20060616

Споразумение

между Европейския съюз и Република Габон относно статута на сили, ръководени от Европейския съюз в Република Габон

ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ (ЕС),

от една страна, и

РЕПУБЛИКА ГАБОН, наричана по-долу "страна домакин",

от друга страна,

наричани по-долу в споразумението "страни",

КАТО ВЗЕХА ПРЕДВИД:

- Резолюция 1671 (2006) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации от 25 април 2006 г.,

- Съвместно действие 2006/319/ОВППС на Съвета от 27 април 2006 г. относно военната операция на Европейския съюз в подкрепа на Мисията на Организацията на обединените нации в Демократична република Конго (МООНК) по време на изборите [1] (EUFOR ДР Конго),

- че настоящото споразумение не засяга правата и задълженията на страните съгласно международни споразумения и други инструменти за установяване на международни съдилища и трибунали, включително Статута на Международния наказателен съд,

СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:

Член 1

Приложно поле и дефиниции

1. Настоящото споразумение се прилага за сили, ръководени от Европейския съюз, и техния персонал.

2. Настоящото споразумение се прилага само на територията на страната домакин.

3. За целите на настоящото споразумение:

а) "Сили, ръководени от Европейския съюз (EUFOR)" означава военни щабове на ЕС и национални контингенти, зачислени към операцията, техните съоръжения и транспортни средства;

б) "операция" означава подготовката, установяването, изпълнението и поддръжката на военна мисия съгласно указанията в Резолюция 1671 (2006) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации от 25 април 2006 г.;

в) "командващ силите на ЕС" означава командващ на полето на операцията или в страната домакин;

г) "военен щаб на ЕС" означава военния щаб и негови части във временни квартири под ръководството на военни командири от ЕС, упражняващи военен контрол над операцията;

д) "национални контингенти" означава поделения и части на държавите-членки на Европейския съюз и на други държави, участващи в операцията;

е) "персонал на EUFOR" означава граждански и военен персонал, причислен към EUFOR, както и персонал за подготовка на операцията и персонал, изпълняващ мисия за изпращаща страна или институция на ЕС в рамките на операцията, който, освен ако не е предвидено друго в настоящото споразумение, се намира на територията на страната домакин, с изключение на местния персонал и персонал, нает от международни търговски фирми;

ж) "местен персонал" означава служители, които са граждани или постоянно пребиваващи лица в страната домакин;

з) "база" означава всички сгради, жилища и земя, необходими за провеждането на EUFOR и персонала на EUFOR;

и) "изпращаща страна" означава всяка страна, която е изпратила национален контингент за EUFOR.

Член 2

Общи разпоредби

1. EUFOR и персоналът на EUFOR следва да спазват законите и подзаконовите нормативни актове на страната домакин и да се въздържат от всякакви акции или действия, несъответстващи на целите на операцията.

2. EUFOR регулярно информира правителството на страната домакин за броя на персонала на EUFOR, пребиваващ на територията на страната домакин.

Член 3

Идентификация

1. Членовете на персонала на EUFOR трябва винаги да носят със себе си паспорт или военна идентификационна карта.

2. Транспортните средства, самолети, плавателни съдове и други превозни средства трябва да носят отличителни знаци на EUFOR и/или регистрационни табели, за които съответните власти на страната домакин ще бъдат уведомени.

3. EUFOR има право да постави знаме на ЕС и отличителни знаци, като военни емблеми, титли и официални символи в базата и върху превозните си средства. Върху униформите на персонала на EUFOR трябва да има отличителна емблема на EUFOR. Националното знаме или емблеми на съставните национални контингенти в операцията могат да се поставят в базата на EUFOR, върху транспортните средства и униформи, според решението на командващия силите на ЕС.

Член 4

Преминаване на границите и движение на територията на страната домакин

1. Персоналът на EUFOR се допуска на територията на страната домакин само след представяне на документите, постановени в член 3, параграф 1, или при първото влизане в страната с индивидуална или колективна заповед за придвижване. Оттам нататък персоналът на EUFOR се освобождава от паспортни и визови регламенти, имиграционни проверки и митнически контрол при влизане, напускане или пребиваване на територията на страната домакин.

2. Персоналът на EUFOR се освобождава от подзаконовите нормативни актове на страната домакин за регистрация и контрол на чужденци, но не придобива право на постоянно пребиваване или местоживеене на територията на страната домакин.

3. Имуществото и транспортните средства на EUFOR, влизащи, преминаващи или излизащи от територията на страната домакин за целите на операцията, се освобождават от всякакви изисквания за инвентарни списъци или други митнически документи, както и от проверки.

4. Членовете на персонала на EUFOR могат да управляват моторни превозни средства, плавателни съдове и самолети на територията на страната домакин, ако имат валидна национална, международна или военна шофьорска книжка, сертификат за управление на кораб или за пилот, според случая.

5. За целите на операцията страната домакин предоставя на EUFOR и персонала на EUFOR свобода на движение и свобода на пътуване през нейната територия, включително през териториалните ѝ води и въздушното ѝ пространство. Свободата на движение през териториалните води на страната домакин включва спиране и хвърляне на котва при всякакви обстоятелства.

6. За целите на операцията EUFOR може да извършва на територията на страната домакин, включително териториалните ѝ води и въздушното ѝ пространство, всякакви тренировки и упражнения с оръжия, както и пускане, приземяване и качване на борда на всякакви самолети или военни съоръжения.

7. За целите на операцията подводниците на EUFOR не е необходимо да плават на повърхността и да показват знамето си в териториалните води на страната домакин.

8. За целите на операцията EUFOR могат да използват обществени пътища, мостове, фериботи, летища и пристанища без заплащане на мита, такси, данъци или други налози. EUFOR не се освобождава от заплащане на такси за поръчани и получени специални услуги.

Член 5

Привилегии и имунитет на EUFOR, признати от страната домакин

1. Базата на EUFOR е неприкосновена. Служители на страната домакин нямат право да влизат на нейната територия освен със съгласието на командващия силите на ЕС.

2. Базата на EUFOR, нейното оборудване и друго имущество, както и превозните ѝ средства имат имунитет срещу проверки, изземване, запор или унищожение.

3. EUFOR, тяхната собственост и имущество, независимо къде се намират и кой ги управлява, притежават имунитет от всякаква форма на съдебен процес.

4. Архивите и документацията на EUFOR са неприкосновени по всяко време и навсякъде.

5. Официалната кореспонденция на EUFOR е неприкосновена. Официална кореспонденция означава цялата кореспонденция, свързана с операцията и нейните функции.

6. За закупени и внесени стоки, предоставени услуги и съоръжения, предназначени за целите на операцията, EUFOR се освобождава от всякакви държавни, регионални и общински мита, данъци и облагания от подобен род. EUFOR не се освобождава от мита, данъци и облагания, които представляват заплащане за извършени услуги.

7. Страната домакин разрешава влизането на стоки за операцията и ги освобождава от всякакви митнически мита, данъци и такси, различни от такси за съхранение, превоз и други подобни услуги.

Член 6

Имунитет и привилегии на персонала на EUFOR, признати от страната домакин

1. Персоналът на EUFOR не подлежи на арест или задържане под никаква форма.

2. Документи, кореспонденция и собственост на персонала на EUFOR са неприкосновени освен в случай на изпълнителни мерки, позволени съгласно параграф 6.

3. Персоналът на EUFOR се ползва с имунитет от криминалната юрисдикция на страната домакин при всякакви обстоятелства.

Имунитетът от криминална юрисдикция на персонала на EUFOR може да се снеме от заинтересованата изпращаща страна или институция на ЕС, според случая. Подобно снемане на имунитета винаги трябва да бъде изрично указано.

4. Персоналът на EUFOR се ползва с имунитет от гражданската и административната юрисдикция на страната домакин по отношение на устни и писмени изказвания и всякакви техни действия в изпълнение на официалните им задължения. Ако се започне съдебен процес срещу персонал на EUFOR пред съдилище на страната домакин, командващият силите на ЕС и компетентният орган на изпращащата страна или институция на ЕС трябва да бъдат незабавно уведомени. Преди началото на съдебния процес командващият силите на ЕС и компетентният орган на изпращащата страна или институция на ЕС следва да удостоверят пред съда дали въпросното действие е извършено от персонала на EUFOR в изпълнение на официалните им функции.

Ако действието е извършено в изпълнение на официални функции, процесът не се инициира и се прилагат разпоредбите от член 15. Ако действието не е извършено в изпълнение на официални функции, процесът може да продължи. Потвърждението на командващия силите на ЕС и компетентния орган на изпращащата страна или институция на ЕС е обвързващо за юрисдикцията на страната домакин, която не може да го оспорва.

След започване на дело срещу член на персонала на EUFOR той не може да претендира за имунитет от юрисдикцията по отношение на всякакви насрещни искове, пряко свързани с основния иск.

5. Персоналът на EUFOR не е длъжен да дава свидетелски показания.

6. Не се взимат изпълнителни мерки спрямо членове на персонала на EUFOR, освен когато срещу тях е заведено гражданско дело, което не е свързано с официалните им задължения. Имущество на персонала на EUFOR, което командващият силите на ЕС е удостоверил за необходимо при изпълнението на официалните им задължения, се освобождава от изземване поради съдебна присъда, решение или заповед. В гражданските дела членовете на персонала на EUFOR не подлежат на ограничения върху личната им свобода или други ограничаващи мерки.

7. Имунитетът на персонала на EUFOR от юрисдикцията на страната домакин не го освобождава от юрисдикциите на съответните изпращащи страни.

8. По отношение на услугите, предоставени на EUFOR, персоналът на EUFOR се освобождава от разпоредбите за социално осигуряване, валидни в страната домакин.

9. Персоналът на EUFOR се освобождава от всякакви данъци в страната домакин върху заплатите и възнагражденията, които получава от EUFOR или от изпращащата страна, както и върху други доходи, получени извън страната домакин.

10. В съответствие със законите и подзаконовите нормативни актове, които приема, страната домакин разрешава внасянето на стоки за лично ползване и ги освобождава от всякакви мита, данъци и други такси освен такси за съхранение, транспортиране и други подобни услуги.

Личният багаж на персонала на EUFOR се освобождава от проверки, освен ако няма сериозни основания да се смята, че съдържа вещи, които не са за лично ползване от персонала на EUFOR или артикули, забранени за внос и износ по закон или контролирани с регламенти за карантина на страната домакин. Такива проверки се извършват само в присъствие на въвлечения персонал на EUFOR или на упълномощен представител на EUFOR.

Член 7

Местен персонал, нает от EUFOR

Служителите от местния персонал, наети от EUFOR, се ползват с привилегии и имунитет дотолкова, доколкото страната домакин позволява. Страната домакин обаче следва да налага юрисдикцията си над местния персонал по такъв начин, че да не се намесва неправомерно в изпълнението на функциите на операцията.

Член 8

Криминална юрисдикция

Компетентните органи на изпращащата страна имат право да упражняват на територията на страната домакин криминалната юрисдикция и дисциплинарна власт, поверени им съгласно законите на изпращащата страна по отношение на целия персонал на EUFOR, подлежащ на съответните закони на изпращащата страна.

Член 9

Униформа и оръжия

1. Носенето на униформа подлежи на правилата, приети от командващия силите на ЕС.

2. Военният персонал на EUFOR може да носи оръжия и муниции, при условие че е упълномощен за това в заповедта.

Член 10

Подкрепа от страната домакин и сключване на договори

1. Страната домакин се съгласява по молба на EUFOR да помогне за намирането на подходящи бази.

2. В рамките на своите възможности страната домакин предоставя безплатни бази, които са нейна собственост, доколкото такива бази са необходими за провеждането на административни и операционни действия на EUFOR.

3. В рамките на своите средства и възможности страната домакин подпомага подготовката, установяването, изпълнението и поддържането на операцията.

4. Законите, приложими за договорите, сключени от EUFOR в страната домакин, се определят в договора.

5. Договорът може да предвижда процедурата за разрешение на спорове, упомената в член 15, параграфи 3 и 4, да се прилага за спорове, възникващи при прилагането на договора.

Член 11

Промяна на базите

1. EUFOR са упълномощени да строят, променят или модифицират по друг начин базите, необходими във връзка с операционните изисквания.

2. EUFOR няма да изискват обезщетение за подобни строежи и промени.

Член 12

Починали членове на персонала на EUFOR

1. Командващият силите на ЕС има право да поеме и да направи необходимите договорености за репатриране на починали членове на персонала на EUFOR, както и на личното имущество на починалите.

2. Аутопсии на починали членове на EUFOR няма да се правят без съгласието на изпращащата страна и без присъствието на представител на EUFOR и/или съответната държава.

3. Страната домакин и EUFOR си сътрудничат в максимална степен за ранното репатриране на починали членове на персонала на EUFOR.

Член 13

Сигурност на EUFOR и военна полиция

1. EUFOR се упълномощават да вземат необходимите мерки за защита на своите съоръжения, включително за обучения, срещу външна атака или нахлуване.

2. Командващият силите на ЕС може да създаде военна полиция за поддържане на реда в базите на EUFOR.

3. Военните полицейски части могат също така, в консултация и сътрудничество с военната полиция или полицията на страната домакин, да действат извън базите за осигуряването на ред и дисциплина сред персонала на EUFOR.

Член 14

Комуникации

1. EUFOR има право да инсталира и оперира предаващи и приемащи радиостанции, както и сателитни системи в сътрудничество с компетентните власти на страната домакин с оглед избягването на конфликти при използването на подходящи честоти. Страната домакин предоставя безплатен достъп до спектъра на честотите.

2. EUFOR има право на неограничена комуникация по радио (включително сателитно, мобилно и ръчно радио), телефон, телеграф, факс и други средства, както и правото да инсталира необходимата техника за поддръжка на тези комуникации във и между базите на EUFOR, включително поставяне на кабели и земни линии за целите на операцията.

3. На територията на собствените си бази EUFOR могат да направят необходимите договорености за доставянето на поща, адресирана до и от EUFOR и/или техния персонал.

Член 15

Искове при случаи на смърт, увреждане, щети или загуби

1. EUFOR и персоналът на EUFOR не са отговорни за всякакви щети или загуба на гражданско или държавно имущество, предизвикани от дейности, свързани със защитата на EUFOR.

2. С оглед постигане на задоволително решение, исковете за щети или загуба на гражданско или държавно имущество, които не са обхванати в параграф 1, както и исковете за смърт или увреждане на лица и за щети или загуба на имущество на EUFOR се препращат на EUFOR чрез компетентните органи на страната домакин, когато се отнася за искове, предявени от юридически или физически лица от страната домакин, или на компетентните органи на страната домакин, когато се отнася за искове, предявени от EUFOR.

3. Когато не може да се достигне до задоволително решение, искът се подава до комисия по исковете, състояща се от равен брой представители на EUFOR и представители на страната домакин. Разрешаването на искове се достига с общо съгласие.

4. Когато не може да се намери задоволително решение в комисията по исковете, спорове:

а) за искове до 40000 EUR се разрешават с дипломатически средства между страната домакин и представители на ЕС;

б) за искове, надхвърлящи сумата, посочена в буква а), се отнасят до арбитражен трибунал, решенията на който са обвързващи.

5. Арбитражният трибунал се състои от трима арбитри, като единият арбитър е посочен от страната домакин, вторият — от EUFOR, а третият се определя съвместно от страната домакин и EUFOR. Когато едната от страните не посочи арбитър в рамките на два месеца или когато не може да се постигне съгласие между страната домакин и EUFOR за третия арбитър, въпросният арбитър се назначава от председателя на Съда на Европейските общности.

6. Между EUFOR и административните органи на страната домакин се сключва административно споразумение за определяне на длъжностните характеристики на съставите на комисията по искове и трибунала, процедурата, приложима в рамките на тези органи и условията, при които се предявяват искове.

Член 16

Връзки и спорове

1. Всякакви спорове, възникнали при прилагането на настоящото споразумение, се разглеждат съвместно от представители на EUFOR и на компетентните власти на страната домакин.

2. Ако не е постигнато предварително решение, споровете по отношение на тълкуването или прилагането на настоящото споразумение се разрешават между страната домакин и представители на ЕС само с дипломатически средства.

Член 17

Други разпоредби

1. Когато настоящото споразумение се отнася за имунитет, привилегии и права на EUFOR и персонала на EUFOR, правителството на страната домакин отговаря за прилагането и спазването им от страна на съответните местни власти на страната домакин.

2. Нищо в настоящото споразумение няма за цел и не бива да се разглежда като отмяна на права на държавите-членки или други държави, участващи в EUFOR в рамките на други споразумения.

Член 18

Изпълнителни договорености

С цел прилагане на настоящото споразумение, въпроси от операционен, административен или технически характер могат да бъдат предмет на отделни договорености, сключени между командващия силите на ЕС и административните власти на страната домакин.

Член 19

Влизане в сила и прекратяване

1. Настоящото споразумение влиза в сила в деня на подписването му и остава валидно до датата на напускане на последните части на EUFOR и последния персонал на EUFOR след нотификация от EUFOR.

2. Въпреки параграф 1, разпоредбите, които се съдържат в член 4, параграф 8, член 5, параграфи 1—3, 6 и 7, член 6, параграфи 1, 3, 4, 6 и 8—10, член 10, параграф 2, членове 11 и 15, се прилагат от датата, на която първият персонал на EUFOR е разположен в страната домакин, ако тази дата е по-рано от датата на влизане в сила на настоящото споразумение.

3. Настоящото споразумение може да се изменя чрез писмено съгласие между страните.

4. Прекратяването на настоящото споразумение не засяга правата и задълженията, произтичащи от изпълнението на споразумението преди неговото прекратяване.

Съставено в Либървил на 16 юни 2006 година в четири оригинални екземпляра на френски език.

За Европейския съюз

За Република Габон

[1] ОВ L 116, 29.4.2006 г., стр. 98.

--------------------------------------------------