грижи ,имайки
предвид висшия интерес на детето .
Член 34
1.Когато е предвидено да бъде взета мярка за закрила ,компе -
тентните органи по конвенцията ,ако положението на детето
налага това ,могат да отправят молба до всеки орган на друга
договаряща държава ,който притежава нужната за защитата на
детето информация ,да им я предостави .
2.Всяка договаряща държава може да декларира ,че молбите
по параграф 1се предават само чрезнейния централен орган .
Член 35
1.Компетентните органи на договарящата държава могат да
отправят молба до органите на друга договаряща държава запомощ при изпълнението на взети по силата на настоящатаконвенция мерки за закрила ,особено за осигуряване на
ефективно упражняване на правото на лични отношения сдетето ,както и на правото за поддържане на редовни и
директни контакти .
2.Органите на договарящата държава ,в която детето няма
обичайно местопребиваване ,могат по молба на родител ,който
живее в тази държава и който желае да получи или да запазиправото си на лични отношения с детето ,да съберат сведения
или доказателства и да се произнесат относно това ,дали този
родител е подходящ ,за да има право на лични отношения ,и
при какви условия може да се осъществи това право .Орган ,
който е компетентен на основание членове от 5до10да се
произнесе относно правото на лични отношения с детето ,следва ,
преди да се произнесе ,да обсъди и вземе предвид тези сведения ,
доказателства и заключения .
3.Орган ,който е компетентен на основание членове от 5до
10да се произнесе за правото на лични отношения ,може да
спре процедурата до приключване на процедурата ,предвидена в
параграф 2,по-специално ако той е сезиран с молба за промяна
или отнемане на право на лични отношения ,получени в
държавата на предишното обичайно местопребиваване на детето .BG L 151/44 Официален вестник на Европейския съюз 11.6.2008 г.
4.Нищо в настоящия член не възпрепятства орган ,имащ
компетентност на основание членове от 5до10,да вземе
временни мерки в очакване на произнасянето по молбата ,
отправена съгласно параграф 2.
Член 36
В случай че детето е изложено на сериозна опасност ,компе -
тентните органи на договарящата държава ,в която са взети
мерките за закрила на детето или се обмислят такива ,ако са
уведомени ,че местопребиваването на детето е променено или че
детето се намира в друга държава ,уведомяват органите на тази
друга държава за съществуващата опасност и за взетите илиобмисляните мерки .
Член 37
Един орган не може да иска и да предоставя информация по
настоящата глава ,ако при предприемане на такива действия има
вероятност да се постави в опасност личността или имуществотона детето или да се постави под сериозна заплаха свободата илиживотът на член на семейството на детето .
Член 38
1.Централните органи и другите обществени органи на дого -
варящите държави поемат своите собствени разходи приприлагане на разпоредбите на настоящата глава ,безтова да
възпрепятства налагането на разумни такси за предоставяне науслуги .
2.Всяка договаряща държава може да сключи споразумения с
една или повече други договарящи държави относно разпреде -
лението на разходите .
Член 39
Всяка договаряща държава може да сключи споразумения с една
или повече други договарящи държави за подобряване прила -
гането помежду им на разпоредбите на настоящата глава .
Държавите ,които са сключили подобни споразумения ,
предоставят копия от тях на депозитаря по конвенцията .
ГЛАВА VI
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 40
1.Органите на договарящата държава ,в която детето има
обичайно местопребиваване ,или на договарящата държава ,в
която е взета мярка за защита ,могат да предадат на лицето ,
на което са присъдени родителски права ,или на лицето ,на
което е поверена защитата на личността или имуществото на
детето ,по негова молба сертификат ,удостоверяващ в какво
качество това лице е оправомощено да действа и предоставенитему права .
2.Качеството и правата ,посочени в сертификата ,се смятат за
неотменни за това лице ,ако липсват доказателства за
противното .3.Всяка договаряща държава определя органите ,компетентни
да издадат сертификата .
Член 41
Личните данни ,събрани или предадени по силата на
конвенцията ,се използват само за целите ,за които са събрани
или предоставени .
Член 42
Органите ,на които е предоставена информация ,осигуряват
нейната поверителност в съответствие с правото на своятадържава .
Член 43
Всички документи ,изпратени или доставени по силата на
настоящата конвенция ,се освобождават от легализация или
други аналогични формалности .
Член 44
Всяка договаряща държава може да определи органите ,до които
следва да бъдат изпращани молбите по членове 8, 9и33.
Член 45
1.Определените органи по членове 29и44се съобщават на
Постоянното бюро на Хагската конференция по международночастно право .
2.Декларацията ,посочена в член 34,параграф 2,се прави
пред депозитаря на конвенцията .
Член 46
Договаряща държава ,в която се прилагат различни правни
системи или групи от правила за закрила на детето и неговотоимущество ,не е длъжна да прилага разпоредбите на конвенцията
по отношение на конфликти ,касаещи единствено тези различни
правни системи или групи от правила .
Член 47
По отношение на държава ,в която в различни териториални
единици се прилагат две или повече правни системи илизаконови правила във връзка с материя ,разглеждана в
настоящата конвенция :
1.под обичайно местопребиваване в тази държава се разбира
обичайно местопребиваване в териториалната единица ;
2.под присъствие на детето в тази държава се разбира
присъствие в териториалната единица ;
3.под местонахождение на имущество на детето в тази
държава се разбира местонахождение на имуществото надетето в териториалната единица ;BG 11.6.2008 г. Официален вестник на Европейския съюз L 151/45
4.под държава ,на която детето е гражданин ,се разбира тери -
ториалната единица ,определена от законите на тази
държава ,или при отсъствие на съответни правила —тери -
ториалната единица ,с която детето има най -близка връзка ;
5.под държава ,чиито органи са сезирани с молба за развод
или раздяла със съдебно решение на родителите на детето ,
или за прекратяване на техния брак ,се разбира терито -
риалната единица ,чиито органи са сезирани с подобна
молба ;
6.под държава ,с която детето има близка връзка ,се разбира
териториалната единица ,с която детето има такава връзка ;
7.под държава ,в която детето е прехвърлено или в която е
задържано ,се разбира съответната териториална единица ,в
която детето е прехвърлено или в която е задържано ;
8.под структури или органи на тази държава ,различни от
централните органи ,се разбират тези ,които са овластени
да действат в съответната териториална единица ;
9.под закон ,процедура или орган на държавата ,в която е
взета мярка ,се разбира закон ,процедура или орган на тери -
ториалната единица ,в която е взета такава мярка ;
10.под закон ,процедура или орган на замолената държава се
разбира закон ,процедура или орган на териториалната
единица ,в която се иска признаване или изпълнение .
Член 48
С цел определяне на приложимото право по глава IIIпо
отношение на държава ,която се състои от две или повече тери -
ториални единици ,всяка от които има своя собствена правна
система или група от правила по отношение на материята ,
обхваната от настоящата конвенция ,се прилагат следните
правила :
а)ако са налице правила в тази държава ,посочващи законода -
телството на коя териториална единица е приложимо ,
прилага се законодателството на тази единица ;
б)при отсъствие на такива правила се прилага правото на
съответната териториална единица ,така както е дефинирано
в член 47.
Член 49
С цел определяне на приложимото право съгласно глава IIIпо
отношение на държава ,която се състои от две или повече тери -
ториални единици ,приложимо към различни категории лицавъв връзка с материята ,обхваната от настоящата конвенция ,се
прилагат следните правила :
а)ако има в сила правила в такава страна ,посочващи кой
измежду тези закони е приложим ,приложим е именно този
закон ;
б)при отсъствие на такива правила се прилага правната система
или групата правила ,с които детето има най -тясна връзка .
Член 50
Настоящата конвенция не засяга Конвенцията от 25октомври
1980 г.за гражданските аспекти на международното отвличане
на деца в отношенията между страни по двете конвенции .От
друга страна ,нищо не възпрепятства разпоредбите на настоящата
конвенция да бъдат приложени с цел връщане на дете ,което е
било неправомерно прехвърлено или задържано ,или получаване
на право на лични отношения .
Член 51
В отношенията между договарящите държави настоящата
конвенция заменя Конвенцията от 5октомври 1961 г.относно
правомощията на органите и приложимото законодателство поотношение защита на малолетни лица и Конвенцията за настой -
ничеството на малолетни лица ,подписана в Хага на 12юни
1902 г.,без това да засяга признаването на мерки ,предприети
по силата на Конвенцията от 5октомври 1961 г.,посочена
по-горе .
Член 52
1.Конвенцията не засяга международни договори ,по които
договарящите държави са страни и които съдържат разпоредбипо материя ,регламентирана от конвенцията ,освен ако
държавите —страни по такъв договор ,не декларират обратното .
2.Конвенцията не засяга възможността за една или повече
договарящи държави да сключат споразумения ,които съдържат
по отношение на деца ,обичайно пребиваващи в някоя от
държавите ,страни по такива споразумения ,разпоредби по
въпроси ,които се решават от настоящата конвенция .
3.Сключените споразумения от една или повече договарящи
държави по въпроси ,които са в сферата на настоящата
конвенция ,не засягат в отношенията на тези държави с други
договарящи държави прилагането на разпоредбите на настоящатаконвенция .
4.Предходните параграфи се прилагат също спрямо
еднородни закони на базата на специални връзки от регионалноили друго естество между съответните държави .BG L 151/46 Официален вестник на Европейския съюз 11.6.2008 г.
Член 53
1.Конвенцията е приложима за мерки ,които са взети в
дадена държава ,след като конвенцията е влязла в сила за тази
държава .
2.Конвенцията е приложима за признаване и изпълнение на
мерки ,взети след нейното влизане в сила ,между държавата ,в
която са взети тези мерки ,и замолената държава .
Член 54
1.Всяко съобщение ,изпратено до централния орган или до
друг орган на договаряща държава ,е на оригиналния език и е
придружено от превод на официалния език или на един отофициалните езици на другата държава ,а ако това не е
възможно —с превод на френски или английски език .
2.От друга страна ,договарящата държава може ,като направи
резерва в съответствие с член 60,да възрази срещу употребата на
френски или английски език ,но не и срещу двата езика .
Член 55
1.Договарящата държава може в съответствие с член 60:
а)да запази компетентността на своите органи за вземане на
мерки ,насочени към защита на имуществото на детето ,
намиращо се на нейна територия ;
б)да запази правото си да не признае родителски права или
мярка ,доколкото тя е несъвместима с мярка ,предприета от
нейните органи във връзка с това имущество .
2.Резервата може да се ограничава до определени категории
собственост .
Член 56
Генералният секретар на Хагската конференция по международно
частно право свиква периодично Специална комисия ,зад ас е
проучи практическото действие на конвенцията .
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 57
1.Конвенцията е открита за подписване от държавите ,които
са били членки на Хагската конференция по международночастно право по време на осемнадесетата ѝ сесия .
2.Тя подлежи на ратификация ,приемане или утвърждаване и
документите за ратификацията ,приемането или утвърждаването
се депозират в Министерството на външните работи на КралствоХоландия ,депозитар по конвенцията .Член 58
1.Всяка друга държава може да се присъедини към
Конвенцията след нейното влизане в сила в съответствие счлен 61,параграф 1.
2.Документът за присъединяване се изпраща на депозитаря .
3.Такова присъединяване поражда действие само в отно -
шенията между присъединяващата се държава и тези договарящисе държави ,които не са направили възражение срещу нейното
присъединяване презшестте месеца след получаването на из ве -
стието ,посочено в член 63,буква б ).Такова възражение може
също да бъде повдигнато от държавите по времето ,когато те
ратифицират ,приемат или утвърждават конвенцията след
присъединяване .Това възражение се довежда до знанието на
депозитаря .
Член 59
1.Ако една държава има две или повече териториални
единици ,в които са приложими различни правни системи по
отношение на въпросите ,които се разглеждат от настоящата
конвенция ,тя може по време на подписването ,ратифицирането ,
приемането ,утвърждаването или присъединяването да
декларира ,че конвенцията се разпростира до всички нейни тери -
ториални единици или само до една или повече от тях и можеда измени тази декларация по всяко време ,като направи друга
декларация .
2.Всяка такава декларация се довежда до знанието на депо -
зитаря и по изричен начин определя териториалните единици ,за
които конвенцията е приложима .
3.Ако една държава не направи декларация съгласно
настоящия член ,конвенцията се разпростира до всички терито -
риални единици на тази държава .
Член 60
1.Всяка договаряща държава може не по -късно от момента
на ратифицирането ,приемането ,утвърждаването или присъеди -
няването или по времето ,когато прави декларация по смисъла
на член 59,да направи една или и двете от резервите ,пред -
видени в член 54,параграф 2и член 55.Не се допускат
никакви други резерви .
2.Всяка държава може по всяко време да оттегли резервата ,
която е направила .Оттеглянето се довежда до знанието на депо -
зитаря .
3.Резервата прекратява действието си на първия ден от
третия календарен месец след уведомлението ,посочено в пред -
ходния параграф .BG 11.6.2008 г. Официален вестник на Европейския съюз L 151/47
Член 61
1.Конвенцията влиза в сила на първия ден от месеца след
изтичането на трите месеца след депозирането на третиядокумент за ратификация ,приемане или утвърждаване ,посочен
в член 57.
2.След тази дата конвенцията влиза в сила :
а)за всяка държава ,ратифицирала ,приела или утвърдила впос -
ледствие конвенцията ,на първия ден от месеца след изти -
чането на трите месеца след депозирането на нейниядокумент за ратификация ,утвърждаване или присъединяване ;
б)за всяка присъединяваща се държава —на първия ден от
месеца след изтичането на трите месеца след изтичането напериода от шест месеца ,предвиден в член 58,параграф 3;
в)за териториална единица ,за която конвенцията е влязла в
сила в съответствие с член 59—на първия ден от месеца
след изтичането на трите месеца след уведомлението ,
посочено в споменатия член .
Член 62
1.Всяка държава —страна по конвенцията ,може да я
денонсира чрезуведомление в писмен вид ,адресирано до депо -
зитаря .Денонсирането може да бъде ограничено до определени
териториални единици ,за които конвенцията е приложима .
2.Денонсирането влиза в сила на първия ден от месеца след
изтичането на дванадесет месеца след получаване на уведом -
лението от депозитаря .Ако в уведомлението е посочен по -
дълъг период за влизане в сила на денонсирането ,последното
влиза в сила след изтичането на този по -дълъг период .Член 63
Депозитарят уведомява страните —членки на Хагската конфе -
ренция по международно частно право ,и държавите ,които са се
присъединили в съответствие с член 58,за следното :
а)подписването ,ратификациите ,приемането и утвърждаването ,
посочени в член 57;
б)присъединяванията и направените възражения срещу присъе -
динявания ,посочени в член 58;
в)датата ,на която конвенцията ще влезе в сила в съответствие с
член 61;
г)декларациите ,посочени в член 34,параграф 2и член 59;
д)споразуменията ,посочени в член 39;
е)резервите ,посочени в член 54,параграф 2и член 55,и
оттеглянията ,посочени в член 60,параграф 2;
ж)денонсиранията ,посочени в член 62.
В уверение на което долуподписаните ,надлежно упълномощени
за това ,подписаха настоящата конвенция .
Съставена в Хага на 19октомври 1996 г.на английски и
френски език ,като и двата текста имат еднаква сила ,в един
екземпляр ,който ще бъде депозиран в архивите на правител -
ството на Кралство Холандия и заверено копие от него щебъде предадено по дипломатически път на всяка държава ,
която е била членка на Хагската конференция по международночастно право на осемнадесетата ѝ сесия .BG L 151/48 Официален вестник на Европейския съюз 11.6.2008 г.