Споразумение за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави-членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна



Официален вестник n° L 127 , 14/05/2011 стр. 006 - 1343



Споразумение за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави-членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна КРАЛСТВО БЕЛГИЯ, РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ, ЧЕШКАТА РЕПУБЛИКА, КРАЛСТВО ДАНИЯ, ФЕДЕРАЛНА РЕПУБЛИКА ГЕРМАНИЯ, РЕПУБЛИКА ЕСТОНИЯ, ИРЛАНДИЯ, РЕПУБЛИКА ГЪРЦИЯ, КРАЛСТВО ИСПАНИЯ, ФРЕНСКАТА РЕПУБЛИКА, ИТАЛИАНСКАТА РЕПУБЛИКА, РЕПУБЛИКА КИПЪР, РЕПУБЛИКА ЛАТВИЯ, РЕПУБЛИКА ЛИТВА, ВЕЛИКОТО ХЕРЦОГСТВО ЛЮКСЕМБУРГ, РЕПУБЛИКА УНГАРИЯ, МАЛТА, КРАЛСТВО НИДЕРЛАНДИЯ, РЕПУБЛИКА АВСТРИЯ, РЕПУБЛИКА ПОЛША, ПОРТУГАЛСКАТА РЕПУБЛИКА, РУМЪНИЯ, РЕПУБЛИКА СЛОВЕНИЯ, СЛОВАШКАТА РЕПУБЛИКА, РЕПУБЛИКА ФИНЛАНДИЯ, КРАЛСТВО ШВЕЦИЯ, ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО ВЕЛИКОБРИТАНИЯ И СЕВЕРНА ИРЛАНДИЯ, договарящи страни по Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз, наричани по-нататък "държавите-членки на Европейския съюз", както и ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ, от една страна, и РЕПУБЛИКА КОРЕЯ, наричана по-нататък "Корея", от друга страна: КАТО ПРИЗНАВАТ своето дългогодишно и засилено сътрудничество, основано на общите принципи и ценности, отразени в Рамковото споразумение; КАТО ЖЕЛАЯТ да засилят в допълнителна степен своите тесни икономически отношения като част от и по начин, който е съгласуван с цялостните отношения между тях, и убедени, че настоящото споразумение ще създаде нов климат за развитие на търговията и инвестициите между страните; УБЕДЕНИ, че настоящото споразумение ще създаде разширен и сигурен пазар за стоки и услуги и стабилна и предсказуема среда за инвестиции, като по този начин ще повиши конкурентоспособността на фирмите им на световните пазари; КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ ОТНОВО ангажимента си към Хартата на Организацията на обединените нации, подписана на 26 юни 1945 г. в Сан Франциско и Всеобщата декларация за правата на човека, приета от Общото събрание на Организацията на обединените нации на 10 декември 1948 г.; КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ ОТНОВО ангажимента си за устойчиво развитие и убедени в приноса на международната търговия за устойчивото развитие в неговите икономически, социални и екологични измерения, включително и за икономическото развитие, намаляването на бедността, пълната и продуктивна трудова заетост и достойните условия на труд за всички, както и за защитата и опазването на околната среда и природните ресурси; КАТО ПРИЗНАВАТ правото на страните да предприемат необходимите мерки за постигане на законните цели на обществената политика въз основа на равнището на закрила, което те считат за подходящо, при условие че тези мерки не представляват средство за неоправдана дискриминация или средство за прикрито ограничаване на международната търговия, както е отразено в настоящото споразумение; ТВЪРДО РЕШЕНИ да насърчат прозрачността по отношение на всички съответни заинтересовани страни, включително частния сектор и организациите на гражданското общество; КАТО ЖЕЛАЯТ да повишат стандарта на живот, да насърчат икономическия растеж и стабилност, да създадат нови възможности за заетост и да подобрят общото благосъстояние чрез либерализиране и разширяване на взаимната търговия и инвестиции; КАТО СЕ СТРЕМЯТ да установят ясни и взаимно изгодни правила, регламентиращи търговията и инвестициите между тях и да намалят или премахнат бариерите за взаимна търговия и инвестиции; ТВЪРДО РЕШЕНИ да допринесат за хармоничното развитие и разширяване на световната търговия чрез отстраняване на пречките за осъществяване на търговия посредством настоящото споразумение и да избегнат създаването на нови бариери за осъществяването на търговия или инвестиции между техните територии, което би намалило ползите от настоящото споразумение; КАТО ЖЕЛАЯТ да засилят разработването и прилагането на законите и политиките относно заетостта и околната среда, да подкрепят основните права на работниците, да насърчават устойчивото развитие и да изпълнят настоящото споразумение по начин, който е в съгласие с тези цели; и КАТО СЕ ОСНОВАВАТ на своите съответни права и задължения съгласно Маракешкото споразумение за създаване на Световната търговска организация, подписано на 15 април 1994 г. (наричано по-нататък "Споразумение за СТО") и на другите многостранни, регионални и двустранни споразумения и договорености, по които те са страни; СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО: ПЪРВА ГЛАВА ЦЕЛИ И ОБЩИ ОПРЕДЕЛЕНИЯ Член 1.1 Цели 1. С настоящото споразумение страните установяват зона за свободна търговия за стоки, услуги, установяване и свързаните с това правила съгласно разпоредбите на настоящото споразумение. 2. Целите на настоящото споразумение са: а) либерализиране и улесняване на търговията със стоки между страните в съответствие с член XXIV от Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г. (наричано по-нататък "ГАТТ от 1994 г."); б) либерализиране на търговията с услуги и инвестициите между страните в съответствие с член V от Общото споразумение по търговията с услуги (наричано по-нататък "ГАТС"); в) насърчаване на конкуренцията в техните икономики, по-специално що се отнася до икономическите отношения между страните; г) допълнително либерализиране, на основата на взаимността, на пазарите за държавни поръчки на страните; д) адекватна и ефективна защита на правата върху интелектуална собственост; е) допринасяне, чрез премахване на бариерите пред търговията и чрез създаване на среда, благоприятстваща увеличаването на инвестиционните потоци, за хармоничното развитие и разширяване на световната търговия; ж) ангажиране, като се признава, че устойчивото развитие е главна цел, с развитието на международната търговия по начин, който допринася за постигане на целта за устойчиво развитие и полагане на усилия, за да се гарантира, че тази цел е интегрирана и отразена на всяко ниво от търговските отношения между страните; и з) насърчаване на преките чуждестранни инвестиции без занижаване или намаляване на стандартите в областта на околната среда, заетостта, здравеопазването и безопасността на работното място при прилагане и изпълнение на екологичните и трудовите законодателства на страните. Член 1.2 Общи определения В целия текст на настоящото споразумение, позоваванията на: "страните" означава позовавания, от една страна, на Европейския съюз или неговите държави-членки, или Европейския съюз и неговите държави-членки в съответните им области на компетентност, които произтичат от Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз (наричани по-нататък "ЕС като страна по споразумението"), и позовавания на Корея, от друга страна; "рамковото споразумение" означават позовавания на Рамковото споразумение за търговия и сътрудничество между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна, подписано в Люксембург на 28 октомври 1996 г., или всяко едно споразумение, което го актуализира, изменя или заменя; и "митническото споразумение" означават позовавания на Споразумението между Европейската общност и Република Корея относно сътрудничество и административна взаимопомощ в митническата област, подписано в Брюксел на 10 април 1997 г. ВТОРА ГЛАВА НАЦИОНАЛНО ТРЕТИРАНЕ И ДОСТЪП НА СТОКИ ДО ПАЗАРА РАЗДЕЛ A Общи разпоредби Член 2.1 Цел Страните либерализират постепенно и реципрочно търговията със стоки в рамките на преходен период, който започва да тече от влизането в сила на настоящото споразумение съгласно разпоредбите на настоящото споразумение и в съответствие с член XXIV от ГАТТ от 1994 г. Член 2.2 Приложно поле и обхват Настоящата глава се прилага по отношение на търговията със стоки [1] между страните. Член 2.3 Мито За целите на настоящата глава, понятието "мито" обхваща всеки данък или всякакъв вид такса, налагани върху или във връзка с вноса на стоки, включително всякаква форма на допълнителен данък или допълнителна такса, налагана върху или във връзка с такъв внос [2]. Понятието "мито" не включват никакви: а) такси, еквивалентни на вътрешни данъци, наложени в съответствие с член 2.8 по отношение на сходна местна стока или по отношение на изделие, от което внесената стока е изработена или произведена изцяло или частично; б) данъци, налагани съгласно законодателството на страната, в съответствие с трета глава (Средства за търговска защита); в) плащания или други такси, налагани съгласно законодателството на страната, в съответствие с член 2.10; или г) данъци, налагани съгласно законодателството на страната, в съответствие с член 5 от Споразумението за селското стопанство, съдържащо се в Приложение 1A към Споразумението за СТО (наричано по-нататък "Споразумението за селското стопанство"). Член 2.4 Класиране на стоките Класирането на стоките, предмет на търговия между страните, е определеното в съответните тарифни номенклатури на всяка от страните, тълкувани в съответствие с Хармонизираната система от Международната конвенция по Хармонизираната система за описание и кодиране на стоките, съставена в Брюксел на 14 юни 1983 г. (наричана по-нататък "ХС"). РАЗДЕЛ Б Премахване на митата Член 2.5 Премахване на митата 1. Освен ако не е предвидено друго в настоящото споразумение, всяка страна премахва своите мита върху вноса на стоки с произход от другата страна в съответствие със своя график за премахване и намаляване на мита, включен в приложение 2-A. 2. За всяка стока базовата митническа ставка, по отношение на която следва да бъдат приложени последователните намаления съгласно параграф 1, се явява ставката, посочена в графиците, включени в приложение 2-A. 3. Ако в който и да било момент една от страните намали прилаганата от нея митническа ставка за най-облагодетелствана нация (наричана по-нататък "НОН") след влизането в сила на настоящото споразумение, тази митническа ставка се прилага по отношение на търговска дейност, която попада в обхвата на настоящото споразумение, ако и дотогава, докато тя е по-ниска от митническата ставка, изчислена в съответствие с графика на тази страна, включен в приложение 2-A. 4. Три години след влизане в сила на настоящото споразумение, по искане на която и да било от страните, страните се консултират, за да обсъдят ускоряването и разширяването на обхвата на премахване на митата върху вноса на стоки помежду им. Решение относно ускоряването или разширяването на обхвата на премахване на митата върху вноса на дадена стока, взето от страните в Комитета по търговията, след провеждането на консултации, замества всяка една митническа ставка или поетапна категория, определени съгласно графиците на страните, включени в приложение 2-A за тази стока. Член 2.6 Запазване на статуквото Освен ако не е предвидено друго в настоящото споразумение, включително и в изрично установеното в графика на всяка от страните, включен в приложение 2-A, нито една от страните не може да увеличи което и да било съществуващо мито, нито пък да приеме каквото и да било ново мито по отношение на стока с произход от другата страна. Това не изключва възможността всяка от страните да увеличи дадено мито до степента, установена в нейния график, включен в приложение 2-A, след извършването на едностранно намаляване. Член 2.7 Управление и прилагане на тарифни квоти 1. Всяка от страните управлява и прилага тарифните квоти (наричани по-нататък "ТК"), установени в допълнение 2-A-1 от нейния график, включен в приложение 2-A, в съответствие с член XIII от ГАТТ от 1994 г., включително тълкувателните бележки към него, и Споразумението за процедурите по лицензиране на вноса, което се съдържа в приложение 1A към Споразумението за СТО. 2. Всяка от страните гарантира, че: а) нейните процедури за управление на прилаганите от нея ТК са прозрачни, публично достъпни, навременни, недискриминационни, адаптират се към пазарните условия, обременяват търговската дейност в минимална степен и отразяват предпочитанията на крайните потребители; б) всяко лице на страна, което отговаря на правните и административни изисквания на страната вносител, има право да кандидатства за разпределение на ТК и кандидатурата му да бъде разгледана от страната. Освен ако страните не се споразумеят за друго по силата на решение на Комитета по търговията със стоки, всеки преработвател, търговец на дребно, ресторант, хотел, дистрибутор или заведение, предоставящи услуги във връзка с хранене, или всяко друго лице има право да кандидатства за разпределение на ТК и кандидатурата му да бъде разгледана. Всички такси, начислявани за услуги, свързани с кандидатстването за разпределение на ТК, се ограничават до действителните разходи за извършените услуги; в) с изключение на предвиденото в допълнение 2-A-1 от нейния график, включен в приложение 2-A, тя не разпределя каквато и да било част от ТК за група производители, не поставя закупуването на местно производство като условие за достъп до разпределение на ТК, нито пък ограничава достъпа на преработвателите до разпределение на ТК; и г) тя разпределя ТК по количества, които позволяват рентабилно превозване и съответстват във възможно най-голяма степен на исканите от вносителите количества. Освен ако не е предвидено друго в разпоредбите за всяка ТК и приложимата тарифна линия, съдържаща се в допълнение 2-A-1 от графика на страната, който е включен в приложение 2-A, всяко разпределение на ТК е валидно за всеки един артикул или комбинация от артикули, към които се прилага отделна ТК, независимо от спецификацията или качеството на артикула или комбинацията от артикули и то не е обусловено от крайното предназначение или размера на опаковката на артикула или комбинацията от артикули. 3. Всяка от страните посочва субектите, които са отговорни за управлението на нейните ТК. 4. Всяка от страните полага максимални усилия за управление на нейните ТК по начин, позволяващ на вносителите да усвоят в пълна степен количествата по тарифната квота. 5. Нито една от страните не може да постави реекспортирането на дадена стока като условие за кандидатстване за или усвояване на разпределенията на ТК. 6. По писмено искане на която и да било от страните, страните се консултират относно управлението от една от страните на нейните ТК. 7. Освен ако не е предвидено друго в допълнение 2-A-1 в нейния график, който е включен в приложение 2-A, всяка от страните предоставя на заявителите цялото количество по ТК, установено в това допълнение, считано от датата на влизане в сила на настоящото споразумение през първата година и на годишнината от влизане в сила на настоящото споразумение всяка година след това. В течение на всяка година, органът, управляващ квотите на страната вносител, публикува своевременно на своя предназначен за тази цел публично достъпен интернет сайт процентите на усвояване и оставащите налични количества по всяка ТК. РАЗДЕЛ В Нетарифни мерки Член 2.8 Национално третиране Всяка от страните предоставя национално третиране по отношение на стоките на другата страна в съответствие с член III от ГАТТ от 1994 г., включително тълкувателните бележки към него. За тази цел член III от ГАТТ от 1994 г. и тълкувателните бележки към него са включени в настоящото споразумение и представляват част от него mutatis mutandis. Член 2.9 Ограничения на вноса и износа Никоя от страните не може да приема или поддържа каквато и да било забрана или ограничение, различно от мита, данъци или други налози върху вноса на всяка една стока на другата страна или върху износа или продажбата за износ на всяка една стока, предназначена за територията на другата страна, в съответствие с член XI от ГАТТ от 1994 г. и тълкувателните бележки към него. За тази цел, член XI от ГАТТ от 1994 г. и тълкувателните бележки към него са включени в настоящото споразумение и представляват част от него mutatis mutandis. Член 2.10 Такси и други налози върху вноса Всяка от страните гарантира, че размерът на всички такси и налози от каквото и да било естество (различни от митата и от таксите, изключени от определението на понятието "мито" съгласно член 2.3, букви a), б) и г), налагани върху или във връзка с внос, е ограничен до размера на приблизителната стойност на извършените услуги, не се изчисляват на адвалорна основа и не представляват косвен начин за закрила на местните продукти, нито облагане за данъчни цели на вноса. Член 2.11 Мита, данъци или други такси и налози върху износа Никоя от страните не може да поддържа или въвежда каквито и да било мита, данъци или други такси и налози, налагани върху или във връзка с износ на стоки за другата страна, нито каквито и да било вътрешни данъци, такси и налози върху стоките, изнасяни за другата страна, надвишаващи тези, които са налагани по отношение на сходни стоки, предназначени за продажба на вътрешния пазар. Член 2.12 Митническо остойностяване Споразумението за прилагане на член VII от ГАТТ от 1994 г., което се съдържа в приложение 1A към Споразумението за СТО (наричано по-нататък "Споразумение за митническо остойностяване"), е включено в настоящото споразумение и представлява част от него mutatis mutandis. Резервите и възможностите, предвидени в член 20 и параграфи 2—4 от приложение III към Споразумението за митническо остойностяване, не са приложими. Член 2.13 Държавни търговски предприятия 1. Страните потвърждават техните съществуващи права и задължения по член XVII от ГАТТ от 1994 г., тълкувателните бележки към него и Договореността относно тълкуването на член XVII от ГАТТ от 1994 г., съдържащи се в приложение 1A към Споразумението за СТО, които са включени в настоящото споразумение и представляват част от него mutatis mutandis. 2. Когато страна поиска информация от другата страна относно отделни случаи, свързани с държавни търговски предприятия, начина на функциониране на тези предприятия и ефекта от извършваните от тях дейности върху двустранната търговия, страната, към която е отправено искането, взема предвид необходимостта от гарантиране на възможно най-голяма прозрачност, без да се засяга член XVII, параграф 4, буква г) от ГАТТ от 1994 г. относно поверителната информация. Член 2.14 Премахване на секторни нетарифни мерки 1. Страните изпълняват своите ангажименти, свързани със специфични за дадени сектори нетарифни мерки, прилагани по отношение на стоките в съответствие с ангажиментите, посочени в приложения от 2-Б до 2-Д. 2. Три години след влизане в сила на настоящото споразумение и по искане на която и да било от страните, страните се консултират, за да обсъдят разширяването на обхвата на техните ангажименти, свързани със специфични за дадени сектори нетарифни мерки, прилагани по отношение на стоките. РАЗДЕЛ Г Специфични изключения, свързани със стоките Член 2.15 Общи изключения 1. Страните потвърждават, че техните съществуващи права и задължения по член XX от ГАТТ от 1994 г. и тълкувателните бележки към него, които са включени в настоящото споразумение и представляват част от него, се прилагат mutatis mutandis по отношение на търговията със стоки, попадащи в обхвата на настоящото споразумение. 2. Страните се договарят, че преди предприемането на всяка една от мерките, предвидени в член XX, букви и) и й) от ГАТТ от 1994 г., страната, която възнамерява да предприеме мерките, предоставя на другата страна цялата свързана информация с цел търсенето на приемливо за страните решение. Страните могат да договорят всякакви средства, необходими за преустановяване на затрудненията. Ако в срок от 30 дни от предоставянето на такава информация не бъде постигнато споразумение, страната може да приложи мерките по този член по отношение на съответната стока. При наличието на изключителни и критични обстоятелства, изискващи предприемането на незабавни действия, които правят невъзможно предварителното предоставяне на информация или разглеждане, страната, която възнамерява да предприеме мерките, може да приложи незабавно обезпечителните мерки, необходими за справяне с положението, като веднага информира другата страна за това. РАЗДЕЛ Д Институционални разпоредби Член 2.16 Комитет по търговията със стоки 1. Комитетът по търговията със стоки, създаден съгласно член 15.2, параграф 1 (Специализирани комитети), провежда заседания по искане на някоя от страните или Комитета по търговията с цел обсъждане на всякакви въпроси, произтичащи от настоящата глава, и се състои от представители на страните. 2. Функциите на Комитета включват: а) насърчаване на търговията със стоки между страните, включително чрез консултации относно ускоряването и разширяването на обхвата на премахване на тарифите и разширяване на обхвата на ангажиментите, свързани със нетарифни мерки, съгласно настоящото споразумение и други въпроси по целесъобразност; и б) разглеждане на тарифните и нетарифните мерки, прилагани по отношение на търговията със стоки между страните и, ако е уместно, отнасяне на тези въпроси за разглеждане от Комитета по търговията, доколкото тези задачи не са били възложени на съответните работни групи съгласно член 15.3, параграф 1 (Работни групи). Член 2.17 Специални разпоредби относно административното сътрудничество 1. Страните се споразумяват, че административното сътрудничество е от съществено значение за прилагането и контрола на преференциалното тарифно третиране, предвидено съгласно настоящата глава, и подчертават своите ангажименти в борбата с нередностите и измамите в сферата на митата и свързаните с тях въпроси. 2. В случаите, в които страна е установила, въз основа на обективна информация, отказ на административно сътрудничество и/или нередности или измами, по искане на същата страна Митническият комитет провежда заседание в срок от 20 дни от искането, за да потърси спешно начини за разрешаване на ситуацията. Ще бъде считано, че консултациите, провеждани в рамките на Митническия комитет, изпълняват същата функция като консултацията по член 14.3 (Консултации). ТРЕТА ГЛАВА СРЕДСТВА ЗА ТЪРГОВСКА ЗАЩИТА РАЗДЕЛ A Двустранни защитни мерки Член 3.1 Прилагане на двустранни защитни мерки 1. Ако в резултат от намаляването или премахването на мито по силата на настоящото споразумение, стоки с произход от една от страните се внасят на територията на другата страна в такива увеличени количества, в абсолютно изражение или в сравнение с местното производство, и при такива условия, че причиняват или създават опасност от причиняване на сериозна вреда на местните производители на сходни или пряко конкурентни стоки, страната вносител може да приеме мерки, предвидени в параграф 2, в съответствие с условията и процедурите, определени в настоящия раздел. 2. Страната вносител може да предприеме двустранна защитна мярка, която: а) спира по-нататъшното намаляване на митническата ставка за вноса на съответната стока, както е предвидено в настоящото споразумение; или б) увеличава митническата ставка за стоката до степен, която не надвишава по-ниската от следните две ставки: i) митническата ставка за НОН, прилагана по отношение на стоката, която е в сила към момента на предприемане на мярката; или ii) базовата митническа ставка, посочена в графиците, включени в приложение 2-A (Премахване на митата) съгласно член 2.5, параграф 2 (Премахване на митата). Член 3.2 Условия и ограничения 1. Всяка от страните уведомява другата страна в писмен вид за започването на разследване, описано в параграф 2, и се консултира с другата страна възможно най-рано преди прилагането на двустранна защитна мярка с цел разглеждане на информацията, произтичаща от разследването, и обмен на мнения относно мярката. 2. Всяка от страните прилага двустранна защитна мярка единствено след провеждането на разследване от нейните компетентни органи в съответствие с член 3 и член 4, параграф 2, буква в) от Споразумението за защитни мерки, което се съдържа в приложение 1A към Споразумението за СТО (наричано по-нататък "Споразумение за защитни мерки") и за тази цел член 3 и член 4, параграф 2, буква в) от Споразумението за защитни мерки са включени в настоящото споразумение и представляват част от него mutatis mutandis. 3. В рамките на разследването, описано в параграф 2, страната спазва изискванията на член 4, параграф 2, буква а) от Споразумението за защитни мерки и за тази цел член 4, параграф 2, буква а) от Споразумението за защитни мерки е включен в настоящото споразумение и представлява част от него mutatis mutandis. 4. Всяка от страните гарантира, че нейните компетентни органи ще приключат това разследване в срок от една година от датата на неговото започване. 5. Никоя от страните не може да прилага двустранна защитна мярка: а) освен доколкото и за какъвто период от време това може да бъде необходимо, за да се предотврати или поправи сериозна вреда и за да се улесни приспособяването; б) за период, надвишаващ две години, освен когато този период може да бъде удължен с до две години, ако компетентните органи на страната вносител решат, в съответствие с процедурите, установени в настоящия член, че мярката продължава да бъде необходима, за да се предотврати или поправи сериозна вреда и за да се улесни приспособяването, и когато са налице данни, че промишлеността се приспособява, при условие че общият период за прилагане на защитна мярка, включващ периода на първоначалното прилагане и всяко едно удължаване на този период, не надвишават четири години; или в) след датата на изтичане на преходния период, освен когато другата страна даде съгласието си за това. 6. Когато една от страните прекрати двустранна защитна мярка, митническата ставка е тази, която щеше да е в сила съгласно нейния график, включен в приложение 2-A (Премахване на митата), ако мярката не беше прилагана. Член 3.3 Временни мерки При наличието на критични обстоятелства, при които евентуалното забавяне би причинило вреда, която трудно може да се отстрани, всяка от страните може да приложи временно двустранна защитна мярка след предварително решение, че са налице явни данни за това, че вносът на стока с произход от другата страна се е увеличил в резултат на намаляването или премахването на мито съгласно настоящото споразумение и за това, че този внос причинява сериозна вреда или съществува опасност да причини такава на местните производители. Продължителността на прилагане на всяка една временна мярка не надвишава 200 дни, като през това време страната спазва изискванията на член 3.2, параграфи 2 и 3. Страната незабавно възстановява всички увеличения на тарифите, ако по време на разследването, описано в член 3.2, параграф 2, не бъде установено, че са спазени изискванията на член 3.1. Продължителността на прилагане на всяка временна мярка се разглежда като част от периода, предвиден в член 3.2, параграф 5, буква б). Член 3.4 Компенсация 1. Всяка от страните, която прилага двустранна защитна мярка, се консултира с другата страна с цел взаимно договаряне на подходяща компенсация за либерализиране на търговията под формата на отстъпки, които оказват еквивалентни по същество въздействия върху търговията или са в размер, еквивалентен на размера на допълнителните мита, които се очаква да бъдат наложени в резултат от прилагането на защитната мярка. Страната предоставя възможност за такива консултации не по-късно от 30 дни след прилагането на двустранната защитна мярка. 2. Ако консултацията по параграф 1 не доведе до споразумение относно компенсация за либерализиране на търговията в срок от 30 дни след началото на консултацията, страната, чиито стоки са обект на защитната мярка, може да преустанови прилагането на еквивалентни по същество отстъпки спрямо страната, която прилага защитната мярка. 3. Правото на преустановяване, посочено в параграф 2, не може да бъде упражнено през първите 24 месеца, през които е в сила двустранна защитна мярка, при условие че защитната мярка отговаря на разпоредбите на настоящото споразумение. Член 3.5 Определения За целите на настоящия раздел: "сериозна вреда" и "опасност от сериозна вреда" се разбират в съответствие с член 4, параграф 1, букви а) и б) от Споразумението за защитни мерки. За тази цел член 4, параграф 1, букви а) и б) е включен в настоящото споразумение и представлява част от него mutatis mutandis; и "преходен период" по отношение на дадена стока означава периодът от датата на влизане в сила на настоящото споразумение до 10 години след датата на завършване на процеса на намаляване или премахване на митата, в зависимост от конкретния случай за всяка една стока. РАЗДЕЛ Б Защитни мерки за селското стопанство Член 3.6 Защитни мерки за селското стопанство 1. Всяка от страните може да приложи мярка под формата на по-високо мито върху внос на селскостопански стоки с произход, изброени в нейния график, включен в приложение 3, в съответствие с параграфи от 2 до 8, ако съвкупният обем на вноса на тази стока през която и да е година надвишава критичното ниво, посочено в нейния график, включен в приложение 3. 2. Митото, посочено в параграф 1, не надвишава по-ниската от преобладаващата прилагана митническа ставка за НОН или прилаганата митническа ставка за НОН, която е в сила на датата, непосредствено предшестваща датата на влизане в сила на настоящото споразумение, или тарифната ставка, посочена в графика на всяка от страните, включен в приложение 3. 3. Митата, прилагани от всяка от страните съгласно параграф 1, се определят в съответствие с техните графици, включени в приложение 3. 4. Никоя от страните не може да прилага или поддържа защитна мярка за селското стопанство съгласно настоящия член и същевременно да прилага или поддържа по отношение на същата стока: а) двустранна защитна мярка в съответствие с член 3.1; б) мярка съгласно член XIX от ГАТТ от 1994 г. и Споразумението за защитни мерки; или в) специална защитна мярка съгласно член 5 от Споразумението за селското стопанство. 5. Дадена страна прилага всяка една защитна мярка за селското стопанство по прозрачен начин. В срок от 60 дни след налагането на защитна мярка за селското стопанство, страната, която прилага мярката, уведомява другата страна в писмен вид и предоставя на другата страна съответните данни, свързани с мярката. По писмено искане на страната износител, страните се консултират относно прилагането на мярката. 6. Прилагането и действието на настоящия член може да бъде предмет на обсъждане и преразглеждане в Комитета по търговията със стоки, посочен в член 2.16 (Комитет по търговията със стоки). 7. Никоя от страните не може да прилага или поддържа защитна мярка за селското стопанство по отношение на селскостопанска стока с произход: а) ако срокът, посочен в разпоредбите относно защитни мерки за селското стопанство, съдържащи се в нейния график, който е включен в приложение 3, е изтекъл; или б) ако мярката увеличава митото в рамките на квотата върху стока, към която се прилага ТК, посочена в допълнение 2-A-1 от нейния график, включен в приложение 2-A (Премахване на мита). 8. Всякакви доставки от въпросните стоки, които са били на път по силата на договор, сключен преди да бъде наложено допълнителното мито съгласно параграфи 1—4, се освобождават от такова допълнително мито, при условие че могат да бъдат включени в обема на вноса на въпросните стоки през следващата година за целите на въвеждане в действие на параграф 1 през тази година. РАЗДЕЛ В Глобални защитни мерки Член 3.7 Глобални защитни мерки 1. Всяка от страните запазва правата и задълженията, които тя има съгласно член XIX от ГАТТ от 1994 г. и Споразумението за защитни мерки. Освен ако не е предвидено друго в настоящия член, настоящото споразумение не предоставя каквито и да било допълнителни права, нито пък налага каквито и да било допълнителни задължения на страните във връзка с мерки, предприети съгласно член XIX от ГАТТ от 1994 г. и Споразумението за защитни мерки. 2. По искане на другата страна и при условие че тя има съществен интерес, страната, която възнамерява да предприеме защитни мерки, предоставя незабавно ad hoc писмено уведомление за цялата необходима информация относно започването на разследване за защитните мерки, временните констатации и окончателните констатации от разследването. 3. За целите на настоящия член се счита, че дадена страна има съществен интерес, когато тя е сред петте най-големи доставчици на внесените стоки през най-скорошния период от три години, което се измерва или като абсолютен обем, или като абсолютна стойност. 4. Никоя от страните не може да прилага по отношение на една и съща стока, по едно и също време: а) двустранна защитна мярка в съответствие с член 3.1; и б) мярка съгласно член XIX от ГАТТ от 1994 г. и Споразумението за защитни мерки. 5. Никоя от страните не може да използва разпоредбите на четиринадесета глава (Уреждане на спорове) за каквито и да било въпроси, произтичащи от настоящия раздел. РАЗДЕЛ Г Антидъмпингови и изравнителни мита Член 3.8 Общи разпоредби 1. Освен ако не е предвидено друго в настоящата глава, страните запазват своите права и задължения съгласно член VI от ГАТТ от 1994 г., Споразумението за прилагане на член VI от ГАТТ от 1994 г., което се съдържа в приложение 1A към Споразумението за СТО (наричано по-нататък "Антидъмпингово споразумение") и Споразумението за субсидиите и изравнителните мерки, което се съдържа в приложение 1A към Споразумението за СТО (наричано по-нататък "Споразумение за СИМ"). 2. Страните се споразумяват, че антидъмпинговите и изравнителните мита следва да бъдат използвани при пълно съответствие с приложимите изисквания на СТО и следва да се основават на справедлива и прозрачна система по отношение на процедурите, засягащи стоки с произход от другата страна. За тази цел страните гарантират, незабавно след всяко едно налагане на временни мерки и във всеки случай преди взимането на окончателно решение, пълно и убедително разгласяване на всички съществени факти и съображения, които са в основата на решението за прилагане на мерки, без да се засяга член 6, параграф 6.5 от Антидъмпинговото споразумение и член 12, параграф 12.4 от Споразумението за СИМ. Разгласяванията се правят в писмен вид и дават на заинтересованите страни достатъчно време, за да представят своите коментари. 3. С цел да се гарантира максимална ефективност при работата по разследвания за антидъмпингови и изравнителни мита, и по-специално при разглеждане на подходящото право на защита, страните приемат използването на английски език по отношение на документи, които се предоставят във връзка с разследвания за антидъмпингови и изравнителни мита. Нищо в настоящия параграф не възпрепятства Корея да поиска разяснение, написано на корейски език, ако: а) значението на подадените документи не се счита за достатъчно ясно от разследващите органи на Корея за целите на разследване за антидъмпингово или изравнително мито; и б) искането е строго ограничено до частта, която не е достатъчно ясна за целите на разследване за антидъмпингово или изравнително мито. 4. При условие че това не забавя излишно провеждането на разследването, на заинтересованите страни се предоставя възможността да бъдат изслушани, за да изразят своите мнения по време на разследванията за антидъмпингови или изравнителни мита. Член 3.9 Уведомяване 1. След получаване от компетентните органи на една от страните на заявление, придружено от всички необходими документи, за налагане на антидъмпингово мито по отношение на внос от другата страна и не по-късно от 15 дни преди започването на разследване, страната предоставя на другата страна писмено уведомление за получаване на заявлението. 2. След получаване от компетентните органи на една от страните на заявление, придружено от всички необходими документи, за налагане на изравнително мито по отношение на внос от другата страна и преди започването на разследване, страната предоставя на другата страна писмено уведомление за получаване на заявлението и организира среща с другата страна, за да се консултира с нейните компетентни органи във връзка със заявлението. Член 3.10 Вземане под внимание на обществените интереси Страните полагат усилия да вземат предвид обществените интереси преди налагането на антидъмпингово или изравнително мито. Член 3.11 Разследване след прекратяване в резултат от преразглеждане Страните се споразумяват да разглеждат със специално внимание всяко едно заявление за започване на антидъмпингово разследване относно стока с произход от другата страна, по отношение на която са били прилагани антидъмпингови мерки, прекратени през предходните 12 месеца в резултат от преразглеждане. Освен ако това разглеждане преди започване на разследването не покаже, че обстоятелствата са се променили, няма да бъде пристъпено към разследване. Член 3.12 Кумулативна оценка Когато вносът от повече от една държава е едновременно обект на разследване за антидъмпингово или изравнително мито, всяка от страните проучва със специално внимание дали кумулативната оценка на ефекта от вноса на другата страна е подходяща в контекста на условията на конкуренция между внасяните стоки и условията на конкуренция между внасяните стоки и сходните местни стоки. Член 3.13 Стандарт de minimis, приложим за преразглеждането 1. Всяка мярка, която е предмет на преразглеждане съгласно член 11 от Антидъмпинговото споразумение, се прекратява, когато бъде установено, че дъмпинговият марж, за който съществува вероятност да се проявява периодично, е по-нисък от прага de minimis, посочен в член 5, параграф 5.8 от Антидъмпинговото споразумение. 2. При установяване на индивидуалните маржове съгласно член 9, параграф 9.5 от Антидъмпинговото споразумение, не се налага каквото и да било мито по отношение на износители или производители в страната износител, за които е установено, въз основа на представителни износни продажби, че дъмпинговият марж е по-нисък от прага de minimis, посочен в член 5, параграф 5.8 от Антидъмпинговото споразумение. Член 3.14 Правило за по-ниското мито В случай че една от страните реши да наложи антидъмпингово или изравнително мито, размерът на това мито не следва да надвишава дъмпинговия марж или маржа на подлежащите на изравняване субсидии и той следва да бъде по-нисък от маржа, ако това по-ниско мито би било подходящо средство, чрез което да се премахне вредата, причинена на местните производители. Член 3.15 Уреждане на спорове Никоя от страните не може да използва разпоредбите на четиринадесета глава (Уреждане на спорове) за каквито и да било въпроси, произтичащи от настоящия раздел. РАЗДЕЛ Д Институционални разпоредби Член 3.16 Работна група за сътрудничество в областта на средствата за търговска защита 1. Работната група за сътрудничество в областта на средствата за търговска защита, създадена по силата на член 15.3, параграф 1 (Работни групи), представлява форум за провеждане на диалог по повод на сътрудничеството в областта на средствата за търговска защита. 2. Функциите на работната група са: а) повишаване на осведомеността и разбирането на една от страните за законите, политиките и практиките в областта на средствата за търговска защита на другата страна; б) наблюдаване на прилагането на настоящата глава; в) подобряване на сътрудничеството между органите на страните, които са отговорни за въпроси, касаещи средствата за търговска защита; г) предоставяне на форум за обмен на информация между страните по въпроси, свързани с антидъмпингови мерки, субсидии, изравнителни мерки и защитни мерки; д) предоставяне на форум за обсъждане от страните на други подходящи теми от взаимен интерес, включително: i) международни въпроси, свързани със средствата за търговска защита, включително въпроси, свързани с преговорите в областта на правилата на СТО в рамките на кръга от преговори от Доха; и ii) практики на компетентните органи на страните в областта на разследванията за антидъмпингово или изравнително мито, каквито са използването на "наличните факти" и процедурите по проверка; и е) сътрудничество по каквито и да било други въпроси, които страните са договорили като необходими. 3. Работната група обикновено провежда своите заседания ежегодно, а ако това е необходимо, могат да бъдат организирани допълнителни заседания по искане на всяка една от страните. ЧЕТВЪРТА ГЛАВА ТЕХНИЧЕСКИ ПРЕЧКИ ПРЕД ТЪРГОВИЯТА Член 4.1 Потвърждаване на Споразумението за техническите пречки пред търговията (ТПТ) Страните потвърждават правата и задълженията, които те имат една към друга съгласно Споразумението за техническите пречки пред търговията, съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО (наричано по-нататък "Споразумение за ТПТ"), което е включено в настоящото споразумение и представлява част от него mutatis mutandis. Член 4.2 Приложно поле и определения 1. Настоящата глава се прилага по отношение на изготвянето, приемането и прилагането на стандарти, технически регламенти и процедури за оценяване на съответствието, определени в Споразумението за ТПТ, които могат да засегнат търговията със стоки между страните. 2. Независимо от разпоредбите на параграф 1, настоящата глава не се прилага за: а) технически спецификации, изготвени от държавни органи, в които са включени изисквания за производство или потребление от тяхна страна; или б) санитарните и фитосанитарните мерки, определени в приложение А към Споразумението за санитарните и фитосанитарните мерки, което се съдържа в приложение 1А към Споразумението за СТО (наричано по-нататък "Споразумението за СФМ"). 3. За целите на настоящата глава се прилагат определенията, използвани в приложение 1 към Споразумението за ТПТ. Член 4.3 Съвместно сътрудничество 1. Страните засилват своето сътрудничеството в сферата на стандартите, техническите регламенти и процедурите за оценяване на съответствието с оглед на повишаване на взаимното разбиране на техните съответни системи и улесняване на достъпа до съответните им пазари. За тази цел те могат да установят регулаторни диалози както на хоризонтално, така и на секторно равнище. 2. В рамките на двустранното сътрудничество между тях, страните се стремят да идентифицират, разработват и насърчават инициативи за улесняване на търговията, които могат да включват, но не са ограничени до: а) засилване на регулаторното сътрудничество, например чрез обмен на информация, опит и данни, както и на научното и техническото сътрудничество с оглед на подобряване на качеството и нивото на техните технически регламенти и ефикасно използване на регулаторните ресурси; б) ако е целесъобразно, опростяване на технически регламенти, стандарти и процедури за оценяване на съответствието; в) ако страните се споразумеят и ако е целесъобразно, например в случаите, в които не съществува международен стандарт, избягване на излишните различия в подходите към регламентите и процедурите за оценяване на съответствието и работа в посока на използване на възможността за сближаване или съгласуване на техническите изисквания; и г) подпомагане и насърчаване на двустранното сътрудничество между техните съответни организации, публични или частни, които са отговорни за метрологията, стандартизацията, изпитването, сертифицирането и акредитацията. 3. При поискване, всяка от страните отделя надлежно внимание на предложенията за сътрудничество, направени от другата страна съгласно условията на настоящата глава. Член 4.4 Технически регламенти 1. Страните се споразумяват да използват по най-добрия начин добрата регулаторна практика, както е предвидено в Споразумението за ТПТ. Страните се споразумяват по-специално за следното: а) да изпълняват задълженията на страните за прозрачност, както е посочено в Споразумението за ТПТ; б) да използват съответните международни стандарти като основа за техническите регламенти, включително процедурите за оценяване на съответствието, освен в случаите, в които тези международни стандарти биха били неефективни или неподходящи средства за постигане на преследваните законни цели, а в случаите, в които международните стандарти не са били използвани като основа, да разяснят, по искане на другата страна, причините, поради които тези стандарти са били счетени за неподходящи или неефективни за постигане на преследваната цел; в) в случаите, в които една от страните е приела или прави предложение за приемане на технически регламент, да предоставят на другата страна, при поискване, наличната информация, свързана с целта, правното основание и обосновката на техническия регламент; г) да установят механизми за предоставяне на подобрена информация относно техническите регламенти (включително чрез публичен уебсайт) на икономическите оператори на другата страна, и по-специално при поискване да предоставят, без необосновано забавяне, информация в писмен вид и указания в писмен вид относно спазването на техните технически регламенти, ако такива са налични и това е целесъобразно, на другата страна или нейните икономическите оператори; д) да вземат надлежно под внимание мненията на другата страна в случаите, в които част от процеса на разработване на технически регламент е открит за обществени консултации, и при поискване да дадат отговори в писмен вид на коментарите, направени от другата страна; е) когато правят уведомления в съответствие със Споразумението за ТПТ, да дадат на другата страна поне 60 дни след уведомяването, в рамките на които тя да предостави коментари в писмен вид относно предложението; и ж) да оставят достатъчно време между датата на публикуване на техническите регламенти и датата на влизането им в сила, през което икономическите оператори на другата страна да се адаптират, освен когато възникнат или съществува опасност да възникнат проблеми, свързани с безопасността, здравето, опазването на околната среда или националната сигурност, и когато това е възможно, да отделят надлежно внимание на основателни искания за удължаване на срока за предоставяне на коментари. 2. Всяка от страните гарантира, че на икономическите оператори и заинтересованите лица на другата страна е дадена възможност да участват във всеки един официален процес на обществена консултация, свързан с разработването на технически регламенти при условия, които са не по-малко благоприятни от условията, които те предоставят на юридическите или физическите лица в техните собствени държави. 3. Всяка от страните полага усилия да прилага техническите регламенти еднакво и последователно на цялата си територия. Ако Корея уведоми ЕС като страна по споразумението за проблем от търговско естество, който изглежда произтича от различия в законодателството на държавите-членки на Европейския съюз, които Корея счита за несъвместими с Договора за функционирането на Европейския съюз, ЕС като страна по споразумението следва да положи максимални усилия, за да реши проблема своевременно. Член 4.5 Стандарти 1. Страните потвърждават отново своите задължения по член 4, параграф 4.1 от Споразумението за ТПТ да гарантират, че техните органи по стандартизация приемат и спазват Кодекса на добрата практика при подготвяне и приемане на стандарти, който се съдържа в приложение 3 към Споразумението за ТПТ, както и че те вземат под внимание принципите, изложени в Решенията и препоръките, приети от Комитета от 1 януари 1995 г. насам, G/TBT/1/rev.8, 23 май 2002 г., раздел IX (Решение на Комитета относно принципите за разработване на международни стандарти, указания и препоръки във връзка с членове 2 и 5 и приложение 3 към споразумението), издадени от Комитета по техническите пречки пред търговията в рамките на СТО. 2. Страните се ангажират да си обменят информация, касаеща: а) използването на стандарти от тях във връзка с техническите регламенти; б) процесите на стандартизация на всяка една от тях и степента на използване на международни стандарти като основа за техните национални и регионални стандарти; и в) споразуменията за сътрудничество, прилагани от всяка от страните, във връзка със стандартизацията, например информация относно въпроси за стандартизация, съдържащи се в споразумения за свободна търговия с трети страни. Член 4.6 Оценяване на съответствието и акредитация 1. Страните признават, че е налице широк набор от механизми за улесняване приемането на резултатите от процедурите за оценяване на съответствието, проведени на територията на другата страна, включително: а) споразумения за взаимно приемане на резултатите от процедурите за оценяване на съответствието по отношение на конкретни технически регламенти, които се провеждат от органи, намиращи се на територията на другата страна; б) процедури по акредитация за определяне на органи по оценяване на съответствието, които се намират на територията на другата страна; в) определяне от държавните органи на органи по оценяване на съответствието, които се намират на територията на другата страна; г) признаване от една от страните на резултатите от процедурите за оценяване на съответствието, които се провеждат на територията на другата страна; д) доброволни договорености между органите по оценяване на съответствието, които се намират на територията на всяка страна; и е) приемане от страната вносител на декларацията за съответствие на доставчика. 2. Като вземат предвид по-специално тези съображения, страните се ангажират: а) да засилят обмена на информация между тях във връзка с тези и подобни механизми с оглед на улесняване на приемането на резултатите от процедурите за оценяване на съответствието; б) да обменят информация относно процедурите за оценяване на съответствието, и по-специално относно критериите, използвани за избор на подходящи процедури за оценяване на съответствието за конкретни продукти; в) да обменят информация относно политиката за акредитация и да обсъдят как да използват по най-добрия начин международните стандарти за акредитация и международните споразумения, по които органите по акредитация на страните са страни, например чрез механизмите на Международното сътрудничество за акредитация на лаборатории и Международния форум за акредитация; и г) в съответствие с член 5, параграф 5.1.2 от Споразумението за ТПТ, да изискват процедури за оценяване на съответствието, които не са по-строги, отколкото е необходимо. 3. Принципите и процедурите, установени по отношение разработването и приемането на технически регламенти съгласно член 4.4 с оглед на избягването на ненужни пречки пред търговията и гарантирането на прозрачност и липса на дискриминация, се прилагат също така по отношение на задължителните процедури за оценяване на съответствието. Член 4.7 Наблюдение на пазара Страните се ангажират да обменят помежду си мнения относно наблюдението на пазара и дейностите по изпълнение. Член 4.8 Такси за оценяване на съответствието Страните потвърждават отново своето задължение съгласно член 5, параграф 5.2.5 от Споразумението за ТПТ, който гласи, че таксите за задължително оценяване на съответствието на внесените продукти са равностойни по отношение на такси, налагани за оценяване на съответствието на сходни продукти с национален произход или с произход от други държави, като се вземат предвид разходите за комуникации, превоз и други разходи, възникващи поради разлика в местоположението на съоръженията на заявителя и органа за оценяване на съответствието, и се ангажират да прилагат този принцип в областите, които попадат в обхвата на настоящата глава. Член 4.9 Маркиране и етикетиране 1. Страните вземат под внимание разпоредбата на параграф 1 от приложение 1 към Споразумението за ТПТ, която гласи, че един технически регламент може да включва или да съдържа предимно изисквания за маркиране или етикетиране, и се споразумяват, че в случаите, в които техните технически регламенти съдържат задължителни изисквания за маркиране или етикетиране, те ще съблюдават принципите на член 2, параграф 2.2 от Споразумението за ТПТ, който гласи, че техническите регламенти не се изготвят с цел или по начин, създаващи ненужни пречки пред международната търговия, и че тези регламенти не трябва да бъдат по-ограничителни по отношение на търговията, отколкото е необходимо за постигане на законна цел. 2. Страните се споразумяват по-специално, че в случаите, в които една от страните изисква задължително маркиране или етикетиране на продукти: а) страната следва да се стреми да сведе до минимум своите изисквания за маркиране или етикетиране, освен маркирането или етикетирането, което е от значение за потребителите или ползвателите на продукта. В случаите, в които се изисква етикетиране за други цели, например за данъчни цели, това изискване следва да бъде формулирано по начин, който не е по-ограничителен по отношение на търговията, отколкото е необходимо за постигане на законна цел. б) страната може да посочи формата на етикетите или маркировките, но тя не трябва да изисква каквото и да било предварително одобрение, регистрация или сертифициране в тази връзка. Тази разпоредба не засяга правото на страната да изисква предварително одобрение на конкретната информация, която следва да бъде предоставена върху етикета или маркировката в контекста на приложимото вътрешно законодателство; в) в случаите, в които страната изисква от икономическите оператори да използват уникален идентификационен номер, тя следва да издаде такъв номер на икономическите оператори на другата страна без необосновано забавяне и на основата на недискриминационни принципи; г) страната е свободна да изисква информацията по отношение на маркировките или етикетите да бъде предоставена на изрично посочен език. В случаите, в които е налице международна номенклатурна система, приета от страните, тя също може да се използва. Едновременното използване на други езици не е забранено, при условие че информацията, предоставена на другите езици, е еднаква с информацията, предоставена на изрично посочения език, или че информацията, предоставена на допълнителния език, не представлява заблуждаващо твърдение, което касае продукта; и д) в случаите, в които страната счита, че по този начин не се допуска компромис със законни цели по Споразумението за ТПТ, страната следва да се стреми да приема непостоянни или сменяеми етикети или такава маркировка или етикетировка, която е включена в придружаващата документация, вместо да е физически прикрепена към продукта. Член 4.10 Механизъм за координация 1. Страните се споразумяват да определят координатори по въпроси, свързани с ТПТ, и да предоставят подходящата информация на другата страна, когато техният координатор по въпроси, свързани с ТПТ, бъде сменен. Координаторите по въпроси, свързани с ТПТ, работят съвместно, за да улеснят прилагането на настоящата глава и сътрудничеството между страните по всички въпроси, свързани с настоящата глава. 2. Функциите на координатора включват: а) мониторинг на прилагането и управлението на настоящата глава, незабавно разглеждане на всякакви въпроси, които всяка една от страните повдига, свързани с разработването, приемането, прилагането или изпълнението на стандарти, технически регламенти и процедури за оценяване на съответствието, и, при поискване на всяка една от страните, консултиране по всеки един въпрос, произтичащ от настоящата глава; б) засилване на сътрудничеството при разработване и усъвършенстване на стандартите, техническите регламенти и процедурите за оценяване на съответствието; в) организиране на провеждането на регулаторни диалози, в съответствие с член 4.3, ако това е целесъобразно; г) организационна дейност за създаването на работни групи, които могат да включват или да се консултират с неправителствени експерти и заинтересовани страни, за което е постигнато взаимно съгласие между страните; д) обмен на информация относно промени, свързани със стандарти, технически регламенти и процедури за оценяване на съответствието, които се правят в неправителствени, регионални и многостранни форуми; и е) преразглеждане на настоящата глава в контекста на евентуални промени в рамките на споразумението за ТПТ. 3. Координаторите общуват помежду си, като използват всеки един договорен метод, който е подходящ за ефикасното и ефективно изпълнение на техните функции. ПЕТА ГЛАВА САНИТАРНИ И ФИТОСАНИТАРНИ МЕРКИ Член 5.1 Цел 1. Целта на настоящата глава е свеждане до минимум на отрицателните ефекти на санитарните и фитосанитарните мерки върху търговията, като същевременно се опазва животът и здравето на хората, животните и растенията на териториите на страните. 2. Освен това, настоящата глава има за цел да засили сътрудничеството между страните по проблеми, свързани с хуманното отношение към животните, като се отчитат различни фактори, каквито са условията на животновъдния сектор в страните. Член 5.2 Приложно поле Настоящата глава се прилага по отношение на всички санитарни и фитосанитарни мерки на дадена страна, които могат пряко или косвено да засегнат търговията между страните. Член 5.3 Определение За целите на настоящата глава, "санитарна или фитосанитарна мярка" означава всяка една мярка, определена в параграф 1 от приложение А към Споразумението за СФМ. Член 5.4 Права и задължения Страните потвърждават правата и задълженията, които имат съгласно Споразумението за СФМ. Член 5.5 Прозрачност и обмен на информация Страните: а) се стремят към прозрачност по отношение на санитарните и фитосанитарните мерки, приложими към търговията; б) повишават взаимното разбиране на санитарните и фитосанитарните мерки на всяка от страните и тяхното прилагане; в) обменят информация по въпроси, свързани с разработването и прилагането на санитарни и фитосанитарни мерки, които засягат или биха могли да засегнат търговията между страните, с оглед на свеждане до минимум на отрицателните ефекти върху търговията; и г) съобщават, по искане на една от страните, изискванията, които се прилагат по отношение на вноса на конкретни продукти. Член 5.6 Международни стандарти Страните: а) си сътрудничат, по искане на една от страните, за постигане на общо разбиране по отношение на прилагането на международни стандарти в области, които засягат или биха могли да засегнат търговията между тях, с оглед на свеждане до минимум на отрицателните ефекти върху търговията; и б) си сътрудничат при разработването на международни стандарти, насоки и препоръки. Член 5.7 Изисквания по отношение на вноса 1. Общите изисквания на една от страните по отношение на вноса се прилагат за цялата територия на другата страна. 2. Допълнителни специфични изисквания по отношения на вноса могат да бъдат налагани по отношение на страната износител или части от нея въз основа на определяне на здравния статус на животните или растенията в страната износител или части от нея, което се извършва от страната вносител в съответствие с насоките и стандартите на Споразумението за СФМ, Комисията по Codex Alimentarius (Кодекса за храните), Световната организация по здравеопазване на животните (наричана по-нататък "СОЗЖ") и Международната конвенция за растителна защита (наричана по-нататък "МКРЗ"). Член 5.8 Мерки, свързани със здравето на животните и растенията 1. Страните възприемат понятието "райони, свободни от вредители или болести" и "райони с ниска степен на разпространение на вредители или болести" в съответствие със стандартите на Споразумението за СФМ, СОЗЖ и МКРЗ и установяват подходяща процедура за признаване на тези райони, като вземат предвид всеки един приложим международен стандарт, насока или препоръка. 2. При определянето на тези райони, страните отчитат фактори като географско местоположение, екосистеми, епидемиологично наблюдение и ефективност на санитарния или фитосанитарния контрол в тези райони. 3. Страните установяват тясно сътрудничество при определяне на районите, свободни от вредители или болести, и районите с ниска степен на разпространение на вредители или болести, с цел постигане на доверие в процедурите, следвани от всяка от страните за определяне на тези райони. Страните се стремят да приключат тази дейност по изграждане на доверие в рамките на около две години, считано от датата на влизане в сила на настоящото споразумение. Успешното приключване на сътрудничеството в областта на изграждането на доверие се потвърждава от Комитета по санитарните и фитосанитарните мерки, посочен в член 5.10. 4. При определянето на тези райони, по принцип страната вносител се основава на информацията, предоставена от страната износител в съответствие със стандартите на Споразумението за СФМ, СОЗЖ и МКРЗ, и взема предвид определението, направено от страната износител, при определяне на здравния статус на животните или растенията в страната износител или части от нея. В тази връзка, ако една от страните не приеме определението, направено от другата страна, страната, която не приема определението, следва да разясни причините за това и да бъде готова да започне консултации. 5. Страната износител предоставя необходимите доказателства, с които обективно да покаже на страната вносител, че тези райони са и е вероятно да останат съответно райони, свободни от вредители или болести, и райони с ниска степен на разпространение на вредители или болести. За тази цел, при поискване, на страната вносител трябва да се осигури приемлив достъп с цел инспектиране, изпитване и други приложими процедури. Член 5.9 Сътрудничество в областта на хуманното отношение към животните Страните: а) обменят информация, експертни познания и опит в областта на хуманното отношение към животните и приемат план за работа по отношение на тези дейности; и б) си сътрудничат при разработването на стандарти в областта на хуманното отношение към животните в рамките на международни форуми, по-специално във връзка със зашеметяването и клането на животните. Член 5.10 Комитет по санитарните и фитосанитарните мерки 1. Комитетът по санитарните и фитосанитарните мерки, създаден съгласно член 15.2, параграф 1 (Специализирани комитети) може да: а) разработва необходимите процедури или механизми за прилагане на настоящата глава; б) наблюдава напредъка при прилагането на настоящата глава; в) потвърждава успешното приключване на дейността по изграждане на доверие, посочена в член 5.8, параграф 3; г) разработва процедури за одобрение на предприятия за продукти от животински произход и, по целесъобразност, за одобрение на производствени обекти за продукти от растителен произход; и д) предоставя форум за обсъждане на проблеми, произтичащи от прилагането на определени санитарни или фитосанитарни мерки, с оглед на договаряне на взаимно приемливи алтернативи. В тази връзка, Комитетът се свиква по спешност, по искане на една от страните, с цел провеждане на консултации. 2. Комитетът се състои от представители на страните и провежда заседанията си веднъж годишно на дата, договорена по взаимно съгласие. Мястото на провеждане на заседанията също се договаря по взаимно съгласие. Дневният ред се договаря преди началото на заседанията. Страните се редуват по отношение упражняването на председателството. Член 5.11 Уреждане на спорове Никоя от страните не може да използва разпоредбите на четиринадесета глава (Уреждане на спорове) за каквито и да било въпроси, произтичащи от настоящата глава. ШЕСТА ГЛАВА МИТНИЦИ И УЛЕСНЯВАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА Член 6.1 Цели и принципи С цел улесняване на търговията и насърчаване на митническото сътрудничество на двустранна и многостранна основа, страните се споразумяват да си сътрудничат и да прилагат своите изисквания и процедури за внос, износ и транзит на стоки въз основа на следните цели и принципи: а) за да гарантират, че изискванията и процедурите за внос, износ и транзит на стоки са ефикасни и пропорционални; i) всяка от страните приема или поддържа ускорени митнически процедури, като същевременно поддържа надлежен митнически контрол и процедури за подбор; ii) изискванията и процедурите за внос, износ и транзит по отношение на стоките не обременяват администрацията и не ограничават търговията в по-голяма степен, отколкото е необходимо за постигане на законни цели; iii) всяка от страните предоставя с цел митническо оформяне на стоките минимален набор от документи и осигурява на ползвателите на услугите на митническите органи достъп до електронните системи; iv) всяка от страните използва информационна технология, която ускорява процедурите за вдигане на стоките; v) всяка от страните гарантира, че нейните митнически органи и агенции, които участват в дейности по граничен контрол, включително дейности по контрол на внос, износ и транзит, си сътрудничат и координират своите дейности; и vi) всяка от страните създава разпоредби, които предвиждат, че използването на услугите на митнически посредници не е задължително. б) изискванията и процедурите за внос, износ и транзит се основават на инструментите и стандартите на международната търговия и митническите инструменти и стандарти, които страните са приели; i) инструментите и стандартите на международната търговия и митническите инструменти и стандарти представляват основата за изискванията и процедурите за внос, износ и транзит, в случаите в които такива инструменти и стандарти съществуват, освен когато те биха били неефективни или неподходящи средства за постигане на преследваните законни цели; и ii) изискванията към данните и процесите се използват и прилагат постепенно в съответствие с образеца за митнически данни на Световната митническа организация ("СМО") и свързаните с него препоръки и насоки на СМО; в) изискванията и процедурите са прозрачни и предсказуеми за вносителите, износителите и другите заинтересовани страни; г) всяка от страните се консултира своевременно с представителите на търговската общност и другите заинтересовани страни, включително и по повод съществени нови или изменени изисквания и процедури преди приемането им; д) принципите или процедурите за управление на риска се прилагат с цел съсредоточаване на усилията за спазване на изискванията върху сделките, които заслужават внимание; е) всяка от страните си сътрудничи и обменя информация с цел насърчаване на прилагането и спазването на мерките за улесняване на търговията, договорени по силата на настоящото споразумение; и ж) мерките за улесняване на търговията не засягат постигането на законните цели на политиките, каквито са опазването на националната сигурност, здравето и околната среда. Член 6.2 Вдигане на стоки 1. Всяка от страните приема и прилага опростени и ефикасни митнически и други свързани с търговията изисквания и процедури с цел улесняване на търговията между страните. 2. Съгласно параграф 1, всяка от страните гарантира, че нейните митнически органи, гранични агенции или други компетентни органи прилагат изисквания и процедури, които: а) предвиждат вдигане на стоките в рамките на срок, който не е по-дълъг от срока, изискван за гарантиране спазването на нейните митнически и други свързани с търговията закони и формалности. Всяка от страните работи в посока на допълнително намаляване на срока за вдигане на стоки; б) предвиждат предварително подаване по електронен път и евентуална предварителна обработка на информацията преди физическото пристигане на стоките, "обработка преди пристигане", чрез която да се даде възможност за вдигане на стоките при пристигане; в) позволяват на вносителите да получат покана за вдигане на стоките от митниците преди и без да се засяга окончателното определяне от техните митнически органи на приложимите мита, данъци и такси [3]; и г) позволяват стоките да бъдат допуснати за свободно обращение на мястото на пристигане без временно прехвърляне в складове или други помещения. Член 6.3 Опростена митническа процедура Страните се стремят да прилагат опростени процедури за внос и износ спрямо търговци или икономически оператори, които отговарят на специфични критерии, определени от една от страните, които по-специално предвиждат по-бързо вдигане и митническо оформяне на стоките, включително и предварително подаване по електронен път и предварителна обработка на информацията преди физическото пристигане на пратките, по-ниска честота на физическите проверки и улесняване на търговията що се отнася например до опростеното деклариране с минимален набор от документи. Член 6.4 Управление на риска Всяка от страните прилага системи за управление на риска, доколкото е възможно по електронен път, с цел осъществяване на анализ на рисковете и насочване към тях, които дават възможност на техните митнически органи да съсредоточат своите дейности по проверка върху стоки с висока степен на риск и опростяват митническото оформяне и движението на стоки с ниска степен на риск. Всяка от страните се основава на преработената Международна конвенция за опростяване и уеднаквяване на митническите процедури от 1999 г. (наричана по-нататък "Конвенцията от Киото") и на Насоките за управление на риска на СМО във връзка със своите процедури за управление на риска. Член 6.5 Прозрачност 1. Всяка от страните гарантира, че нейните митнически и други свързани с търговията закони, подзаконови актове и общи административни процедури и други изисквания, включително такси и налози, са лесно достъпни за всички заинтересовани страни чрез официално предназначено за тази цел средство, а в случаите, в които това е изпълнимо и възможно, чрез официален уебсайт. 2. Всяка от страните определя или поддържа един или повече центрове за запитвания или информация, в които се дава отговор на запитванията на заинтересовани лица по митнически и други свързани с търговията въпроси. 3. Всяка от страните се консултира с представители на търговската общност и други заинтересовани страни и им предоставя информация. Тези консултации и информацията са свързани със съществени нови или изменени изисквания и процедури и се дава възможността за представяне на коментари преди тяхното приемане. Член 6.6 Предварителни решения 1. По писмено искане на търговците, всяка от страните издава предварителни решения в писмен вид, чрез нейните митнически органи, преди вноса на дадена стока на нейната територия в съответствие с нейните законови и подзаконови актове, които касаят тарифното класиране, произхода или всички други такива въпроси, по отношение на които страната може да реши да издаде решение. 2. При спазване на всички изисквания за поверителност, които се съдържат в нейните законови и подзаконови актове, всяка от страните публикува, например в Интернет, своите предварителни решения относно тарифното класиране и всички други такива въпроси, по отношение на които страната може да реши да издаде решение. 3. С цел улесняване на търговията страните включват в своя двустранен диалог редовни актуализации, свързани с промените, които се правят в техните съответни законодателства по въпросите, посочени в параграфи 1 и 2. Член 6.7 Процедури по обжалване 1. Всяка от страните гарантира, че по отношение на нейните решения по митнически въпроси и други изисквания и процедури за внос, износ и транзит, въпросните лица, които са обект на тези решения, имат възможност за преразглеждане или обжалване на тези решения. Всяка от страните може да изиска дадено обжалване първоначално да бъде разгледано от същата агенция, надзорния орган към нея или от съдебен орган преди извършване на преразглеждане от независим орган от по-висша инстанция, който би могъл да бъде съдебен орган или административен съд. 2. Производителят или износителят може, по искане на преразглеждащия орган, насочено към производителя или износителя, да предостави информация директно на страната, която провежда административното преразглеждане. Производителят или износителят, който предоставя информацията, може да поиска от страната, провеждаща административното преразглеждане, да третира тази информация като поверителна в съответствие с нейните законови и подзаконови актове. Член 6.8 Поверителност 1. Всяка информация, предоставена от лица или органи на една от страните на органите на другата страна съгласно разпоредбите на настоящата глава, се третира, включително когато това се изисква съгласно член 6.7, като поверителна или като информация с ограничен достъп в зависимост от законовите и подзаконовите актове, приложими във всяка една от страните. За нея се прилага задължението за опазване на служебна тайна и тя се ползва със защитата, на която подлежи подобна информация съгласно приложимите законови и подзаконови актове на страната, която я е получила. 2. Лични данни могат да се обменят единствено, когато получаващата ги страна се ангажира да им осигури равнище на защита поне еквивалентно на това, което се осигурява в този конкретен случай в страната, която може да ги предостави. Лицето, което предоставя информацията, не определя каквито и да било изисквания, които водят до по-голяма тежест от изискванията, приложими в неговата собствена юрисдикция. 3. Информацията, посочена в параграф 1, не се използва от органите на страната, която я е получила, за цели, различни от тези, за които е предоставена, без изричното разрешение на лицето или органа, предоставящи тази информация. 4. Освен ако лицето или органът, предоставящи информацията, не са дали изричното си разрешение за това, информацията, посочена в параграф 1, не следва да бъде публикувана или разгласявана по друг начин на които и да било лица, освен в случаите, в които във връзка със съдебни производства е налице задължение или разрешение за това съгласно законовите и подзаконовите актове на страната, която я е получила. Лицето или органът, който е предоставил информацията, се уведомява за това разгласяване предварително, когато това е възможно. 5. В случаите, в които орган от една от страните поиска информация съгласно разпоредбите на настоящата глава, той следва да уведоми лицата, към които е отправено искането, за всяка една възможност за разгласяване във връзка със съдебни производства. 6. Освен ако не е договорено друго с лицето, предоставило информацията, страната, която отправя искането, използва по целесъобразност всички налични мерки съгласно приложимите законови и подзаконови актове на тази страна, за да запази поверителността на информацията и да защити личните данни в случай на заявления за разгласяване на въпросната информация, подадени от трети страни или други органи. Член 6.9 Такси и налози По отношение на всички такси и налози от каквото и да било естество, които са различни от митата и таксите, изключени от определението на понятието "мито" съгласно член 2.3 (Мито), наложени във връзка с вноса или износа: а) таксите и налозите се налагат единствено по отношение на услуги, предоставяни във връзка с въпросния внос или износ или за извършването на каквато и да било формалност, изисквана при предприемане на такъв внос или износ; б) таксите и налозите не надвишават приблизителните разходи за предоставените услуги; в) таксите и налозите не се изчисляват на адвалорна основа; г) таксите и налозите не се налагат за предоставяне на консулски услуги; д) информацията относно такси и налози се публикува чрез официално предназначено за тази цел средство, а в случаите, в които това е изпълнимо и възможно, чрез официален уебсайт. Тази информация съдържа основанието за налагането на таксата или налога за предоставената услуга, отговорния орган, таксите и налозите, които следва да бъдат приложени, както и за това къде и как следва да бъде извършено плащането; и е) нови или изменени такси и налози не се налагат, докато не бъде публикувана и предоставена информацията в съответствие с буква д). Член 6.10 Предекспедиционни проверки Нито една от страните не изисква извършването на предекспедиционни проверки или равностойни на тях действия. Член 6.11 Одит след митническо оформяне Всяка от страните предоставя на търговците възможността да се възползват от прилагането на ефикасни одити след митническо оформяне. Прилагането на одити след митническо оформяне не води до налагането на неоправдани или необосновани изисквания или тежести по отношение на търговците. Член 6.12 Митническо остойностяване Споразумението за митническо остойностяване без резервите и възможностите, предвидени в член 20 и параграфи 2—4 от приложение III към Споразумението за митническо остойностяване, са включени в настоящото споразумение и представляват част от него mutatis mutandis. Член 6.13 Митническо сътрудничество 1. Страните засилват сътрудничеството помежду си в сферата на митническите услуги и свързаните с тях въпроси. 2. Страните се ангажират да разработят действия за улесняване на търговията в рамките на свързаните с митниците въпроси, като вземат предвид вече постигнатото в тази област от международните организации. Тези дейности могат да включват експериментална дейност по отношение на нови митнически процедури. 3. Страните потвърждават ангажимента си относно улесняването на законното движение на стоки и обменят експертен опит във връзка с мерки за усъвършенстване на митническите техники и процедури и компютъризираните системи в съответствие с разпоредбите на настоящото споразумение. 4. Страните се ангажират: а) да се стремят към хармонизиране на документацията и елементите от данни, използвани в търговията, съгласно международните стандарти с цел улесняване на търговския поток между тях по митнически въпроси, свързани с вноса, износа и транзита на стоки; б) да засилят сътрудничеството между своите митнически лаборатории и научни отдели и да работят в посока на хармонизиране на методите, използвани в митническите лаборатории; в) да извършват обмен на персонала в сферата на митниците; г) съвместно да организират програми за обучение по въпроси, свързани с митниците, за длъжностните лица, които активно участват в митническите процедури; д) да разработят ефективни механизми за общуване с търговските и бизнес общности; е) да се подпомагат взаимно, доколкото е възможно, при извършването на тарифно класиране, остойностяване и определяне на произхода за целите на преференциалното тарифно третиране на внесените стоки; ж) да насърчават стабилното и ефикасно прилагане на правата върху интелектуалната собственост от митническите органи по отношение на внос, износ, реекспорт, транзит, претоварване и други митнически процедури, и по-специално що се отнася до подправени стоки; и з) да подобряват сигурността, като същевременно улеснят търговията, на контейнерите за превоз на стоки по море и на други пратки от всякакви източници, които се внасят във, претоварват през или преминават транзитно през страните. Страните се споразумяват, че целите на засиленото и разширено сътрудничество включват, но не са ограничени до: i) съвместна работа за засилване на свързаните с митниците аспекти на осигуряването на логистичната верига на международната търговия; и ii) координирането, до степента, до която това е практично, на позициите на международни форуми, където въпросите за сигурността на контейнерите могат да бъдат повдигнати и дискутирани по подходящ начин. 5. Страните признават, че техническото сътрудничество между тях е основен фактор за улесняване спазването на задълженията, посочени в настоящото споразумение, и за постигане на високи равнища на улесняване на търговията. Страните, чрез своите митнически администрации, се споразумяват да разработят програма за техническо сътрудничество при взаимно договорени условия по отношение на обхвата, сроковете и разходите за осъществяване на мерките за сътрудничество в митническата и свързаните с нея области. 6. Чрез своите съответни митнически администрации и другите гранични органи страните преразглеждат съответните международни инициативи във връзка с улесняването на търговията, включително, inter alia, съответната дейност в СТО и СМО, за да идентифицират области, в които по-нататъшните съвместни дейности биха улеснили търговията между страните, и за да насърчат общите многостранни цели. Страните работят съвместно, за да приемат, когато това е възможно, общи позиции в рамките на международни организации в областта на митниците и улесняването на търговията, по-специално в СТО и СМО. 7. Страните се подпомагат взаимно при прилагането и изпълнението на настоящата глава, Протокола относно определението на понятието "продукти с произход" и методите на административно сътрудничество и техните съответни митнически законови и подзаконови актове. Член 6.14 Административна взаимопомощ по митнически въпроси 1. Страните си оказват административна взаимопомощ по митнически въпроси в съответствие с разпоредбите на Протокола относно административната взаимопомощ по митнически въпроси. 2. Никоя от страните не може да използва разпоредбите на четиринадесета глава (Уреждане на спорове) от настоящото споразумение за въпроси, попадащи в обхвата на член 9.1 от Протокола относно административната взаимопомощ по митнически въпроси. Член 6.15 Митнически звена за контакт 1. Страните си обменят списъци с определените звена за контакт по отношение на въпроси, произтичащи от настоящата глава и Протокола относно определението на понятието "продукти с произход" и методите на административно сътрудничество. 2. Звената за контакт се стремят да решат чрез консултации оперативни въпроси, които попадат в обхвата на настоящата глава. Ако даден въпрос не може да бъде решен чрез звената за контакт, той се отнася за решаване от Митническия комитет, посочен в настоящата глава. Член 6.16 Митнически комитет 1. Митническият комитет, създаден съгласно член 15.2, параграф 1 (Специализирани комитети), гарантира правилното функциониране на настоящата глава, Протокола относно определението на понятието "продукти с произход" и методите на административно сътрудничество и Протокола относно административната взаимопомощ по митнически въпроси и разглежда всички въпроси, които произтичат от тяхното прилагане. Въпросите, попадащи в обхвата на настоящото споразумение, се докладват от този комитет на Комитета по търговията, създаден съгласно член 15.1, параграф 1 (Комитет по търговията). 2. Митническият комитет се състои от представители на митническите и други компетентни органи на страните, които отговарят за въпросите в областта на митниците и улесняването на търговията, за управлението на Протокола относно определението на понятието "продукти с произход" и методите на административно сътрудничество, както и Протокола относно административната взаимопомощ по митнически въпроси. 3. Митническият комитет приема свой процедурен правилник и провежда своите заседания веднъж годишно, последователно във всяка една от страните. 4. По искане на една от страните Митническият комитет провежда заседания, за да обсъжда и полага усилия за уреждане на всяко различие, което може да възникне между страните по въпросите, включени в настоящата глава и Протокола относно определението на понятието "продукти с произход" и методите на административно сътрудничество, както и Протокола относно административната взаимопомощ по митнически въпроси, включително във връзка с улесняването на търговията, тарифното класиране, произхода на стоките и административната взаимопомощ по митнически въпроси, които се отнасят по-специално до членове 7 и 8 от Протокола относно административната взаимопомощ по митнически въпроси. 5. Митническият комитет може да формулира решения, препоръки или становища, които той счита за подходящи за постигане на общите цели и за стабилното функциониране на механизмите, установени в настоящата глава и Протокола относно определението на понятието "продукти с произход" и методите на административно сътрудничество, както и Протокола относно административната взаимопомощ по митнически въпроси. СЕДМА ГЛАВА ТЪРГОВИЯ С УСЛУГИ, УСТАНОВЯВАНЕ И ЕЛЕКТРОННА ТЪРГОВИЯ РАЗДЕЛ A Общи разпоредби Член 7.1 Цел, приложно поле и обхват 1. Страните, като потвърждават отново съответните си права и задължения в съответствие със Споразумението за СТО, с настоящото споразумение създават необходимите механизми за реципрочна прогресивна либерализация на търговията с услуги и установяването, както и за сътрудничество в областта на електронната търговия. 2. Никоя от разпоредбите на настоящата глава не се тълкува като налагаща каквито и да е задължения по отношение на държавните поръчки. 3. Настоящата глава не се прилага за субсидии или безвъзмездни средства, отпуснати от някоя от страните, включително гарантирани от държавата заеми, гаранции и застраховки. 4. В съответствие с настоящата глава, всяка от страните си запазва правото да регулира и да въвежда нови правила за постигане на законни цели на политика. 5. Настоящата глава не се прилага по отношение на мерки, които засягат физически лица, търсещи достъп до пазара на труда на някоя от страните, нито пък се прилага към мерките, касаещи гражданство, пребиваване и трудова заетост с безсрочен характер. 6. Никоя от разпоредбите на настоящата глава не възпрепятства страните да прилагат мерки за регулиране на влизането или временното пребиваване на физически лица на техните територии, включително мерките, необходими за опазване на целостта на нейните граници и за гарантиране на нормалното придвижване през нея на физически лица, при условие че подобни мерки не се прилагат по такъв начин, че да премахват или намаляват ползите за другата страна в съответствие с условията на конкретно задължение в настоящата глава или нейните приложения [4]. Член 7.2 Определения За целите на настоящата глава: а) "мярка" означава всяка мярка, приета от която и да е от страните, независимо дали под формата на закон, подзаконов акт, разпоредба, процедура, решение, административно действие или под каквато и да било друга форма; б) "мерки, приети или поддържани от една от страните" означава мерки, приети от: i) органи на централната власт, регионални или местни органи на управление и власти, както и ii) неправителствени организации, изпълняващи правомощия, възложени им от органи на централната власт, регионални или местни органи на управление или власти; в) "лице" означава или физическо, или юридическо лице; г) "физическо лице" означава гражданин на Корея или на държава-членка на Европейския съюз съгласно съответното ѝ законодателство; д) "юридическо лице" означава всеки правен субект, надлежно учреден или организиран по друг начин съгласно приложимото законодателство, с цел печалба или с друга цел, частна или държавна собственост, в това число всяко дружество, дружество за попечителство, съдружие, съвместно предприятие, еднолично предприятие или сдружение; е) "юридическо лице от една от страните" означава: i) юридическо лице, регистрирано съгласно законодателството съответно на една от държавите-членки на Европейския съюз или на Корея, чието седалище, централно управление [5] или основно място на стопанска дейност е на територията, на която се прилагат Договорът за Европейския съюз и Договорът за функционирането на Европейския съюз, или съответно на територията на Корея. Ако само седалището или централното управление на юридическото лице се намира на територията, на която се прилагат Договорът за Европейския съюз и Договорът за функционирането на Европейския съюз, или на територията на Корея, то не се разглежда като юридическо лице от Европейския съюз или съответно от Корея, освен ако не развива самостоятелна стопанска дейност [6] на територията, на която се прилагат Договорът за Европейския съюз и Договорът за функционирането на Европейския съюз, или съответно на територията на Корея; или ii) в случай на установяване съгласно член 7.9, буква a), юридическо лице, което се притежава или контролира от физически лица съответно от ЕС като страна по споразумението или от Корея, или от юридическо лице съответно от Европейския съюз или от Корея, посочени в подточка i). Юридическо лице е: i) собственост на лица от ЕС като страна по споразумението или от Корея, ако над 50 процента от дяловото участие в него е действителна собственост съответно на ЕС като страна по споразумението или на Корея; ii) контролирано от лица от ЕС като страна по споразумението или от Корея, ако такива лица имат правомощия да назначават мнозинството от директорите в него или по друг начин да оказват законово влияние върху неговите действия; iii) свързано с друго лице, когато то контролира или е контролирано от това лице; или когато то и другото лице заедно са контролирани от едно и също лице; ж) независимо от разпоредбите на буква е), дружествата за корабоплаване, установени извън ЕС като страна по споразумението или извън Корея, които са под контрола на граждани съответно на държава-членка на Европейския съюз или Корея, също са обхванати от разпоредбите на настоящото споразумение, ако плавателните им съдове са регистрирани в съответствие с приложимото законодателство на въпросната държава-членка на Европейския съюз или на Корея и плават под флага на държава-членка на ЕС или на Корея [7]; з) "споразумение за икономическа интеграция" означава споразумение, което съществено либерализира търговията с услуги и установяването съобразно споразумението за СТО, по-специално членове V и Vа от ГАТС; и) "услуги по ремонт и поддръжка на летателни апарати" означава такива дейности, когато са извършени на летателен апарат или негова част, по време на които апаратът е изваден от употреба и не включват така нареченото линейно техническо обслужване; й) "услуги, свързани с компютърните системи за резервация" (наричани по-нататък "CRS") означава услуги, осигурявани от компютъризирани системи, които съдържат информация за разписанията на въздушните превозвачи, свободни места, такси и правила за събиране на такси, чрез които могат да бъдат правени резервации или да се издават билети; к) "продажба и маркетинг на услуги, свързани с въздушния транспорт" означава възможности за съответния въздушен превозвач да продава и предлага свободно на пазара своите услуги, свързани с въздушен транспорт, включително всички аспекти на маркетинга, като например маркетингови проучвания, реклама и дистрибуция. Тези дейности не включват ценообразуването на услугите, свързани с въздушен транспорт, нито приложимите условия; както и л) "доставчик на услуга" означава всяко лице, което предоставя или цели предоставянето на услуга, включително и като инвеститор. Член 7.3 Комитет по търговията с услуги, установяването и електронната търговия 1. Комитетът по търговията с услуги, установяването и електронната търговия, създаден съгласно член 15.2, параграф 1 (Специализирани комитети), включва представители на страните. Главният представител на страните в комитета е служител на органа на съответната страна, който отговаря за изпълнението на настоящата глава. 2. Комитетът: а) осъществява надзор и оценява прилагането на настоящата глава: б) разглежда въпроси, свързани с настоящата глава, които са отнесени към него от някоя от страните; както и в) предоставя възможности на съответните органи за обмен на информация относно предпазни мерки във връзка с член 7.46. РАЗДЕЛ Б Трансгранично предоставяне на услуги Член 7.4 Приложно поле и определения 1. Настоящият раздел се прилага по отношение на мерките, приети от страните, които засягат трансграничното предлагане на всички сектори в сферата на услугите, с изключение на: а) аудиовизуални услуги [8]; б) национален морски каботаж; както и в) услугите в сферата на националния и международния въздушен транспорт, редовни или извънредни, както и услуги, пряко свързани с упражняването на права във връзка с трафик, различни от: i) услуги по ремонт и поддръжка на летателни апарати; ii) продажба и маркетинг на услуги, свързани с въздушния транспорт; iii) CRS услуги; както и iv) други спомагателни услуги към услуги, свързани с въздушния транспорт, например услуги по наземно обслужване, даване под наем на летателни апарати с екипаж, както и услуги по управление на летища. 2. Мерките, засягащи трансграничното предоставяне на услуги, включват мерки, засягащи: а) производството, дистрибуцията, предлагането на пазара, продажбата и доставката на услуга; б) закупуването, заплащането или използването на услуга; в) достъпа до и използването на мрежи или услуги, за които се изисква по принцип да бъдат предлагани от страните на гражданите във връзка с предоставянето на услуга; както и г) присъствието на територията на една от страните на доставчик на услуги от другата страна. 3. За целите на настоящия раздел: а) "трансгранично предоставяне на услуги" се определя като предоставяне на услуга: i) от територията на една от страните към територията на другата страна; както и ii) на територията на една от страните към потребител на услугата от другата страна; б) "услуги" включва всяка услуга във всеки сектор, освен услугите, предоставяни в процеса на упражняване на държавна власт; в) "услуга, предоставена при упражняване на държавна власт" означава всяка услуга, която нито се предоставя на търговска основа, нито в конкуренция с един или повече доставчици на услуги; Член 7.5 Достъп до пазара 1. Що се отнася до достъпа до пазара чрез трансграничното предоставяне на услуги, всяка страна предоставя на услугите и на доставчиците на услуги от другата страна не по-малко благоприятно третиране от предвиденото съгласно сроковете, ограниченията и условията, договорени и посочени в специфичните задължения, съдържащи се в приложение 7-А. 2. В секторите, в които са поети задължения по отношение на достъпа до пазара, мерките, които никоя от страните не може да приеме или поддържа на цялата си територия или на част от нея, освен ако е посочено друго в приложение 7-А, са определени като: а) ограничения по отношение на броя на доставчиците на услуги, независимо дали под формата на количествени квоти, монополи, изключителни доставчици на услуги или на изискване за тест за икономическа необходимост [9]; б) ограничения по отношение на общата стойност на сделки с услуги или активи под формата на количествени квоти или изискване за тест за икономическа необходимост; в) ограничения по отношение на общия брой операции в областта на услугите или на общото количество на осъществените услуги, изразени като определени количествени единици под формата на квоти или изискване за тест за икономическа необходимост [10]. Член 7.6 Национално третиране 1. В секторите, за които в приложение 7-А са вписани задължения по отношение на достъпа до пазара и, съобразно определените в същото приложение условия и квалификации, за всички мерки, които засягат трансграничното предоставяне на услуги, всяка страна предоставя на услугите и доставчиците на услуги от другата страна третиране, което е не по-малко благоприятно от предоставеното на собствените ѝ сходни услуги и доставчици на услуги. 2. Всяка страна може да изпълни изискването на параграф 1, като предостави на услугите и на доставчиците на услуги от другата страна третиране, което е формално еднакво или формално различно от предоставеното на собствените ѝ сходни услуги и доставчици на услуги. 3. Формално еднаквото или формално различното третиране се счита за по-малко благоприятно, ако променя условията на конкуренция в полза на услуги или доставчици на услуги от една страна в сравнение със сходни услуги или доставчици на услуги от другата страна. 4. Специфичните задължения, поети по настоящия член, не могат да се тълкуват по начин, който да изисква от която е да е от страните да компенсира присъщи конкурентни недостатъци, произтичащи от чуждестранния характер на съответните услуги или доставчици на услуги. Член 7.7 Списък на задълженията 1. Секторите, либерализирани от всяка стана съгласно настоящия раздел, и ограниченията под формата на резерви по отношение на достъпа до пазара и националното третиране, приложими към услугите и доставчиците на услуги от другата страна в тези сектори, са изброени в списъците на задълженията, включени в приложение 7-А. 2. Никоя от страните не може да приема нови дискриминационни или по-дискриминационни мерки по отношение на услуги или доставчици на услуги от другата страна в сравнение с третиране, предоставено в съответствие със специфичните задължения, поети съгласно параграф 1. Член 7.8 Третиране "най-облагодетелствана нация" (НОН) [11] 1. По отношение на всички мерки, посочени в настоящия раздел, които засягат трансграничното предоставяне на услуги, освен ако е посочено друго в настоящия член, всяка страна предоставя на услугите и на доставчиците на услуги от другата страна не по-малко благоприятно третиране от това на сходни услуги и доставчиците на сходни услуги от която е да е трета държава в контекста на споразумение за икономическа интеграция, подписано след влизането в сила на настоящото споразумение. 2. Третиране, произтичащо от регионално споразумение за икономическа интеграция, предоставено от която и да е от страните на услуги или на доставчици на услуги от трета страна, се изключва от задължението в параграф 1, само ако това третиране е предоставено съгласно секторни или хоризонтални задължения, за които регионалното споразумение за икономическа интеграция предвижда значително по-високо равнище на задължения, отколкото поетите в контекста на този раздел, както е посочено в приложение 7-Б. 3. Независимо от параграф 2, задълженията, произтичащи от параграф 1, не се прилагат за третиране, предоставено съгласно: а) мерки, предвиждащи признаване на квалификации, лицензи или предпазни мерки в съответствие с член VII от ГАТС или приложението към него относно финансовите услуги, б) всяко международно споразумение или договореност, свързани изцяло или предимно с данъчно облагане, или в) мерки, включени в изключенията от третирането НОН, изброени в приложение 7-В. 4. Настоящата глава не се тълкува като възпрепятстваща която и да е страна да дава или предоставя предимства на съседни държави, за да улесни обмен, ограничен до съседни гранични зони, по отношение на услуги, които са местно производство и са предназначени за местно потребление. РАЗДЕЛ В Установяване Член 7.9 Определения За целите на настоящия раздел: а) "установяване" означава: i) учредяване, придобиване или поддържане на юридическо лице [12]; или ii) създаване или поддържане на клон или представителство на територията на една от страните с цел развиване на стопанска дейност. б) "инвеститор" означава всяко едно лице, което извършва или се стреми да извършва стопанска дейност чрез създаване на установяване [13]; в) "стопанска дейност" включва всички дейности от стопанско естество, с изключение на дейности, извършвани в изпълнение на държавна власт, т.е. дейности, които не се извършват нито на търговска основа, нито в конкуренция с един или няколко икономически оператора; г) "дъщерно дружество на юридическо лице от една от страните" означава юридическо лице, ефективно контролирано от друго юридическо лице от тази страна; както и д) "клон на юридическо лице" означава място на стопанска дейност без правосубектност, което изглежда дълготрайно установено, например разширение на дружеството-майка, има собствено управление и е материално обезпечено да води преговори с трети лица, така че последните, независимо че знаят, че при необходимост се установява юридическа връзка с дружеството-майка, чиято централа е в чужбина, не се налага да работят директно с дружеството-майка, а могат да водят преговори на мястото на стопанска дейност, което представлява разширението. Член 7.10 Приложно поле С оглед на подобряване на инвестиционната среда, и по-специално условията за установяване между страните, настоящият раздел се прилага по отношение на мерки на страните, засягащи установяването [14] във всички стопански дейности с изключение на: а) добив, производство и преработка [15] на ядрени материали; б) производство на или търговия с оръжия, боеприпаси и военно оборудване [16]; в) аудиовизуални услуги [17]; г) национален морски каботаж; както и д) услуги в сферата на вътрешния и международния въздушен транспорт, редовни или извънредни, както и услуги, пряко свързани с упражняването на права във връзка с трафик, различни от: i) услуги по ремонт и поддръжка на летателни апарати; ii) продажба и маркетинг на услуги, свързани с въздушния транспорт; iii) CRS услуги; както и iv) други спомагателни услуги към услуги, свързани с въздушния транспорт, като например услуги по наземно обслужване, даване под наем на летателни апарати с екипаж, както и услуги по управление на летища. Член 7.11 Достъп до пазара 1. Що се отнася до достъпа до пазара чрез установяване, всяка страна предоставя на установяванията и инвеститорите на другата страна не по-малко благоприятно третиране от предвиденото съгласно сроковете, ограниченията и условията, договорени и посочени в специфичните задължения, съдържащи се в приложение 7-А. 2. В секторите, в които са поети задължения по отношение на достъпа до пазара, мерките, които никоя от страните не може да приема или поддържа на цялата си територия или на част от нея, освен ако е посочено друго в приложение 7-А, са определени като: а) ограничения по отношение на броя на установяванията, независимо дали под формата на количествени квоти, монополи, изключителни права или други изисквания по отношение на установяването, като например изискване за тестове за икономическа необходимост; б) ограничения по отношение на общата стойност на сделките или активите, под формата на количествени квоти или изискване за тест за икономическа необходимост; в) ограничения по отношение на общия брой операции или на общото количество на продукцията, изразено като определени кол