21995A0805(01)
5.8.1995 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ L 186/44
ПРИЛОЖЕНИЕ I
КОНВЕНЦИЯ
за опазване и използване на трансграничните водни течения и международни те езера,
съставена в Хелзинки на 17 март 1992 година
Организация на обединените нации
1992 г.
Конвенция за опазване и използване на трансграничните водни течения и меж дународните езера
ПРЕАМБЮЛ
СТРАНИТЕ ПО ТАЗИ КОНВЕНЦИЯ,
СЪЗНАВАЙКИ, че опазването и използването на трансграничните водни течен ия и международните представляват важни и
неотложни задачи, чието резултатно изпълнение може да се осигури единств ено посредством засилено сътрудничество,
ИЗРАЗЯВАЙКИБЕЗПОКОЙСТВОТОсиотносноналичиетоизаплахитеотпояватан анеблагоприятнипоследицивкраткосрочен
и дългосрочен план от измененията в състоянието на трансграничните водни течения и международните езера върху околната
среда, икономиките и благосъстоянието на страните — членки на Икономичес ката комисия за Европа (ИКЕ),
ПОДЧЕРТАВАЙКИ необходимостта от засилване на националните и международ ните мерки за предотвратяване, ограничаване и
намаляване на изпускането на опасни вещества във водната среда и от снижав ане на еутрофикацията и подкиселяването, както
и на замърсяването на морската среда и особено на крайбрежните морски райо ни от източници, разположени на сушата,
ПРИВЕТСТВАЙКИ усилията, които вече се полагат от правителствата на стран ите — членки на ИКЕ, за засилване на
сътрудничеството на двустранна и многостранна основа, насочено към пред отвратяване, ограничаване и намаляване на
трансграничнотозамърсяване,къмустойчивоуправлениенаводите,съхра няваненаводнитересурсииопазваненаоколнатасреда,
ПРИПОМНЯЙКИ съответните постановки и принципи от Декларацията на Стокхо лмската конференция по околната среда на
човека, Заключителния акт на Конференцията за сигурност и сътрудничеств о в Европа (КССЕ), Заключителните документи на
Мадридската и Виенската среща на представителите на държавите — участнич ки в КССЕ, и Регионалната стратегия за опазване
на околната среда и рационално използване на природните ресурси в странит е — членки на ИКЕ, за периода до 2000 г. и след
нея,
СЪЗНАВАЙКИ ролята на Икономическата комисия за Европа към Организацията на обединените нации за насърчаване на
международното сътрудничество с цел предотвратяване, ограничаване и на маляване на трансграничното замърсяване на водите
и устойчиво използване на трансграничните води и припомняйки в тази връзк а Декларацията на ИКЕ за политиката на
предотвратяване и ограничаване на замърсяването на водите, включително трансграничното замърсяване; Декларацията на ИКЕ
заполитикатанарационалноизползваненаводата;ПринципитенаИКЕотнос носътрудничествотовобласттанатрансграничните
води;ХартатанаИКЕзауправлениетонаподпочвенитеводи;иКодексанапов едениеприаварийнозамърсяваненатрансгранични
вътрешни води,ПОЗОВАВАЙКИ се на Решения I (42 ) и I (44), приети от Икономическата комисия за Европа съответно на нейните четиридесет
и втора и четиридесет и четвърта сесия, и на резултата от Срещата на КССЕ по о пазване на околната среда (София, България,
16 октомвр и — 3 ноември 1989 г.),
ПОДЧЕРТАВАЙКИ,чесътрудничествотомеждустранитечленкивобласттанао пазванетоиизползванетонатрансграничнитеводи
следвадасеосъществяванапървомястопосредствомизготвянетонаспораз умениямеждустраните,граничещиседниисъщиводи,
особено в случаите, когато все още не са постигнати такива споразумения,
СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:40 BG Официален вестник на Европейския съюз 11/т. 12
Член 1
Определения
За целите на тази конвенция:
1. „Трансгранични води “ означава повърхностни или подпочвени
води, които обозначават, пресичат или се намират на грани-
ците между две или повече държави; в случаите, когато транс-граничнитеводисевливатпряковморето,тезитрансграничниводи завършват в права линия, пресичаща устието им междуточките, намиращи се върху линията на ниската вода набреговете им.
2. „Трансгранично въздействие “ означава значимо неблаго-
приятно последствие за околната среда, произтичащо от изме-нение в състоянията на трансгранични води, причинено отчовешка дейност, физически произхождащо от източник, раз-положен изцяло или частично в рамките на област, намиращасе под юрисдикцията на една страна, в рамките на област,намираща се под юрисдикцията на друга страна. Такивапоследствия за околната среда включват последствия върхуздравето и безопасността на човека, върху флората, фауната,почвата, въздуха, водата, климата, ландшафта и върху истори-ческипаметнициилидругиматериалниобектииливзаимодей-ствието между тези фактори; те включват също така и послед-ствия върху културното наследство или социално-икономическите условия, произтичащи от изменения на тезифактори.
3. „Страна“ означава, освен ако в текста не е посочено друго,
договорна страна по тази конвенция.
4. „Крайбрежни страни “ означава страните, граничещи с едни и
същи трансгранични води.
5. „Съвместен орган “ означава двустранна или многостранна
комисия или друга подходяща институционална структура засътрудничество между крайбрежните страни.
6. „Опасни вещества “ означава вещества, които са токсични,
канцерогенни, мутагенни, тератогенни или биоакумулируеми,особено когато са устойчиви.
7. „Най-добраналичнатехнология “(определениетосесъдържав
приложение I към тази конвенция).
ЧАСТ ПЪРВА
КЛАУЗИ, ОТНАСЯЩИ СЕ ДО ВСИЧКИ СТРАНИ
Член 2
Общи клаузи
1. Страните се задължават да предприемат всички подходящимерки за предотвратяването, ограничаването и намаляването навсякакъв вид трансгранично въздействие.
2. Странитевчастностсезадължаватдапредприематвсичкипод-
ходящи мерки за:
a) предотвратяването, ограничаването и намаляването на замър-
сяването на водите, което причинява или има вероятност да
причини трансгранично въздействие;
б) осигуряването на използването на трансграничните води по
начини, целящи екологосъобразно и рационално управлениенаводите,съхраняваненаводнитересурсииопазваненаокол-ната среда;
в) осигуряването на разумно и справедливо използване на транс-
граничните води, особено като се отчита технияттрансграничен характер, при дейности, които причиняват илиима вероятност да причинят трансгранично въздействие;
г) осигуряванетонасъхраняванетоипринеобходимоствъзстано-
вяването на екосистемите.
3. Мерките за предотвратяване, ограничаване и намаляване назамърсяванетонаводитесепредприематповъзможностприизточ-ника.4. Тези мерки не могат да водят, било то пряко или косвено, допренос на замърсяване към други части на околната среда.
5. При предприемането на мерките по точк и1и2н а този член
страните се ръководят от следните принципи:
a) принципа на предпазливостта, по силата на който действията
за избягване на потенциално трансгранично въздействие на
изпускането на опасни вещества не могат да бъдат отлагани наоснование, че научните изследвания не са доказали изцялоналичието на причинно-следствена връзка между, от еднастрана,тезивеществаи,отдругастрана,потенциалнототранс-гранично въздействие;
б) принципа„замърсителятплаща“,посилатанакойторазходите
за мерките за предотвратяване, ограничаване и намаляване назамърсяването са за сметка на замърсителя;
в) воднитересурсисеуправляваттакачепотребноститенанастоя-
щотопоколениедасезадоволяват,безтовадабъдевущърбнавъзможността на бъдещите поколения да задоволяват собстве-ните си потребности.
6. Крайбрежните страни си сътрудничат на основата на равен-ствотоиреципрочността,по-конкретнопосредствомдвустранниимногостранни споразумения, с цел разработване на съгласуваниполитики, програми и стратегии, обхващащи съответнитеводосборни области или части от тях, насочени към предотвратя-ване, ограничаване и намаляване на трансграничните въздействияи целящи опазването на средата на трансграничните води или наоколната среда, намираща се под влиянието на такива води,включително морската среда.11/т. 12
BG Официален вестник на Европейския съюз 41
7. Прилаганетонатазиконвенциянеможедаводидовлошаване
на екологичните условия или до увеличаване на трансграничновъздействие.
8. Клаузитенатазиконвенциянемогатданакърняватправотона
страните да приемат и осъществяват поотделно или съвместнопо-строги мерки от предвидените в конвенцията.
Член 3
Предотвратяване, ограничаване и намаляване
1. С цел предотвратяване, ограничаване и намаляване натрансграничното въздействие страните се задължават да разработ-ват, приемат, осъществяват и, доколкото това е възможно, осигу-ряват съвместимост между съответните законодателни, админис-тративни, икономически, финансови и технически мерки с целосигуряване в частност на:
а) предотвратяването, ограничаването и намаляването на еми-
сиите при източника посредством прилагането в частност на
нискоотпадни и безотпадъчни технологии;
б) опазванетонатрансграничнитеводиотзамърсяванеотточкови
източници посредством предварителното лицензиране отстрана на компетентните национални органи на изхвърлянетона отпадъчни води, както и като осигуряват наблюдение иконтрол върху разрешеното им изхвърляне;
в) определянето на лимитите върху изхвърлянето на отпадъчни
води, посочени в разрешенията, да бъде извършено на базатана най-добрата налична технология за изхвърляне на опаснивещества;
г) налаганетонапо-строгиизисквания,доринатакива,водещив
отделнислучаидозабрана,когатотовасеналагаотсъображе-ния за качеството на приемащата вода или екосистемата;
д) подлаганетонабитовитеотпадъчниводинай-малкотонабио-
логична обработка или на еквивалентни на нея процеси, принеобходимост - поетапно;
е) предприемането на подходящи мерки, като например прила-
гане на най-добрата налична технология, с цел намаляване напритоканабиогенниелементиотпромишлениибитовиизточ-ници;
ж) разработванетоиосъществяванетонаподходящимеркиинай-
добри екологични практики с намаляване на притока на хра-нителни и опасни вещества от дифузни източници, особено вслучаите, когато основните източници са от селскостопанскадейност (насоки за разработването на най-добри екологичнипрактики се съдържат в приложение II към тази конвенция);
з) използванетонаоценканавъздействиетовърхуоколнатасреда
и на други средства за оценка;
и) насърчаванетонаустойчивотоуправлениенаводнитересурси,
включително прилагането на екосистемния подход;
й) изготвянето на планове за действие при извънредни ситуации;
к) предприеманетонадопълнителниконкретнимеркизапредот-
вратяване на замърсяването на подпочвените води;
л) свеждането до минимум на риска от аварийно замърсяване.2. За тази цел всяка страна се задължава да определи пределни
норми за емисии от точкови източници в повърхностни води набазатананай-добратаналичнатехнология,коитодабъдатконкре-тно приложими спрямо отделните индустриални сектори илиотрасли, от които се получават опасни вещества. Подходящитемерки,визиранивточка1натозичлен,запредотвратяване,огра-ничаванеинамаляваненапритоканаопаснивеществаотточковиидифузниизточницивъвводимогатдавключватвчастностпълнаили частична забрана на производството или използването натакивавещества.Взематсеподвниманиесъществуващитесписъцина индустриалните сектори или отрасли, както и на опаснитевещества, посочени в международни конвенции или регламенти,които са приложими в сферата, която обхваща тази конвенция.
3. Освен това всяка страна определя, където това е уместно,
нормативизакачествонаводатаиприемакритериизакачествонаводата с цел предотвратяване, ограничаване и намаляване натрансграничното въздействие. Общи насоки за разработването натакива нормативи и критерии се съдържат в приложение III къмтази конвенция. При необходимост страните полагат усилия заактуализиране на това приложение.
Член 4
Наблюдение
Странитесезадължаватдаразработватпрограмизанаблюдениенасъстоянието на трансграничните води.
Член 5
Изследвания и разработки
Странитесисътрудничатприпровежданетонаизследванияираз-работването на ефикасни способи за предотвратяване, огранича-ване и намаляване на трансграничното въздействие. За тази целстранитеполагатусилиянадвустраннаи/илимногостраннаосноваикатовзематпредвидизследователскитедейности,осъществяваниврамкитенасъответнитемеждународнифоруми,зазапочванеилиинтензифицираненаконкретниизследователскипрограми,когатотова е необходимо, насочени в частност към:
a) методи за оценка на токсичността на опасните вещества и
вредността на замърсителите;
б) по-доброто опознаване на появата, разпространението и еко-
логичните последствия от замърсителите и свързаните с това
процеси;
в) разработването и прилагането на екологосъобразни техноло-
гии и модели на производство и потребление;
г) постепеннотопреустановяваненапроизводствотоиупотребата
на вещества, които биха могли да имат трансгранично въздей-ствие, и/или заместването им с други;42
BG Официален вестник на Европейския съюз 11/т. 12
д) екологосъобразни методи за освобождаване от опасни веще-
ства;
е) специалниметодизаподобряваненасъстояниетонатрансгра-
ничните води;
ж) разработване на екологосъобразни методи за изграждане на
водни обекти и за регулиране на водите;
з) материална и финансова оценка на щетите от трансгранични
въздействия.
Резултатите от тези изследователски програми се обменят между
страните в съответствие с член 6 на тази конвенция.
Член 6
Обмен на информация
Странитеосигуряватвъзможнонай-широкобменнаинформация,колкотоевъзможнопо-рано,повъпросите,обхванатиотклаузитена тази конвенция.Член 7
Отговорност
Странитеподкрепятподходящитемеждународниусилиязаразра-ботване на правила, критерии и процедури в областта на отговор-ността.
Член 8
Защита на информацията
Клаузите на тази конвенция не засягат правата и задълженията настранитесъобразнотехнитенационалниправнисистемииприло-жимите наднационални разпоредби относно защитата на инфор-мацията, свързана с индустриалната и търговската тайна,включително интелектуалната собственост, какт о и с национал-
ната сигурност.
ЧАСТ ВТОРА
КЛАУЗИ, ОТНАСЯЩИ СЕ ДО КРАЙБРЕЖНИТЕ СТРАНИ
Член 9
Двустранно и многостранно сътрудничество
1. Крайбрежните страни сключват на основата на равенството иреципрочността двустранни и многостранни споразумения илидруги договорености, когато такива все още липсват, или извър-шват изменения в съществуващите такива, където това е необхо-димосцелотстраняваненапротиворечиятасосновнитепринципина тази конвенция, с цел регулиране на своите взаимоотношенияи поведение относно предотвратяването, ограничаването и нама-ляването на трансграничното въздействие. Крайбрежните страниопределят водосборната област или частта (частите) от нея —обект на сътрудничество. Тези споразумения или договореностиследва да включват съответните въпроси, попадащи в обхвата натази конвенция, както и всякакви други въпроси, по коитокрайбрежните страни преценят за необходимо да си сътрудничат.
2. Споразуменията или договореностите по точка 1 на този член
следва да предвиждат създаването на съвместни органи. Задачитена тези съвместни органи трябва да включват в частност и безущърб на съответните съществуващи споразумения или договоре-ности и следното:
а) да събират, компилират и оценяват данните с цел идентифи-
циране на източниците на замърсяване, които биха могли да
причинят трансгранично въздействие;
б) да разработват съвместни програми за наблюдение на каче-
ството и количеството на водите;
в) да изготвят описи и обменят информация относно източни-
ците на замърсяване по точка 2 (a) на този член;г) да разработват пределни норми за изхвърляне на отпадъчни
води и оценяват ефикасността на програмите за ограничава-нето на замърсителите;
д) даразработватсъвместнинормативиикритериизакачеството
на водите, съобразени с разпоредбите на член 3, точка 3 отконвенцията,идапредлагатсъответнимеркизаподдържанеи—принеобходимост—подобряваненасъществуващотокаче-ство на водите;
е) да разработват програми за съгласувани действия, насочени
към намаляване на товарите на замърсяване както от точковиизточници (напр. битови и промишлени източници), така идифузни източници (особено от селското стопанство);
ж) да установяват процедури за предупреждение и сигнализация;
з) даслужаткатофорумзаобменнаинформацияотносносъщест-
вуващи и планирани начини на водоползване и свързаните с
това съоръжения, които биха могли да причинят трансгра-нично въздействие;
и) да способстват за сътрудничеството и обмена на информация
относно най-добрата налична технология съгласно разпоред-бите на член 13 от тази конвенция, както и да насърчаватсътрудничеството по научноизследователски програми;
й) да участват в извършването на оценки на въздействието върху
околната среда, свързани с трансгранични води, съобразносъответните разпоредби на международното право.11/т. 12
BG Официален вестник на Европейския съюз 43
3. В случаите, когато крайморска държава, явяваща се страна по
тазиконвенция,езасегнатапряк оивсъщественастепеноттранс-
граничновъздействие,крайбрежнитестранимогатприпостигнатообщо съгласие за това да поканят тази крайморска държава да севключи по подходящ начин в дейностите на многостранните съв-местни органи, създадени от страните, които са крайбрежни натези трансгранични води.
4. Съвместните органи по тази конвенция канят съвместните
органи, учредени от крайморски държави с цел опазване на мор-ската среда, засегната пряко от трансгранично въздействие, да сисътрудничат с цел съгласуване на дейността им и за предотвратя-ване,ограничаванеинамаляваненатрансграничнотовъздействие.
5. Когато в една и съща водосборна област съществуват два или
повече съвместни органа, те следва да се стремят да координиратсвоите дейности с цел засилване на мерките за предотвратяване,ограничаванеинамаляваненатрансграничнотовъздействиевтазиводосборна област.
Член 10
Консултации
Междукрайбрежнитестранисепровеждатконсултациинабазатанареципрочност,добронамереностидобросъседствопоисканенавсяка такава страна. Целта на тези консултации е постигане насътрудничество по въпросите в обхвата на разпоредбите на кон-венцията. Тези консултации се провеждат посредством съвместенорган,учреденсъгласночлен9натазиконвенция,когатосъщест-вува такъв.
Член 11
Съвместно наблюдение и оценка
1. В рамките на общото сътрудничество, упоменато в член 9 натази конвенция, или на конкретни договорености крайбрежнитестрани разработват и осъществяват съвместни програми занаблюдение на състоянието на трансграничните води,включително при наводнения и ледоход, както и на трансгра-нични въздействия.
2. Крайбрежните страни постигат съгласие относно параметрите
на замърсяване и замърсителите, чието изхвърляне и концентра-ция в трансгранични води е обект на редовно наблюдение.
3. Крайбрежните страни периодично извършват съвместни или
координирани оценки на състоянието на трансграничните води иефикасността на предприетите мерки за предотвратяване, ограни-чаванеинамаляваненатрансграничнотовъздействие.Резултатитеот тези оценки се предоставят на обществеността по ред, предви-ден в член 16 на тази конвенция.4. За тази цел крайбрежните страни съгласуват правилата за съз-даване и осъществяване на програми за наблюдение, системи заизмерване,измервателниприбори,аналитичниметоди,процедуриза обработка и оценка на данни и методи за регистриране наизхвърлените замърсители.
Член 12
Съвместни изследвания и разработки
Врамкитенаобщотосътрудничествопочлен9натазиконвенцияили на конкретни договорености крайбрежните страни провеж-дат конкретни изследователски и развойни дейности в подкрепана достигането и поддържането на нормативите и критериите закачество на водите, които са се споразумели да определят и прие-мат.
Член 13
Обмен на информация между крайбрежните страни
1. Крайбрежните страни обменят в рамките на съответните спо-разумения или други договорености в съответствие с член 9 натази конвенция разумно достъпни данни, отнасящи се вчастност до:
a) екологичното състояние на трансграничните води;б) опита, натрупан в прилагането и използването на най-добрата
налична технология и резултатите от изследванията и
разработките;
в) данни за емисиите и от наблюдения;
г) осъществяванитеизаплануванизаосъществяванемеркизапре-
дотвратяване, ограничаване и намаляване на трансгранични
въздействия;
д) разрешениятаилиразпоредбитеотносноизхвърлянетонаотпа-
дъчниводи,издадениоткомпетентнитевластиилисъответнияорган.
2. Сцелсъгласуваненапределнитеемисиикрайбрежнитестраниосъществяват обмен на информация относно своите националнизаконодателни разпоредби.
3. Ако дадена крайбрежна страна получи искане от друга
крайбрежнастранадапредоставиданниилиинформация,скоитотя не разполага, първата крайбрежна страна полага усилия даизпълниискането,номожедапоставикатоусловиезатоваизпъл-нениеизискванетозазаплащанеотстрананаотправилатаисканетострана на разумни такси за събирането и, където това е уместно,обработката на данните или информацията.44
BG Официален вестник на Европейския съюз 11/т. 12
4. За целите на спазването на тази конвенция крайбрежните
страни съдействат за обмена на най-добра налична технология, вчастност като насърчават: търговския обмен на налични техноло-гии; преките индустриални контакти и сътрудничество,включително смесени предприятия; обмена на информация иопит; и предоставянето на техническа помощ. Крайбрежнитестраниосъществяватсъщотакаисъвместнипрограмизаобучениеи организират съответни семинари и срещи.
Член 14
Системи за предупреждение и сигнализация
Крайбрежните страни незабавно се осведомяват взаимно за всяка-къв вид критични ситуации, които биха могли да имат трансгра-нично въздействие. Крайбрежните страни създават, когато това еуместно, и използват координирани или съвместни системи закомуникация,предупреждениеисигнализациясцелполучаванеипредаваненаинформация.Тезисистемидействатнабазатанасъв-местими процедури и технически средства за предаване и обра-ботка на данни, които следва да бъдат съгласувани междукрайбрежните страни. Крайбрежните страни се осведомяват вза-имно относно компетентните органи или центрове за контакти,определени за тази цел.
Член 15
Взаимопомощ
1. В случай на възникване на критична ситуация крайбрежнитестрани си оказват взаимна помощ при поискване по ред, опреде-лен съгласно точка 2 на този член.
2. Крайбрежните страни разработват и съгласуват процедури за
оказваненавзаимопомощ,уреждащивчастностследнитевъпроси:a) ръководството, контрола, координацията и надзора на
помощта;
б) местнитесъоръженияиуслуги,коитодабъдатпредоставениот
страната, поискала помощта, включително при необходимостоблекчаването на гранично-пропускателните формалности;
в) договореностите относно освобождаване от отговорност,
обезщетяване и/или компенсиране на оказващата помощстрана и/или нейни служители, както и относно транзитнотопреминаване през териториите на трети страни, когато това енеобходимо;
г) методите за възстановяване на разходите за услугите по
оказването на помощта.
Член 16
Публична информация
1. Крайбрежнитестраниосигуряватосведомяванетонаобществе-ността относно състоянието на трансграничните води, предприе-титеилипланиранитезаосъществяванемеркизапредотвратяване,ограничаване и намаляване на трансгранични въздействия иотносно ефикасността на тези мерки. За тази цел крайбрежнитестрани осигуряват предоставянето на следната информация наобществеността:
a) нормативи за качеството на водите;
б) издадени разрешения и условията, чието спазване се изисква;в) резултатитеотпробитеотводитеиотпаднитефлуиди,взетиза
целите на наблюдението и оценката, както и резултатите от
проверкатанаспазванетонанормативитезакачествонаводитеили на условията на издадените разрешения.
2. Крайбрежните страни осигуряват на обществеността възмож-ността за безплатно запознаване с тази информация по всякоразумно време и предоставят на членовете на общественосттаразумнитехническивъзможностизаполучаванеоткрайбрежнитестрани срещу заплащане на такси в разумни граници на копия оттази информация.
ЧАСТ ТРЕТА
ОРГАНИЗАЦИОННИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ КЛАУЗИ
Член 17
Срещи на страните
1. Първата среща на страните се свиква в срок до една година отдатата на влизане в сила на тази конвенция. Впоследствие редов-ните срещи се провеждат на всеки три години или на по-краткиинтервалисъгласноопределенотовпроцедурнияправилник.Стра-ните провеждат извънредна среща, ако вземат такова решение наредовна среща или по писмено искане на някоя от страните, приусловие че в срок шест месеца от изпращането на искането довсичкистранитобъдеподкрепеноотнепо-малкоотеднатретаотстраните.2. На срещите си страните извършват текущ преглед на изпълне-нието на тази конвенция, като за целта:
a) извършват преглед на политиките и методологическия подход
към опазването и използването на трансграничните води от
страните с оглед на по-нататъшното усъвършенстване на опаз-ването и използването на трансграничните води;
б) обменятинформацияотноснонатрупанияопитвсключването
и прилагането на двустранни и многостранни споразуменияили други договорености относно опазването и използванетона трансгранични води, сключени от една или повече от стра-ните;11/т. 12
BG Официален вестник на Европейския съюз 45
в) където това е уместно, търсят услугите на съответните органи
на ИКЕ, както и на други компетентни международни органи
и специални комитети във всички области, свързани с осъщес-твяването на целите на тази конвенция;
г) на първата си среща разглеждат и приемат с консенсус проце-
дурен правилник за провеждане на срещите си;
д) обсъждат и приемат предложения за изменения и допълнения
на тази конвенция;
е) обсъждатипредприематдопълнителнидействия,акотакиваса
необходими, за постигането на целите на тази конвенция.
Член 18
Право на глас
1. Освен в предвидените в точка 2 на този член случаи всякастрана по конвенцията има право на един глас.
2. По въпроси от тяхната компетентност регионалните
организации за икономическа интеграция упражняват правото сида гласуват с брой на гласовете, равен на броя на своите държави-членки, които са страни по тази конвенция. Тези организации немогатдаупражняватправотосинаглас,акотехнитестраничленкиупражнят своето, и обратно.
Член 19
Секретариат
Изпълнителният секретар на Икономическата комисия за Европаизпълнява следните функции на секретариат:
a) свиква и подготвя срещите на страните;б) предава на страните доклади и друга информация, получена в
съответствие с клаузите на тази конвенция;
в) осъществява други функции, определени от страните.
Член 20
Приложения
Приложениятакъмтазиконвенциясъставляватнеразделначастот
нея.
Член 21
Изменения и допълнения на конвенцията
1. Всякастранаимаправотодапредлагаизмененияидопълнениякъм тази конвенция.
2. Предложенията за изменение и допълнение към тази
конвенция се разглеждат на среща на страните.3. Текстътнавсякопредложениезаизменениеилидопълнениенатази конвенция се представя в писмена форма на ИзпълнителниясекретарнаикономическатакомисиязаЕвропа,койтогоразпращадо всички страни най-малко деветдесет дни преди срещата, накоято предложението се внася за приемане.
4. Изменение или допълнение на тази конвенция се приема с
консенсус от представителите на страните по конвенцията,присъстващи на среща на страните, и влиза в сила за страните поконвенцията, които са го приели, на деветдесетия ден след датата,на която две трети от тези страни са депозирали при депозитарясвоите актове за приемане на изменението или допълнението.Изменениетоилидопълнениетовлизавсилазавсякадругастрананадеветдесетияденследдатата,накоятотазистранаедепозираласвоя акт за приемане на изменението или допълнението.
Член 22
Уреждане на спорове
1. В случай на възникване на спор между страните относно тъл-куванетоилиприлаганетонатазиконвенциятещетърсятначиниза разрешаването му чрез преговори или чрез други средства зауреждане на спорове, приемливи за страните по спора.
2. При ратифициране, приемане, одобрение или присъединяване
къмтазиконвенцияилиповсяковремеследтовавсякастранаимаправото да подаде писмена декларация до депозитаря, че приемакато задължителни по отношение на всяка страна, поемащасъщотозадължение,единияилиидватаотпредложенитепо-долуначинизаурежданетонанеразрешенспорпосилатанаточка1натози член:
a) отнасяне на спора за уреждане в Международния съд;
б) арбитраж в съответствие с процедурата, предвидена в прило-
жение IV.
3. В случай че страните по спора са приели и двата начина за
уреждане на спора, предвидени в точка 2 на този член, спорътможе да бъде отнесен единствено до Международния съд, освенако страните не се споразумеят за друго.
Член 23
Подписване
Тази конвенция ще бъде открита за подписване в Хелзинки от 17до 18 март 1992 г. включително, а след тов а — в главната
квартира на Организацията на обединените нации в Ню Йорк до18 септември 1992 г., от държавите — членки на Икономичес-ката комисия за Европа, както и за държави с консултативен ста-тут в Икономическата комисия за Европа — съгласно точка 8 наРезолюцията на Икономическия и социален съвет № 36 (IV) от28март1947г.,иотрегионалнитеорганизациизаикономическаинтеграция,учредениотсувереннидържави—членкинаИконо-мическатакомисиязаЕвропа,накоитотехнитедържавичленкисапрехвърлили компетентност по въпроси, уредени от тазиконвенция, включително компетентността за сключване на дого-вори относно тези въпроси.46
BG Официален вестник на Европейския съюз 11/т. 12
Член 24
Депозитар
ФункциитенадепозитарнатазиконвенциясеизпълняватотГене-
ралния секретар на Организацията на обединените нации.
Член 25
Ратифициране, приемане, одобряване и присъединяване
1. Тазиконвенцияподлежинаратифициране,приеманеилиодоб-ряванеотподписалиядържавиирегионалниорганизациизаико-номическа интеграция.
2. Тази конвенция е открита за присъединяване за държавите и
организациите, упоменати в член 23.
3. Всякаотпосоченитевчлен23организации,коятоставастрана
потазиконвенция,безнитоеднаотнейнитедържави-членкидаестрана,поемавсичкизадълженияпоконвенцията.Когатоеднаилиповечеотдържавите—членкинатезиорганизации,састранипотази конвенция, организацията и членуващите в нея държавирешаваткакдаразпределятпомеждусиотговорноститепоизпъл-нението на поетите по конвенцията задължения. В тези случаиорганизацията и членуващите в нея държави нямат право даупражняват едновременно произтичащите от тази конвенцияправа.
4. В своите актове за ратификация, приемане, одобряване или
присъединяване регионалните организации за икономическаинтеграция, упоменати в член 23, трябва да декларират своятастепен на компетентност по отношение на уредените от тазиконвенциявъпроси.Тезиорганизациисадлъжнисъщотакадауве-домяватдепозитаряотноснонастъпилисъщественипроменивсте-пента на тяхната компетентност.
Член 26
Влизане в сила
1. Тазиконвенциявлизавсилаотдеветдесетияденследдататанадепозираненашестнадесетияактзаратификация,приемане,одоб-ряване или присъединяване.2. За целите на точка 1 на този член всеки акт, депозиран отрегионална организация за икономическа интеграция, няма да сесчита за допълнителен към актовете, депозирани от държави,членуващи в тази организация.
3. Завсякадържаваилиорганизация,упоменатавчлен23,която
ратифицира, приема или одобрява тази конвенция или сеприсъединява към нея след депозирането на шестнадесетия акт заратификация,приемане,одобряванеилиприсъединяване,конвен-цията влиза в сила на деветдесетия ден след датата на депозиранеот съответната държава или организация на нейния акт заратификация, приемане, одобряване или присъединяване.
Член 27
Оттегляне
По всяко време след изтичане на три години от датата на влизанев сила на тази конвенция за дадена страна тази страна може да сеоттегли от конвенцията, като изпрати писмено уведомление додепозитаря. Оттеглянето става действително на деветдесетия денслед получаването му от депозитаря.
Член 28
Автентични текстове
Оригиналътнатазиконвенция,откойтотекстоветенаанглийски,френски и руски език са еднакво автентични, се депозира приГенералния секретар на Организацията на обединените нации.
В СВИДЕТЕЛСТВО НА КОЕТО долуподписаните, надлежно упъл-
номощени за това, подписаха тази конвенция.
СЪСТАВЕНА в Хелзинки на седемнадесети март хилядадеветстотин деветдесет и втора година.11/т. 12 BG Официален вестник на Европейския съюз 47
Приложение I
ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ТЕРМИНА „НАЙ-ДОБРА НАЛИЧНА ТЕХНОЛОГИЯ“
1. Терминът„най-добраналичнатехнология“сеприемавзначениетонанай- новияетапвразработванетонапроцеси,
технически средства или методи на действие, който показва, че дадена мярк а за ограничаване на изхвърлянето на
замърсители,емисиииотпадъциепрактическиподходяща.Приопределянен атова,далидаденнаборотпроцеси,
технически средства или методи на действие съставлява най-добрата налич на технология в общи или отделни
случаи, се обръща специално внимание на:
а) сравними процеси, технически средства или методи на действие, които не отдавна са преминали успешно
изпитания;
б) техническия напредък и промените в научното познание и разбиране;в) икономическата осъществимост на дадената технология;г) сроковете за инсталиране както в нови, так а и в съществуващи производствени съоръжения;
д) естеството и обема на съответните изхвърляни отпадни вещества;е) нискоотпадъчни и безотпадъчни технологии.
2. Ето защо следва, че това, което представлява „най-добра налична технол огия“ за даден процес, с времето ще се
промени в светлината на техническия напредък, икономическите и социални те фактори, какт о и в светлината на
промените в научното познание и разбиране.48 BG Официален вестник на Европейския съюз 11/т. 12
Приложение II
НАСОКИ ЗА РАЗРАБОТВАНЕ НА НАЙ-ДОБРИ ЕКОЛОГИЧНИ ПРАКТИКИ
1. При подбора в конкретни случаи на най-подходящото съчетание от мерки, к оито биха могли да съставляват
най-добрата екологична практика, е нужно да се има предвид следната гради рана скала от мерки:
a) предоставяне на информация и образоване на обществеността и на потреби телите относно екологичните
последици от избора на дадени дейности и продукти, тяхната употреба и край ното освобождаване от тях;
б) разработванетоиприлаганетонакодексинадобратаекологичнапрактик а,коитообхващатвсичкиаспектина
живота на продукта;
в) етикети, информиращи потребителите за екологичните рискове, свързан и с даден продукт, неговата употреба
и крайното освобождаване от него;
г) системите за събиране и депониране, които обществеността може да изпол зва;
д) рециклиране, извличане на полезните компоненти и повторна употреба;
е) прилагането на икономически инструменти спрямо дейности, продукти ил и групи продукти;
ж) система за лицензиране, която включва набор от ограничения или забрана .
2. При определяне на това, кое съчетание от мерки съставлява най-добра еко логична практика в общи или отделни
случаи, се обръща специално внимание на:a) екологичната опасност, която представлява:
i) продуктът;ii) производството на продукта;iii) употребата на продукта;iv) крайното освобождаване от продукта;
б) заместване от по-малко замърсяващи процеси или вещества;в) мащаб на използване;г) потенциална екологична полза или вреда при заместващи материали или де йности;
д) напредък и промени в научното познание и разбиране;е) срокове за внедряване;ж) социални и икономически последствия.
3. Ето защо следва, че това, което представлява най-добра екологична прак тика за даден източник, с времето ще се
промени в светлината на техническия напредък, икономическите и социални те фактори, какт о и в светлината на
промените в научното познание и разбиране.11/т. 12 BG Официален вестник на Европейския съюз 49
Приложение III
НАСОКИ ЗА РАЗРАБОТВАНЕ НА НОРМАТИВИ И КРИТЕРИИ ЗА КАЧЕСТВОТО НА ВОДИТЕ
Нормативите и критериите за качеството на водите следва:
a) да отчитат целта на поддържането и, където това е необходимо, подобрява нето на съществуващото качество на
водите;
б) да имат за цел намаляването на средните товари на замърсяване (в частнос т - на опасни вещества) до определена
степен в рамките на определен период от време;
в) даотчитатконкретнитеизискваниякъмкачествотонаводите(необработ енаводазапитейнинужди,занапояване
и др.);
г) да отчитат конкретните изисквания относно чувствителни и поставени по д особена защита води и тяхната среда,
напр. езера и подземни водни ресурси;
д) да се основават на използването на методи за екологична класификация и х имични индекси за средно- и
дългосрочен преглед на поддържането и подобряването на качеството на вод ите;
е) да отчитат степента, в която се изпълняват нормативите и допълнителнит е защитни мерки, основаващи се на
пределни норми за емисии, които биха могли да се изискват в отделни случаи.50 BG Официален вестник на Европейския съюз 11/т. 12
Приложение IV
АРБИТРАЖ
1. В случай на спор, отнесен за арбитраж съгласно член 22, точка 2 от тази кон венция, страната или страните по
него уведомяват секретариата за предмета на арбитража, като посочват в ча стност членовете от тази конвенция,
чиетотълкуванеилиприложениеепредметнаспора.Секретариатътпрепращ аполученатаинформациядовсички
страни по конвенцията.
2. Арбитражниятсъставсесъстоиоттримачленове.Кактостранатаищецили странитеищци,такаидругатастрана
или страни в спора назначават арбитър, а двамата така назначени арбитри оп ределят по общо съгласие третия
арбитър, който става председател на арбитражния състав. Последният не мо же да бъде гражданин на едната от
страните по спора, нито да има обичайно местожителство на територията на е дна от тези страни, нито да бъде
служител на някоя от тях или да се е занимавал с делото в друго свое качество.
3. В случай че председателят на арбитражния състав не бъде определен в срок до два месеца след назначаването на
вторияарбитър,ИзпълнителниятсекретарнаИкономическатакомисиязаЕв ропаопределяпоисканенакоятои
да било от страните по спора председателя в срок от още два месеца.
4. Вслучайчееднаотстранитепоспораненазначиарбитървсрокдодвамесец аследполучаваненаискането,другата
страна може да уведоми Изпълнителния секретар на Икономическата комисия за Европа, който определя
председателя на арбитражния състав в срок от още два месеца. При неговото о пределяне председателят на
арбитражниясъставизискваотстраната,коятонееназначилаарбитър,дан аправитовавсрокотдвамесеца.Ако
тя не стори това в този срок, председателят съответно уведомява Изпълните лния секретар на Икономическата
комисия за Европа, който извършва назначението в срок от още два месеца.
5. Арбитражният състав обявява своето решение съгласно международното п раво и клаузите на тази конвенция.
6. Всеки арбитражен състав, конституиран по реда на предвиденото в това пр иложение, изготвя свои собствени
правила за работа.
7. Решенията на арбитражния състав както по процедурата, така и по съществ о се вземат с мнозинство от гласовете
на неговите членове.
8. Съставът има правото да предприема всички подходящи мерки за установяв ане на фактите.
9. Страните по спора подпомагат работата на арбитражния съста в и в частност, като използват и всички средства, с
които разполагат:
a) му предоставят всички съотносими документи, средства и информация;
б) му дават възможност при необходимост да призовава свидетели или вещи ли ца и да получава техните
показания.
10. Страните и арбитрите защитават тайната на всяка информация, получена от тях в условията на поверителност в
хода на производството на арбитражния състав.
11. Арбитражният състав има правото по искане на една от страните да препор ъча временни мерки за защита.
12. Вслучайчееднаотстранитепоспоранесеявипредарбитражниясъставил инезащитисвоятапозиция,другата
страна може да поиска от трибунала производството да продължи и той да се пр оизнесе с окончателното си
решение. Отсъствието на някоя от страните или непредставянето на защита н а позициятаѝ Aне съставлява
процесуална пречка.
13. Арбитражният състав има правото да изслуша и определи насрещни искове , произтичащи пряко от предмета на
спора.
14. Освенвслучайчеарбитражниятсъставопределидругопорадиособените обстоятелстваподелото,разноскитена
състава, включително възнаграждението на неговите членове, се покриват от страните по спора в равни части.
Съставът води отчет за всички свои разноски и предоставя окончателен отче т за тях на страните.
15. Всякастранапотазиконвенция,коятоимаправенинтересвестествотон апредметанаспораикоятоможедабъде
засегната от решение по делото, има правото да се намеси в производството с ъс съгласието на състава.11/т. 12 BG Официален вестник на Европейския съюз 51
16. Арбитражният състав се произнася с определение в срок до пет месеца от д атата, на която е конституиран, освен
в случай, че намери за необходимо да удължи срока с период, който не бива да н адвишава пет месеца.
17. Определениетонаарбитражниясъставсесъпътстваотизложенимотиви. Тоеокончателноиобвързващозавсички
страни по спора. Определението се предава от арбитражния състав на страни те по спора и на секретариата.
Секретариатът препраща получената информация до всички страни по тази ко нвенция.
18. Всеки спор, който може да възникне между страните относно тълкуването или изпълнението на определението,
може да бъде отнесен от всяка от страните към арбитражния състав, който го е произнесъл, или в случай че
последниятнеможедабъдесезиранзатова,къмдругсъстав,конституиранз ацелтапосъщияред,кактоипървия.52 BG Официален вестник на Европейския съюз 11/т. 12
ПРИЛОЖЕНИЕ II
Декларация на Общността съгласно член 25, точка 4 от Конвенцията за опазва не и използване на
трансграничните водни течения и международните езера
Като взе предвид член 25, точка 4 от Конвенцията за опазване и използване на трансграничните водни течения и
международните езера относно обхвата на компетентност на организациите , указани в тази точка:
ВсъответствиесДоговоразасъздаваненаЕвропейскатаобщнос тивсветлинатанаобщностнотозаконодателство,което
действа в областта от обхвата на Конвенцията за опазване и използване на тр ансграничните водни течения и
международните езера и по-специално правните актове, посочени по-долу, Общността има компетентност в
международните въпроси. Държавите-членки на Европейската общност също притежават международна
компетентност, която също обхваща въпроси и от обхвата на посочената конв енция.
Упоменатите по-горе правни актове, са както следва:
— Директива 75/440/EИО на Съвета от 16 юни 1975 г. относно изискванията за к ачество на повърхностните води,
предназначени за производство на питейна вода в държавите-членки (1),
— Директива 76/160/EИО на Съвета от 8 декември 1975 г. относно качеството н а водите за къпане (2),
— Директива74/464/ЕИОнаСъветаот4май1976г.относнозамърсяването,пр ичиненоотнякоиопаснивещества,
които се отделят във водната среда на Общността (3),
— Директива 78/176/ЕИО на Съвета от 20 февруари 1978 г. относно отпадъците от производството на титанов
диоксид (4),
— Директива78/659/ЕИОнаСъветаот18юли1978г.закачествотонасладките води,коитосенуждаятотопазване
или подобряване, за да са годни за живота на рибите (5),
— Директива 79/869/ЕИО на Съвета от 9 октомври 1979 г. относно методите на и змерване и честотата на
вземане на проби и анализ на повърхностните води, предназначени за произв одството на питейна вода в
държавите-членки (6),
— Директива 80/68/ЕИО на Съвета от 17 декември 1979 г. относно опазването н а подземните води от замърсяване,
причинено от определени опасни вещества (7),
— Директива80/778/ЕИОнаСъветаот15юли1980г.относнокачествотонавод ата,предназначеназаконсумация
от хората (8),
— Директива 82/176/ЕИО на Съвета от 22 март 1982 г. за пределно допустимите стойности и целевите показатели
за качество за заустванията на живак от отрасъла на хлор-алкална електрол иза (9),
— Директива82/883/ЕИОнаСъветаот3декември1982г.относнопроцедуриза наблюдениеиконтролнаоколни
среди, засегнати от отпадъци от производството на титанов диоксид (10),
— Директива 83/513/ЕИО на Съвета от 26 септември 1983 г. за пределно допуст имите стойности и целевите
показатели за качество за заустванията на кадмий (11),
— Директива 84/156/ЕИО на Съвета от 8 март 1984 г. относно пределно допусти мите стойности и целевите
показатели за качество на заустванията на живак от други отрасли, освен то зи на хлорно-алкална електролиза (12
),
— Директива 84/491/ЕИО на Съвета от 9 октомври 1984 г. за граничните норми и целевите показатели за качество
за заустванията на хексахлороциклохексан (13),
—Директива 86/280/ЕИО на Съвета от 12 юни 1986 г. относно пределно допустим ите стойности и целевите
показатели за качество за заустванията на някои опасни вещества от списък I на приложението към Директива
76/464/ЕИО (14),
(1) ОВ L 194, 25.7.1975 г., стр. 34.
(2) ОВ L 31, 5.2.1976 г., стр. 1.
(3) ОВ L 129, 18.5.1976 г., стр. 23.
(4) ОВ L 54, 25.2.1978 г., стр. 19.
(5) ОВ L 222, 14.8.1978 г., стр. 1.
(6) ОВ L 271, 29.10.1979 г., стр. 44.
(7) ОВ L 20, 26.1.1980 г., стр. 43.
(8) ОВ L 229, 30.8.1980 г., стр. 11.
(9) ОВ L 81, 27.3.1982 г., стр. 29.
(10) ОВ L 378, 31.12.1982 г., стр. 1.
(11) ОВ L 291, 24.10.1983 г., стр. 1.
(12) ОВ L 74, 17.3.1984 г., стр. 49.
(13) ОВ L 274, 17.10.1984 г., стр. 11.
(14) ОВ L 158, 25.6.1988 г., стр. 35.11/т. 12 BG Официален вестник на Европейския съюз 53
— Директива88/347/ЕИОнаСъветаот16юни1988г.заизменениенаприложени еIIкъмДиректива86/280/ЕИО
за пределно допустимите стойности и целевите показатели за качество за за устванията на някои опасни вещества
от списък I от приложението към Директива 76/464/ЕИО (1),
— Директива90/415/ЕИОнаСъветаот27юли1990г.заизменениенаприложени еIIкъмДиректива86/280/ЕИО
за пределно допустимите стойности и целевите показатели за качество за за устванията на някои опасни вещества
от списък I от приложението към Директива 76/464/ЕИО (2),
— Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 г. относно пречистването на градските отпадъчни води от
населените места (3),
— Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 г. за опазване на водит е от замърсяване с нитрати от
селскостопански източници (4).
Преследването на общностната политика по околна среда означава, че този с писък може да претърпи промени при
изменението или отмяната на действащи текстове или при приемането на нови текстове.
(1) ОВ L 219, 14.8.1990 г., стр. 49.
(2) ОВ L 219, 14.8.1990 г., стр. 49.
(3) ОВ L 135, 30.5.1991 г., стр. 40.
(4) ОВ L 375, 31.12.1991 г., стр. 1.54 BG Официален вестник на Европейския съюз 11/т. 12