2008R0273 — BG — 01.07.2013 — 001.001

Този документ е средство за документиране и не обвързва институциите

Изменен с









▼B

РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 273/2008 НА КОМИСИЯТА

от 5 март 2008 година

за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1255/1999 на Съвета по отношение на методи за анализ и оценка на качеството на млякото и млечните продукти







КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ, като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, като взе предвид Регламент (ЕО) № 1255/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти ( 1 ), и по-специално членове 10 и 15, член 26, параграф 3, член 29, параграф 1 и член 31, параграф 4 от него, като има предвид, че: (1) Регламент (ЕО) № 213/2001 на Комисията ( 2 ) определя подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1255/1999 на Съвета по отношение на методи за анализ и оценка на качеството на млякото и млечните продукти. В светлината на продължаващото техническо развитие в областта на аналитичната методология е необходимо да бъдат направени съществени промени. За повече яснота и ефективност и като се имат предвид броят и техническото естество на измененията, е необходимо Регламент (ЕО) № 213/2001 да бъде отменен и заменен с нов регламент. (2) Изискванията към състава и качеството на млякото и млечните продукти, определени в Регламент (ЕО) № 1255/1999, трябва да бъдат проверени, за да се гарантира тяхното стриктно изпълнение. (3) Референтните методи за подобни проверки често са методи, публикувани от международни организации като Европейски комитет по стандартизация (Comité européen de normalisation, CEN), Международна федерация на млякото (International Dairy Federation, IDF), Международна организация по стандартизация (International Organisation for Standardisation, ISO) и Научната асоциация за аналитични постижения (AOAC International), които редовно се обновяват от тези организации. В някои случаи е определен референтен метод на Общността, докато в други случаи в правилата на Общността не е определен референтен метод. За да се осигури еднакво прилагане на референтните методи, следва да се изготви списък на референтните методи и да се приемат разпоредби, позволяващи на Комисията да актуализира при необходимост този списък. (4) Не би следвало да бъде изключвано използването на рутинни методи. Поради това следва да бъдат определени минималните условия за тяхното използване. (5) Би следвало да бъдат създадени и общи процедури за гарантирането на уеднаквена практика при оценяването на резултатите от анализите, сензорното оценяване на съответните продукти и повторния преглед на резултатите, които се оспорват. (6) Понастоящем за някои анализи няма международно признати утвърдени референтни методи и поради това няма налична информация за варирането на аналитичните резултати от отделните лаборатории. Поради това би следвало да бъдат определени методи на Общността, които са утвърдени съобразно международните правила и следва да се прилагат като референтни методи. (7) Регламент (ЕО) № 1898/2005 на Комисията ( 3 ) определя подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1255/1999 на Съвета по отношение на мерките за пускане на пазара на Общността на сметана, масло и концентрирано масло и предвижда маркиране на сметана, масло и концентрирано масло при определени обстоятелства с оглед осигуряването на правилната крайна употреба на тези продукти. Маркирането е важно за правилното функциониране на схемата. За да се осигури еднакво третиране на операторите, участващи в него, следва да се определят общи методи за определяне на някои от тези маркери. (8) Съгласно член 9 от Регламент (ЕО) № 1255/1999 може да бъде предоставена помощ за частно складиране на сирена от овче мляко. Съгласно член 31 от посочения регламент може да се отпусне специално възстановяване за същите тези продукти. Сирената от овче мляко, козе мляко, биволско мляко и смес от овче, козе и биволско мляко могат да бъдат внасяни в Общността от определени трети страни при преференциални условия. Предвид горните разпоредби е необходимо извършването на подходящи проверки, за да се гарантира, че в съответните продукти не е вложено краве мляко. Поради това би следвало да бъде определен референтен метод на Общността за откриване на краве мляко, без да се засяга използването на рутинни методи, при условие че те отговарят на определени критерии. (9) Съгласно Регламент (ЕИО) № 2921/90 на Комисията от 10 октомври 1990 г. относно предоставянето на помощ за производството на казеин и казеинати от обезмаслено мляко ( 4 ) е необходимо да се установи липсата на форми на коли бактерии. Международно признатият референтен метод за откриване на форми на коли бактерии в мляко и млечни продукти е стандарт ISO 4831. Бе създаден референтен метод на Общността за откриване на форми на коли бактерии, базиращ се на посочения по-горе стандарт. (10) Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа ( 5 ) предвижда различни митнически ставки за комбинираните фуражи, които попадат в тарифна позиция № 2309, в зависимост от съдържанието им на млечни продукти. За да се гарантира, че въпросните правила се прилагат унифицирано, би следвало да бъде определен общопризнат метод за анализ на съдържанието на лактоза, който да се използва задължително във всички държави-членки. (11) Съгласно Регламент (ЕО) № 1255/1999 масло и обезмаслено мляко на прах, предназначени за интервенция или в случай на обезмаслено мляко на прах — за храна за животни, трябва да отговарят на определени изисквания за качество. Би следвало да бъдат определени референтни методи за проверка на спазването на тези изисквания. (12) Някои методи се въвеждат за първи път в настоящия регламент. Необходимо е да се предвиди достатъчен период от момента на влизане в сила на настоящия регламент, за да могат лабораториите да въведат и използват правилно тези нови методи. Когато референтен метод, посочен в приложение I, бъде изменен и след това публикуван от организацията за разработване на стандарти, лабораториите следва да разполагат с шестмесечен срок, за да актуализират аналитичните си процедури така, че да съответстват на новия стандарт. (13) Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет по млякото и млечните продукти, като има предвид, че: ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:







ГЛАВА I

ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ

Член 1

Предмет и приложно поле

1. Настоящият регламент определя някои референтни методи за химичен, физичен и микробиологичен анализ и сензорна оценка на млякото и млечните продукти, които се използват в рамките на режимите, предвидени в общата организация на пазара на мляко и млечни продукти, създадена с Регламент (ЕО) № 1255/1999, и правилата за прилагане на тези методи.

2. Списъкът на референтните методи, приложими за анализите, както е посочено в параграф 1, се съдържа в приложение I към настоящия регламент.

3. Комисията актуализира списъка в съответствие с процедурата, установена в член 42 от Регламент (ЕО) № 1255/1999.

Член 2

Рутинни методи

За анализите, които се изискват съгласно правилата на Общността, могат да бъдат използвани рутинни методи, при условие че са надлежно приведени в съответствие с референтните методи и се проверяват редовно за наличието на това съответствие. Резултатите се сравняват, като се вземат под внимание системната грешка, повторяемостта и възпроизводимостта.

В случай на спор решаващи са получените чрез референтния метод резултати.

Държавите-членки уведомяват Комисията за използването на рутинни методи в анализа, посочен в член 1.







ГЛАВА II

МЕТОДИ ЗА АНАЛИЗ

Член 3

Оценка за съответствието на дадена партида със законно установените гранични стойности

С изключение на анализа за маркери, за определяне на съответствието със законно установените изисквания за състав се прилага приложение II към настоящия регламент.

Член 4

Сензорна оценка

1. За мляко и млечни продукти, различни от масло за публично складиране, като референтен метод за сензорна оценка държавите-членки използват IDF стандарт 99C:1997 или други сравними методи, за което се уведомява Комисията.

Процедурите, описани в приложение III, се използват за проверка на работата на оценителите и надеждността на резултатите от сензорните анализи.

2. За масло за публично складиране се прилагат процедурите, описани в приложение III, за проверка на работата на оценителите и надеждността на резултатите от сензорните анализи.

Процедурата, описана в приложение IV, се прилага като референтен метод за сензорна оценка.

Член 5

Маркери за проследяване

1. Методът за анализ, определен в приложение V, се използва като референтен метод за определяне на съдържанието на триглицерид на енантовата киселина в масло, млечна мазнина (butteroil) и сметана.

2. Методът за анализ, определен в приложение VI, се използва като референтен метод за определяне на ванилин в концентрирано масло, масло и сметана.

3. Методът за анализ, определен в приложение VII, се използва като референтен метод за определяне на етилов естер с бета-апо-8' съдържание на каротинова киселина в концентрирано масло и масло.

4. Методът за анализ, определен в приложение VIII, се използва като референтен метод за определяне на съдържание на β-ситостерин или стигмастерол в масло и концентрирано масло.

5. Концентрираното масло, маслото и сметаната се считат за проследени съобразно съответните правила на Общността, ако получените резултати са в съответствие със спецификациите в точки 10 и 11 от приложение V и точка 8 от приложения VI, VII и VIII.

Член 6

Откриване на казеин в краве мляко

1. Референтният метод за анализ, определен в приложение IX, се използва, за да се гарантира, че сирене, което трябва да е произведено изключително от овче мляко, козе мляко или биволско мляко, или смес от овче, козе и биволско мляко, не съдържа казеин от краве мляко.

Счита се, че е налице казеин от краве мляко, ако съдържанието на казеин от краве мляко в анализираната проба е равно или е по-голямо от съдържанието в референтната проба, съдържаща 1 % краве мляко, както е описано в приложение IX.

2. Рутинните методи за откриване на казеин от краве мляко в сирената, посочени в параграф 1, могат да бъдат използвани, при условие че:

a) границата на откриване е максимум 0,5 %, и

б) няма фалшиви положителни резултати, и

в) казеинът от краве мляко се открива посредством необходимата чувствителност, дори и след дълги периоди на узряване, които могат да възникват при обичайни търговски условия.

Ако някое от горните изисквания не е спазено, следва да се използва референтният метод, определен в приложение IХ.

Член 7

Откриване на форми на коли бактерии

За откриване на форми на коли бактерии в масло, обезмаслено мляко на прах, казеин и казеинати се използва референтният метод, описан в приложение X.

Член 8

Определяне на съдържанието на лактоза

Методът за определяне на съдържанието на лактоза в продукти, попадащи под код по КН 2309, се определя в съответствие с референтния метод, определен в приложение XI.

Член 9

Откриване на сирищна суроватка

1. Наличието на сирищна суроватка в обезмаслено мляко на прах, предназначено за публично складиране, се открива в съответствие с референтния метод, определен в приложение XII.

2. Наличието на сирищна суроватка в обезмаслено мляко на прах и смеси, предназначени за използване като храна за животни, се открива в съответствие с референтния метод, определен в приложение XII. При откриване на сирищна суроватка се прилага приложение ХIII.

Член 10

Откриване на мътеница

Наличието на мътеница в обезмаслено мляко на прах се открива в съответствие с референтния метод, определен в приложение ХIV.

Член 11

Откриване на антибиотични утайки

Наличието на антибиотични утайки в обезмаслено мляко на прах се открива в съответствие с референтния метод, определен в приложение ХV.

Член 12

Определяне на съдържанието на обезмаслено мляко на прах

Съдържанието на обезмаслено мляко на прах в смеси от комбинирани фуражи се определя в съответствие с референтния метод, определен в приложение ХVI.

Член 13

Откриване на скорбяла

Наличието на скорбяла в обезмаслено мляко на прах, денатурирано мляко на прах и смеси от комбинирани фуражи следва да се определя съгласно референтния метод, описан в приложение ХVII.

Член 14

Определяне на съдържанието на влага в суха сметана

Съдържанието на влага в суха сметана се определя в съответствие с референтния метод, определен в приложение ХVIII.

Член 15

Определяне на съдържанието на влага в кисела мътеница на прах

Съдържанието на влага в кисела мътеница на прах, предназначена за използване в храни за животни, се определя в съответствие с референтния метод, определен в приложение ХIХ.

Член 16

Определяне на чистотата на млечната мазнина

Чистотата на млечната мазнина се определя в съответствие с референтния метод, определен в приложение ХХ.







ГЛАВА III

ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ

Член 17

Гарантиране на качеството

Анализите се извършват в лаборатории, разполагащи с аналитична система за гарантиране на качеството, включваща вътрешни процедури за контрол на качеството. Лабораториите, които не са акредитирани, участват в системи за професионално тестване най-малко веднъж годишно, а резултатите им не следва да се отклоняват с повече от 2σR (стандартно отклонение при възпроизводимост на референтния метод) от съгласуваната стойност. Подробно описание на използаните системи трябва да бъде на разположение в лабораторията за извършването на справки.

Лаборатории, акредитирани съгласно стандартите, посочени в член 12 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните ( 6 ), са освободени от задължението за участие в професионално тестване.

Член 18

Вземане на проби и оспорвания на резултатите от анализите

1. Вземането на проби се извършва съгласно съответната правна уредба за разглеждания продукт. Ако не са налице никакви разпоредби относно вземане на проби, се прилагат разпоредбите на ISO 707IDF 50, Мляко и млечни продукти — Методи за вземане на проби.

2. Лабораторните отчети за резултатите от анализа трябва да съдържат достатъчно информация за оценката на резултатите, която следва да се направи в съответствие с приложение II и приложение XXI.

3. За анализи, които се изискват съгласно правилата на Общността, трябва да бъдат вземани двойни проби.

4. Процедурата, описана в приложение XXI, се използва в случаите, когато резултатите от анализа не се приемат от оператора.

5. Ако производителят може да докаже в рамките на пет работни дни от вземането на пробата, че процедурата по вземането на пробата не е извършена коректно, вземането на пробата трябва да бъде повторено, когато това е възможно. Ако вземането на пробата не може да бъде повторено, партидата трябва да бъде приета.

▼M1 —————

▼M1

Член 19а

Уведомления

Уведомленията, предвидени в член 2, член 4, параграф 1, както и в приложение III В, се извършват в съответствие с Регламент (ЕО) № 792/2009 на Комисията ( 7 ).

▼B

Член 20

Отмяна

Регламент (ЕО) № 213/2001 се отменя.

Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и следва да се четат в съответствие с таблицата на съответствие в приложение XXII.

Член 21

Влизане в сила

Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.

Той се прилага от 31 март 2008 г.

Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.









ПРИЛОЖЕНИЕ I

(член 1)

СПИСЪК НА РЕФЕРЕНТНИТЕ МЕТОДИ

Индекс мин. = минимум, макс. = максимум, приложение = приложение към цитирания регламент, СВБМ = сухо вещество без мазнини, ПЧ = пероксидно число, ВВ = външен вид, В = вкус, К = консистенция, ОБЧ = общо бактериално число, Терм. = термофилно бактериално число, ДЧ = държава-членка, IDF = Международна федерация на млякото, ISO = Международна организация по стандартизация, IUPAC = Международен съюз за теоретична и приложна химия, ADPI = Американски институт по млечните продукти, ПКМ = подсладено кондензирано мляко, СМС = сгъстено мляко или сметана.







ЧАСТ А Регламент на Комисията Продукт Параметър Граница (1) Референтен метод Забележки Регламент (ЕО) № 2771/1999 — Публично складиране Неосолено масло Мазнини мин. 8 2 % m/m ISO 17189:2003IDF 194:2003 Вода до 16 % m/m ISO 3727-1:2001IDF 80-1:2001 СВБМ до 2 % m/m ISO 3727-2:2001IDF 80-2:2001 Киселинност на мазнината 1,2 mmol/100g мазнина ISO 1740:2004IDF 6:2004 ПЧ (макс.) 0,3 meq. кислород/1 000 g мазнина ISO 3976:2006IDF 74:2006 Забележка 1 Форми на коли бактерии Не се откриват в 1 g Приложение Х Забележка 3 Немлечна мазнина Не се открива чрез триглицериден анализ Приложение ХХ Стеролни маркери за проследяване Не се открива, β-ситостерин ≤ 40 mg/kg Приложение VIII Други маркери за проследяване — ванилин Не се открива Приложение VI — етилов естер на каротинова киселина ≤ 6 mg/kg Приложение VII — триглицериди на енантова киселина Не се открива Приложение V Сензорни характеристики Най-малко 4 от 5 точки за външен вид, вкус и консистенция Приложение IV Водна дисперсия Най-малко 4 точки ISO 7586:1985 — IDF 112A:1989 Регламент (ЕО) № 2771/1999 — Частно складиране Неосолено масло Мазнини мин. 82 % m/m ISO 17189:2003IDF 194:2003 Вода до 16 % m/m ISO 3727-1:2001IDF 80-1:2001 СВБМ до 2 % m/m ISO 3727-2:2001IDF 80-2:2001 Регламент (ЕО) № 2771/1999 — Частно складиране Осолено масло Мазнини мин. 80 % m/m ISO 17189:2003IDF 194:2003 Вода до 16 % m/m ISO 3727-1:2001IDF 80-1:2001 СВБМ (с изключение на сол) до 2 % m/m ISO 3727-2:2001IDF 80-2:2001 Сол до 2 % m/m ISO 15648:2004IDF 179:2004 Регламент (ЕО) № 1898/2005, глава II Неосолено масло Мазнини мин. 82 % m/m ISO 17189:2003IDF 194:2003 Немлечна мазнина Приложение ХХ Вода до 16 % m/m ISO 3727-1:2001IDF 80-1:2001 СВБМ до 2 % m/m ISO 3727-2:2001IDF 80-2:2001 Маркери за проследяване: — стероли Виж приложение VIII Приложение VIII — ванилин Виж приложение VI Приложение VI — етилов естер на каротинова киселина Виж приложение VII Приложение VII — триглицериди на енантова киселина Виж приложение V Приложение V Регламент (ЕО) № 1898/2005, глава II Осолено масло Мазнини мин. 80 % m/m ISO 17189:2003IDF 194:2003 Немлечна мазнина Приложение ХХ Вода до 16 % m/m ISO 3727-1:2001IDF 80-1:2001 СВБМ (с изключение на сол) до 2 % m/m ISO 3727-2:2001IDF 80-2:2001 Сол до 2 % m/m ISO 15648:2004IDF 179:2004 Маркери за проследяване: — стероли Виж приложение VIII Приложение VIII — ванилин Виж приложение VI Приложение VI — етилов естер на каротинова киселина Виж приложение VII Приложение VII — триглицериди на енантова киселина Виж приложение V Приложение V Регламент (ЕО) № 1898/2005, глава II Концентрирано масло Мазнини мин. 99,8 % m/m IDF 24:1964 Вода и СВБМ до 0,2 % m/m ISO 5536:2002IDF 23:2002 (влага) IDF 24:1964 (СВБМ) Киселинност на мазнината 1,2 mmol/100g мазнина ISO 1740:2004IDF 6:2004 ПЧ (макс.) 0,5 meq. кислород/1 000 g мазнина ISO 3976:2006IDF 74:2006 Забележка 1 Немлечна мазнина Отсъствие Приложение ХХ Вкус Чист Мирис Липса на странични миризми Други Липса на неутрализиращи агенти, антиоксиданти и консерванти Маркери за проследяване: — стероли Виж приложение VIII Приложение VIII — ванилин Виж приложение VI Приложение VI — етилов естер на каротинова киселина Виж приложение VII Приложение VII — триглицериди на енантова киселина Виж приложение V Приложение V Регламент (ЕО) № 1898/2005, глава II Сметана Мазнини мин. 35 % m/m ISO 2450:1999/IDF 16 C:1987 Немлечна мазнина Приложение ХХ Маркери за проследяване: — стероли Виж приложение VIII Забележка 2 — ванилин Виж приложение VI Приложение VI — етилов естер на каротинова киселина Виж приложение VII Забележка 2 — триглицериди на енантова киселина Виж приложение V Приложение V Регламент (ЕО) № 1898/2005, глава III Концентрирано масло Мазнини мин. 96 % m/m Забележка 2 Немлечна мазнина Приложение ХХ СВБМ до 2 % m/m Забележка 2 Маркери за проследяване: — стигмастерол (95 % m/m) 15 g/100 kg концентрирано масло Приложение VIII — стигмастерол (85 % m/m) 17 g/100 kg концентрирано масло Приложение VIII — триглицериди на енантова киселина 10,34 kg/t концентрирано масло Приложение V — етилов естер на бутирова киселина и стигмастерол — етилов естер на бутирова киселина — стигмастерол: приложение VIII Забележка 2 — етилов естер на бутирова киселина и триглицериди на енантова киселина — етилов естер на бутирова киселина — триглицериди на енантова киселина: приложение V Забележка 2 лецитин (E 322) до 0,5 % m/m Забележка 2 NaC1 до 0,75 % m/m ISO 15648:2004IDF 179:2004 Киселинност на мазнината 1,2 mmol/100g мазнина ISO 1740:2004IDF 6:2004 ПЧ (макс.) до 0,5 meq. кислород/1 000 g мазнина ISO 3976:2006IDF 74:2006 Забележка 1 Вкус Чист Мирис Липса на странични миризми Други Липса на неутрализиращи агенти, антиоксиданти и консерванти Регламент (ЕО) № 1898/2005, глава IV Неосолено масло Мазнини мин. 82 % m/m ISO 17189:2003IDF 194:2003 Вода до 16 % m/m ISO 3727-1:2001IDF 80-1:2001 СВБМ до 2 % m/m ISO 3727-2:2001IDF 80-2:2001 Регламент (ЕО) № 1898/2005, глава IV Осолено масло Мазнини мин. 80 % m/m ISO 17189:2003IDF 194:2003 Вода до 16 % m/m ISO 3727-1:2001IDF 80-1:2001 СВБМ (с изключение на сол) до 2 % m/m ISO 3727-2:2001IDF 80-2:2001 Сол до 2 % m/m ISO 15648:2004IDF 179:2004 Член 9 и раздел II от Регламент (ЕО) № 1255/1999 Сирене от овче и/или козе мляко Краве мляко < 1 % m/m Приложение IX Регламент (ЕИО) № 2921/90 Приложение I — Кисел казеин Вода до 12,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Мазнини до 1,75 % m/m ISO 5543:2004IDF127:2004 Свободна киселинност до 0,30 ml от 0,1 N NaOH разтвор/g ISO 5547:1978/IDF 91:1979 Регламент (ЕИО) № 2921/90 Приложение I — Сирищен казеин Вода до 12,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Мазнини до 1,00 % m/m ISO 5543:2004IDF 127:2004 Шлака мин. 7,50 % m/m ISO 5545:1978/IDF 90:1979 Регламент (ЕИО) № 2921/90 Приложение I — Казеинати Вода до 6,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Млечен протеин мин. 88,00 % m/m ISO 5549:1978/IDF 92:1979 Мазнини и шлака до 6,00 % m/m ISO 5543:2004IDF 127:2004 Фиксирана шлака ISO 5544:1978/IDF 89:1979 Шлака ISO 5545:1978/IDF 90:1979 Регламент (ЕИО) № 2921/90 Приложение II — Кисел казеин Вода до 10,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Мазнини до 1,50 % m/m ISO 5543:2004IDF 127:2004 Свободна киселинност до 0,20 ml от 0,1 N NaOH разтвор/g ISO 5547:1978/IDF 91:1979 ОБЧ (макс.) 30 000/ g ISO 4833:2003 Забележка 3 Форми на коли бактерии Отсъствие в 0,1 g Приложение Х Забележка 3 Терм. (макс.) 5 000/ g ISO 4833:2003 Забележки 3 и 4 Регламент (ЕИО) № 2921/90 Приложение II — Сирищен казеин Вода до 8,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Мазнини до 1,00 % m/m ISO 5543:2004IDF 127:2004 Шлака мин. 7,50 % m/m ISO 5545:1978/IDF 90:1979 ОБЧ (макс.) 30 000/ g ISO 4833:2003 Забележка 3 Форми на коли бактерии Отсъствие в 0,1 g Приложение Х Забележка 3 Терм. (макс.) 5 000/ g ISO 4833:2003 Забележки 3 и 4 Регламент (ЕИО) № 2921/90 Приложение II — Казеинати Вода до 6,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Млечен протеин мин. 88,00 % m/m ISO 5549:1978/IDF 92:1979 Мазнини и шлака до 6,00 % m/m ISO 5543:2004IDF 127:2004 ISO 5544:1978/IDF 89:1979 или ISO 5545:1978/IDF 90:1979 ОБЧ (макс.) 30 000/ g ISO 4833:2003 Забележка 3 Форми на коли бактерии Отсъствие в 0,1 g Приложение Х Забележка 3 Терм. (макс.) 5 000/ g ISO 4833:2003 Забележки 3 и 4 Регламент (ЕИО) № 2921/90 Приложение III — Казеинати Вода до 6,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Млечен протеин мин. 85,00 % m/m ISO 5549:1978/IDF 92:1979 Мазнини до 1,50 % m/m ISO 5543:2004IDF 127:2004 Лактоза до 1,00 % m/m ISO 5548:2004IDF 106:2004 Шлака до 6,50 % m/m ISO 5544:1978/IDF 89:1979 или ISO 5545:1978/IDF 90:1979 ОБЧ (макс.) 30 000/ g ISO 4833:2003 Забележка 3 Форми на коли бактерии Отсъствие в 0,1 g Приложение Х Забележка 3 Терм. (макс.) 5 000/ g ISO 4833:2003 Забележки 3 и 4 Регламент (ЕО) № 2799/1999 Комбинирани фуражи и обезмаслено мляко на прах (ОМП) (за използване в храна за животни) Вода (кисела мътеница на прах) до 5 % m/m Приложение XIX Протеин 31,4 % m/m (мин.) от сухото вещество без мазнини ISO 8968-123:2001IDF 20-123:2001 Вода (ОМП) до 5 % m/m ISO 5537:2004IDF 26:2004 Мазнини (ОМП) до 11 % m/m ISO 1736:2000/IDF 9C:1987 Сирищна суроватка (ОМП) Отсъствие Приложение XIII Забележка 6 Скорбяла (ОМП) Отсъствие Приложение XVII Вода (смеси) До 5 % m/m от сухото вещество без мазнини ISO 5537:2004IDF 26:2004 Мазнини (смеси) Директива 84/4/ЕИО на Комисията (ОВ L 15, 18.1.1984 г., стр. 29) Сирищна суроватка (смеси) Отсъствие Приложение XIII ОМП съдържание (на крайния продукт) мин. 50 % m/m Приложение XVI Мазнини (в крайния продукт) мин. 2,5 % m/m или 5 % m/m Директива 84/4/ЕИО на Комисията (ОВ L 15, 18.1.1984 г., стр. 29) Забележка 7 Скорбяла (в крайния продукт) мин. 2 % m/m Приложение XVII Забележка 8 Мед (в крайния продукт) 25 ppm Директива 78/633/ЕИО на Комисията (ОВ L 206, 26.7.1987 г., стр. 43) Регламент (ЕО) № 214/2001 ОМП (спрей) Мазнини до 1,0 % m/m ISO 1736:2000/IDF 9C:1987 Протеин 31,4 % (2)m/m (мин.) от сухото вещество без мазнини ISO 8968-12:2001IDF 20-12:2001 Вода до 3,5 % m/m ISO 5537:2004IDF 26:2004 Киселинност до 19,5 ml, 0,1 N NaOH, 10g сухо вещество без мазнини ISO 6091:1980/IDF 86:1981 Лактати до 150 mg/100g сухо вещество без мазнини ISO 8069:2005IDF 69:2005 Фосфати Отрицателно ISO 11816-1:2006IDF 155-1:2006 Индекс на неразтворимост до 0,5 ml при 24 °C ISO 8156:2005IDF 129:2005 Обгорели частички Филтър A или Б (15,0 mg) ADPI (1990) ОБЧ 40 000/ g ISO 4833:2003 Забележка 3 Форми на коли бактерии Отрицателно/0,1 g Приложение Х Забележка 3 Мътеница Отрицателно Приложение XIV Сирищна суроватка Отрицателно Приложение ХII Кисела суроватка Отрицателно Забележка 2 Антимикробни агенти Приложение XV (1) Без да се засягат разпоредбите на съответния специален регламент. (2) Минималното съдържание на протеин ще бъде 34 % към 1 септември 2009 г.







ЧАСТ Б Референтните методи, изброени в част Б, могат да бъдат използвани за анализ на продуктите, обхванати от всеки един от регламентите, изброени в колона 1. Регламент на Комисията Продукт Код по КН Параметър Граница Референтен метод Бележка Регламент (ЕИО) № 2658/87 Регламент (ЕО) № 2535/2001 Регламент (ЕО) № 1282/2006 Мляко и сметана, неконцентрирани, нито подсладени със захар или друг подсладител 0401 Мазнина (≤ 6 % m/m) Границите са тези, определени в описанието на кода по КН за съответния продукт, дефинирани допълнително, когато е приложимо, в Регламент (ЕИО) № 3846/87 на Комисията (ОВ L 366, 24.12.1987 г., стр. 1), част 9 от експортната номенклатура или Регламент (ЕО) № 2535/2001 (ОВ L 341, 22.12.2001 г., стр. 29) ISO 1211:2001/IDF 1D:1996 Мазнина (> 6 % m/m) ISO 2450:1999/IDF 16C:1987 Мляко и сметана, концентрирани или с прибавка на захар или друг подсладител 0402 Мазнини (течна форма) ISO 1737:1999/IDF 13C:1987 Мазнини (твърда форма) ISO 1736:2000/IDF 9C:1987 Протеин ISO 8968-123:2001IDF 20-123:2001 Захароза (нормално съдържание) ISO 2911:2004 IDF 35:2004 Захароза (ниско съдържание) Забележка 2 Сухо вещество (ПКМ) ISO 6734:1989/IDF 15B:1991 Сухо вещество (СМС) ISO 6731:1989/IDF 21B:1987 Вода (мляко на прах) ISO 5537:2004/IDF 26:2004 Вода (сметана на прах) Приложение ХVIII Мътеница, ферментирали или подкиселени млека и сметана, концентрирани или неконцентрирани, с прибавка на захар или друг подсладител 0403 Мазнини ISO 1211:2001/IDF 1D:1996 ISO 1736:2000/IDF 9C:1987 ISO 2450:1999/IDF 16 C:1987 ISO 7208:1999/IDF 22B:1987 ISO 8262-3:2005/IDF 124-3:2005 Протеин ISO 8968-123:2001IDF 20-123:2001 Захароза (нормално съдържание) ISO 2911:2004IDF 35:2004 Захароза (ниско съдържание) Забележка 2 Вода (кисела мътеница на прах) Приложение XIX Вода (сладка мътеница на прах) ISO 5537:2004IDF26:2004 Сухо вещество (други продукти) Методи, одобрени от компетентния орган Суроватка, дори концентрирана или с прибавка на захар или други подсладители; продукти от естествени съставки на млякото 0404 Мазнини ISO 1736:2000/IDF 9C:1987 ISO 2450:1999/IDF 16C:1987 ISO 7208:1999/IDF 22B:1987 Протеин ISO 8968-123:2001IDF 20-123:2001 Захароза (нормално съдържание) ISO 2911:2004IDF 35:2004 Захароза (ниско съдържание) Забележка 2 0404 90 Протеин ISO 8968 12 2001IDF 20-12:2001 Вода IDF 21B:1987 Сухо вещество ISO 6734:1989/IDF 15B:1991 (Концентрирани продукти) ISO 6731:1989/IDF 21B:1987 Масло и други млечни мазнини; млечни пасти за намазване 0405 Мазнина (ако ≤ 85 % m/m) ISO 17189:2003IDF 194:2003 Масло Вода ISO 3727-1:2001IDF 80-1:2001 СВБМ ISO 3727-2:2001IDF 80-2:2001 NaCl ISO 15648:2004IDF 179:2004 Мазнина (ако > 99 % m/m) IDF 24:1964 Млечна мазнина (butteroil) Вода (ако мазнината е < 99 % m/m) ISO 5536:2002IDF 23:2002 Сирена и извара 0406 Мазнини ISO 1735:2004IDF 5:2004 Сухо вещество ISO 5534:2004IDF 4:2004 Сухо вещество (Рикота) ISO 2920:2004IDF 58:2004 NaCl ISO 5943:2006IDF 88:2006 Лактоза ISO 5765-12:2002IDF 79-12:2002 Регламент (ЕИО) № 2658/87 Комбинирани фуражи 2309 Лактоза Приложение XI

Забележки към списъка на референтните методи на Европейския съюз:

Забележка 1: Изолиране на млечни мазнини, както е описано в ISO 1740:1991 (защита от светлина).

Забележка 2: Не е създаден референтен метод. Методи, одобрени от компетентния орган.

Забележка 3: Следва да бъде подготвена проба в съответствие с ISO 8261:2001IDF 122:2001.

Забележка 4: Инкубация за 48 часа при температура от 55 °C; следва да се положат грижи за предотвратяване изсушаването на средата на пробата.

Забележка 5: % m/m СВБМ = % m/m сухо вещество — % m/m мазнина.

Забележка 6: Директива 84/4/ЕИО на Комисията.

Забележка 7: Регламент (ЕО) № 2799/1999 на Комисията (ОВ L 340, 31.12.1999 г., стр. 3-27).

Забележка 8: Директива 78/633/ЕИО на Комисията.









ПРИЛОЖЕНИЕ II

(член 3)

ОЦЕНКА НА СЪОТВЕТСТВИЕТО НА ДАДЕНА ПАРТИДА СЪС ЗАКОННО УСТАНОВЕНИТЕ ГРАНИЧНИ СТОЙНОСТИ

1. ПРИНЦИП

В случаите, в които съответното законодателство предвижда подробни процедури за вземане на проби, се следват тези процедури. Във всички останали случаи се използва проба от най-малко три единични проби, взети на случаен принцип от партидата, подлежаща на контрол. Възможно е подготвянето на съставна проба. Полученият резултат се сравнява с установените гранични стойности чрез изчисляване на 95 % доверителен интервал като 2 х стандартно отклонение, където съответното стандартно отклонение зависи от това дали: 1. методът е валидиран посредством международно сътрудничество със стойности за σr и σR, или 2. в случай на вътрешно валидиране, е била изчислена вътрешната възпроизводимост. Този доверителен интервал в такъв случай ще се равнява на неопределеността на резултата при измерването.

2. МЕТОДЪТ Е ВАЛИДИРАН ПОСРЕДСТВОМ МЕЖДУНАРОДНО СЪТРУДНИЧЕСТВО

В такъв случай стандартното отклонение при повторяемост σr и стандартното отклонение при възпроизводимост σR са установени и лабораторията може да покаже съответствие с работните характеристики на валидирания метод.

Изчисляване на аритметичната стойност

n

Изчисляване на разширената неопределеност (k = 2) на

Ако крайният резултат x от измерването се изчислява с използването на формула от вида: x = y 1 + y 2, x = y 1 – y 2, x = y 1 · y 2, или x = y 1 / y 2, трябва да се спазват обичайните процедури за съчетаване на стандартни отклонения в подобни случаи.

Партидата се преценява като несъответстваща с горната законно установена гранична стойност UL, ако

в противен случай се преценява като съответстваща на UL.

Партидата се преценява като несъответстваща с долната законно установена гранична стойност LL, ако

в противен случай се преценява като съответстваща на LL.

3. ВЪТРЕШНО ВАЛИДИРАНЕ С ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА СТАНДАРТНОТО ОТКЛОНЕНИЕ НА ВЪТРЕШНА ВЪЗПРОИЗВОДИМОСТ

В случаите, когато се използват методи, непосочени в настоящия регламент, и не са били въведени измервания за точност, следва да се извърши вътрешно валидиране. Във формулите за изчисляване на разширената неопределеност U е необходимо да се използват стандартното отклонение на вътрешна повторяемост sir и стандартното отклонение на вътрешна възпроизводимост siR вместо съответно σr и σ R .

Правилата за вземане на решение са същите като по точка 1. Ако обаче партидата се прецени като несъответстваща със законно установената гранична стойност, измерванията следва да бъдат повторени с метода, посочен в настоящия регламент, и решението да бъде взето съгласно описаното в 1.









ПРИЛОЖЕНИЕ III

(член 4)

ОЦЕНКА НА ОЦЕНИТЕЛИТЕ И НАДЕЖДНОСТТА НА РЕЗУЛТАТИТЕ ОТ СЕНЗОРНИТЕ АНАЛИЗИ

Ако се използват методи със скала (IDF стандарт 99C:1997), се прилагат следните процедури:

А. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА „ИНДЕКСА НА ПОВТОРЯЕМОСТ“

В рамките на 12 месеца оценителят анализира най-малко десет проби като дублирания на празни проби. Обикновено това се извършва на няколко етапа. Резултатите за отделните характеристики на продукта се оценяват чрез използване на следната формула:

където:

wI : :индекс на повторяемост

xi1 : резултат за първата оценка на проба xi

xi2 : резултат за втората оценка на проба xi

n : брой проби

Пробите, които се оценяват, би следвало да покриват широк качествен обхват. wI не би следвало да превишава 1,5 (5-точкови скали).

Б. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА „ИНДЕКСА НА ОТКЛОНЕНИЕ“

Този индекс служи за проверка дали оценителят използва същата скала за оценка на качеството, както използваната от група оценители с опит. Получените от оценителя резултати се сравняват със средната стойност на резултатите, получени от групата оценители.

Следната формула се използва за оценка на резултатите:

където:

xi1; xi2 : виж раздел А

; : среден резултат на групата оценители, съответно за първата и втората оценка на пробата xi

n : брой проби (най-малко десет за 12 месеца).

Пробите, които се оценяват, трябва да покриват широк качествен обхват. DI не трябва да превишава 1,5 (5-точкови скали).

Държавите-членки трябва да съобщават за всички трудности, срещнати при прилагането на тази процедура.

Ако бъде установено, че конкретните оценители надвишават границата от 1,5 за отклонение или повторяемост, експертите на официалния орган трябва да извършат една или повече случайни повторни проверки на работата по проби, оценени от тези оценители през последните няколко седмици, или да проведат една или повече съвместни проверки с тях. Необходим е задълбочен мониторинг, за да бъде решено дали ще се използват техните услуги. Констатациите се документират и запазват като доказателство за последващи действия.

В. СРАВНЕНИЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕ, ПОЛУЧЕНИ В РАЗЛИЧНИ РЕГИОНИ НА ДЪРЖАВА-ЧЛЕНКА И В РАЗЛИЧНИ ДЪРЖАВИ-ЧЛЕНКИ

Когато е приложимо, най-малко веднъж годишно трябва да бъде организиран тест за сравняване на резултатите, които са получени от оценители от различни региони. Ако се наблюдават значителни разлики, се предприемат необходимите стъпки за идентифициране на причините и получаване на сравними резултати.

Държавите-членки могат да организират тестове, за да сравняват резултатите, получени от техните оценители и от оценители от съседни държави-членки. Значителните разлики са предмет на задълбочено проучване с цел получаването на сравними резултати.

Държавите-членки уведомяват Комисията за резултатите от тези сравнения.









ПРИЛОЖЕНИЕ IV

(член 4)

СЕНЗОРНА ОЦЕНКА НА МАСЛО

1. ОБХВАТ

Целта на настоящата процедура за сензорна оценка на масло е да осигури еднакъв метод, приложим във всички държави-членки.

За повече подробности да се направи справка с настоящия международен IDF стандарт за мляко и млечни продукти, IDF 99 — части 1, 2, 3 за сензорната оценка.

2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ

„Сензорна оценка“ означава проверка на белезите на продукт чрез сетивата.

„Панел“ означава група от избрани оценители, които работят по време на оценяването без вътрешни комуникации и без да се влияят един от друг.

„Оценител“ се дефинира като лице, избрано заради способността му да извършва сензорен тест. Този вид оценител може да има ограничен опит.

„Оценител експерт“ се дефинира като лице с висока степен на сензорна чувствителност и опит в сензорната методология, което може да извършва последователни и достоверни сензорни оценки на различни продукти. Този вид оценител има добра дългосрочна сензорна памет.

„Оценка на резултатите“ означава сензорна оценка от панел чрез използване на цифрова скала. Трябва да бъде използвана номенклатура на дефектите.

„Степенуване“ означава класификация на качеството, която се извършва на базата на оценката на резултатите.

„Контролни документи“: документи, използвани за отчитане на индивидуалните резултати за всеки белег и окончателното степенуване на продукта. (Този документ може да бъде използван и за отчитане на химически състав.)

3. СТАЯ ЗА ТЕСТОВЕ

За повече подробности да се направи справка с ISO 8589 и ISO/DIS 22935—2 IDF 99—2, част 7.

Трябва да бъдат взети предварителни мерки, за да не могат оценителите в стаята за тестове да се влияят от външни фактори.

В стаята за тестове не трябва да има чужди миризми, както и стаята да е лесна за почистване. Стените трябва да са светли и неотразяващи светлината.

Стаята за тестове и нейното осветление трябва да бъдат такива, че качествата на оценяваните продукти да не се засягат.

В стаята трябва да има подходящ термостатичен контрол, така че да се осигури поддържане на постоянна температура на маслото. По време на оценяването маслото следва да бъде с температура 12 °C (±2 °C).

4. ИЗБОР НА ОЦЕНИТЕЛИ

Оценителят трябва да е запознат с продуктите от масло и да е компетентен да извършва сензорно оценяване. Неговата/нейната компетентност се контролира редовно (най-малко веднъж годишно) от компетентния орган.

4.1. За подробности относно общи изисквания и скринингови тестове, които могат да се използват преди официалното използване на нов оценител, да се направи справка с ISO/DIS 22935—1 IDF 99—1 част 4 (набиране) и част 5.1. От основна важност е осигуряването на непрекъснато обучение и редовното провеждане на общи сесии. За обучението на панелите да се направи справка с ISO 8586—1.

4.2. Първоначалното обучение обхваща следното: — обща теория и практическа важност на сензорното оценяване, — методи, скали и описание на сензорните усещания, — откриване и разпознаване на сензорни характеристики и специфични сензорни термини, — обучение за познания в областта на производството на масло, — валидирани референции и проби, които да помогнат на оценителя да идентифицира специфични вкусове и интензивност на вкусове в продукта.

5. ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПАНЕЛА

Броят на оценителите в панела не трябва да е четен, като минималният брой е трима души. Множеството оценители трябва да бъдат служители на компетентния орган или упълномощени лица, които не работят в млечната промишленост.

За цялата процедура отговаря ръководител на панела, който също може да участва в работата му.

С оглед извършването на оптимална работа от лицата, преди оценката трябва да бъдат взети предвид определен брой фактори:

— лицата не трябва да страдат от болест, която би могла да засегне работата им. В обратния случай съответният оценител се заменя в панела от друг,

— лицата трябва да се явяват навреме, за да участват в оценката, и да имат достатъчно време за извършването на индивидуалната оценка,

— лицата не трябва да използват субстанции със силен аромат като парфюм, лосион за след бръснене, дезодорант и т. н. и избягват храни със силен вкус (напр. силни подправки) и т.н.,

— в рамките на половин час преди оценката на лицата не се разрешава да пушат, да се хранят или да пият, с изключение на вода.

6. ПОСТИЖЕНИЯ

Всички оценители трябва да участват редовно в панели за сензорно оценяване, за да поддържат уменията си. Честотата ще зависи от обема и производството на масло и, когато е възможно, следва да бъде най-малко един панел месечно.

Старшите оценители също трябва да участват в определен брой панели всяка година и, когато е възможно, най-малко веднъж на тримесечие.

7. ВЗЕМАНЕ НА ПРОБИ И ПОДГОТОВКА НА ПРОБИТЕ

От основна важност е идентичността на пробите да не бъде разкривана по време на оценката, за да се избягва всяка възможна грешка. Пробите са кодирани.

Това трябва се организира преди оценяването. Необходимо е да се определят изисквания за температурата на маслото по време на транспортирането му до стаята за тестове (6 °C ± 2 °C).

Когато сензорната оценка се извършва в хладилен склад, пробата се взема чрез използване на инструмент за вземане на проби от масло. Когато сензорната оценка се извършва на друго място, различно от хладилен склад, то тогава се взема най-малко 500 g проба. По време на оценяването маслото трябва да е с температура 12 °C (±2 °C) (за справка ISO/DIS 22935—2 IDF 99—2, където температурата за оценяване на маслото е 14 °C ± 2 °C). На всяка цена се избягват големи отклонения от тази температура.

8. ОЦЕНКА НА СТОЙНОСТТА НА ВСЕКИ БЕЛЕГ

8.1. Сензорната оценка се извършва по отношение на следните три белега: външен вид, консистенция и вкус. Външният вид включва следните характеристики: цвят, видима степен на хомогенност, липса на механични примеси, липса на растеж на плесени и водна дисперсия. Водната дисперсия се тества съгласно IDF-стандарт 112A/1989. Консистенцията включва следните характеристики: плътност, текстура и твърдост. Способността за намазване може да се контролира чрез физически средства, ако дадена държава-членка пожелае да я провери, за да задоволи изискванията на потребителите. Комисията може да реши в бъдеще да хармонизира методологията. Тялото е термин, препращащ към добрата плътност на продукта при консумация. Обикновено се свързва с твърдостта и способността за намазване и трябва да бъде еднородна в целия продукт. Тялото е тясно свързано с текстурата и представлява способността на продукта да стои под въздействието на собственото си тегло. То се определя от съпротивлението при рязане и може да бъде измерено механично чрез опитване в уста и опипване с пръсти. Вкусът е характеристиката такава, каквато се усеща в устата, предимно от вкусовите папили на езика. Мирисът е характеристика, възприемана от носа и обонянието. При значително отклонение на препоръчваната температура не е възможна надеждна оценка на консистенцията и вкуса. Температурата е от изключително значение. Оценяването на маслото трябва да се отложи, ако температурата излиза извън препоръчаните граници.

8.2. Всеки белег се оценява сензорно поотделно. Оценяването на резултата трябва да бъде направено съгласно таблица 1.

8.3. С оглед постигането на унифициране може да е небходимо, преди началото на оценката, оценителите да оценяват заедно външния вид, консистенцията и вкуса на една или две референтни проби.

8.4. Оценките на резултатите са, както следва: Да се направи справка с част 7 — Номенклатура и описание на критериите за оценяване.



Максимална оценка Изисквана оценка Външен вид 5 4 Консистенция 5 4 Вкус/мирис 5 4 — Когато необходимата оценка не е получена, следва да бъде дадено описание на дефекта. — Оценката, дадена от всеки оценител за всеки белег, трябва да бъде записана в контролния документ. — Продуктът се приема или отхвърля на базата на решение, прието с мнозинство. — Случаи, в които разликите между индивидуалните оценки за всеки белег са по-големи от 1 точка, не би следвало да възникват често (не повече от веднъж на 20 проби). В противен случай ръководителят на панела проверява компетентността на панела.

9. НАДЗОР

За цялата процедура отговаря ръководителят на панела, който трябва да бъде официален служител на компетентния орган и може да бъде член на панела. Той трябва да записва индивидуалните оценки за всеки белег в контролния документ и да удостоверява дали продуктът е приет или отхвърлен.

10. НОМЕНКЛАТУРА

Да се направи справка с приложената таблица 2.

11. ЗА СПРАВКА

FIL-IDF 99C:1997 Сензорно оценяване на млечни продукти чрез скала на резултатите — Референтен метод

ISO/DIS 22935 IDF 99 Международен стандарт за мляко и млечни продукти — Сензорен анализ — части 1—3

ISO 8586—1 Сензорен анализ — Общи насоки за подбор, обучение и мониторинг на оценителите — част 1

ISO 8589 Сензорен анализ — Общи насоки за стаите за тестове

FIL-IDF 112A:1989 Масло — Определяне на стойността на водната дисперсия







Таблица 1 Оценяване на резултатите на масло Външен вид Консистенция Вкус + мирис Точки № (1) Забележки Точки (клас на качество) № (1) Забележки Точки (клас на качество) № (1) Забележки 5 Много добър идеален тип най-високо качество (еднакво сух) 5 Много добра идеален тип най-високо качество (добра способност за намазване) 5 Много добър идеален тип най-високо качество (абсолютно чист и фин мирис) 4 Добър (2) без видими дефекти 4 17 18 Добра (2) твърда мека 4 Добър (2) без видими дефекти 3 1 2 3 4 5 6 7 8 Задоволителен (леки дефекти) воднисто, влага нееднакво, двуцветно неравномерно оцветено изпъстрено като мрамор на петна отделяне на течна мазнина прекалено оцветено слаба, пореста консистенция 3 14 15 16 17 18 Задоволителна (леки дефекти) сипкава, трошлива, на бучки тестява, мазна лепкава твърда мека 3 21 22 25 27 33 34 35 Задоволителен (леки дефекти) нечист чужд привкус кисел вкус на печено вкус на прегорено вкус на фураж стипчив, горчив пресолен 2 1 3 4 5 6 10 11 12 Незадоволителен (видими дефекти) воднисто, влага неравномерно оцветено изпъстрено като мрамор на петна отделяне на течна мазнина чужди съставки плесенясало неразтворена сол 2 14 15 16 17 18 Незадоволителна (видими дефекти) сипкава, трошлива, на бучки тестява, мазна лепкава твърда мека 2 21 22 23 25 32 33 34 35 36 38 Незадоволителна (видими дефекти) нечист чужд привкус вкиснал кисел привкус на окислено, метален привкус вкус на фураж стипчив, горчив пресолен тинест, застоял, гнил химически вкус 1 1 3 4 5 6 7 9 10 11 12 Лош (големи дефекти) воднисто, влага неравномерно оцветено изпъстрено като мрамор на петна отделяне на течна мазнина прекалено оцветено зърнесто чужди съставки плесенясало неразтворена сол 1 14 15 16 17 18 Лоша (големи дефекти) сипкава, трошлива, на бучки тестява, мазна лепкава твърда мека 1 22 24 25 26 28 29 30 31 32 34 35 36 37 38 Лош (големи дефекти) чужд привкус сиренен, привкус на кисело сирене кисел ферментирал вкус на мухъл гранясал мазен, с вкус на риба лоен привкус на окислено, метален привкус стипчив, горчив пресолен тинест, застоял, гнил малцов химически вкус (1) Таблица 2. (2) Дефектите, включени в графа „добър“, са само много малки отклонения от идеалния тип.







Таблица 2 Таблица на дефектите на масло I. Външен вид 1. воднисто, влага 2. нееднакво, двуцветно 3. неравномерно оцветено 4. изпъстрено като мрамор 5. на петна 6. отделяне на течна мазнина 7. прекалено оцветено 8. слаба, пореста консистенция 9. зърнисто 10. чужди съставки 11. плесенясало 12. неразтворена сол II. Консистенция 14. сипкава, трошлива, на бучки 15. тестява, мазна 16. лепкава 17. твърда 18. мека III. Вкус и мирис 20. без вкус 21. нечист (1) 22. чужд привкус 23. вкиснал 24. сиренен, привкус на кисело сирене 25. кисел 26. ферментирал 27. а) вкус на печено б) вкус на прегорено 28. вкус на мухъл 29. гранясал 30. мазен, с вкус на риба 31. лоен 32. а) привкус на окислено б) метален вкус 33. вкус на фураж 34. стипчив, горчив 35. пресолен 36. тинест, застоял, гнил 37. малцов 38. химически вкус (1) Това наименование следва да се използва възможно най-рядко и само когато дефектът не може да бъде описан по-точно.









ПРИЛОЖЕНИЕ V

(член 5)

ОПРЕДЕЛЯНЕ НА СЪДЪРЖАНИЕТО НА ТРИГЛИЦЕРИД НА ЕНАНТОВАТА КИСЕЛИНА В МАСЛО, МЛЕЧНА МАЗНИНА (BUTTEROIL) И СМЕТАНА ЧРЕЗ ГАЗОВ ХРОМАТОГРАФСКИ АНАЛИЗ НА ТРИГЛИЦЕРИДИ

1. ОБХВАТ

Този метод постановява метод за определяне на съдържанието на триглицерид на енантовата киселина в масло, млечна мазнина (butteroil) и сметана.

2. ТЕРМИНИ И ДЕФИНИЦИЯ

Съдържание на енантова киселина: съдържанието на триглицерид на енантовата киселина, определено чрез процедурата, изложена в този метод.

Забележка: Съдържанието на енантова киселина се изразява в килограми на тон продукт за млечна мазнина (butteroil) и масло и в килограми на тон млечна мазнина за сметана.

3. ПРИНЦИП

Млечната мазнина се извлича от различните продукти съгласно ISO 14156 IDF 172:2001. Количественото определяне на съдържанието на триглицерид на енантовата киселина в извлечената мазнина се извършва чрез капилярна газова хроматография (GC). Резултатът, получен за пробата, се оценява чрез съпоставяне с триглицерида на капроновата киселина като вътрешен стандарт.

Забележка: Бе установено, че трибутиринът също е задоволителен вътрешен стандарт.

4. РЕАГЕНТИ

Използват се само реагенти с признато аналитично качество.

4.1. n-хексан

4.2. Стандартен триглицерид на капроновата киселина с чистота най-малко 99 %

4.3. Стандартен триглицерид на енантовата киселина с чистота най-малко 99 %

4.4. Натриев сулфат (анхидрид) (Na2SO4)

5. АПАРАТУРА

Обичайна лабораторна апаратура, и по-специално следното:

5.1. Аналитична везна с чувствителност 1 mg

5.2. Мерителни колби с капацитет 10 ml и 20 ml

5.3. Центрофужни епруветки с капацитет 30 ml

5.4. Ротативен изпарител

5.5. Пещ, в която може да бъде поддържана температура 50 °C ±5 °C

5.6. Филтърна хартия, средно филтриране, диаметър около 15 cm

5.7. Оборудване за газова хроматография 5.7.1. Газов хроматограф, оборудван с инжектор със/без разделяне на пробата или с колонен инжектор и пламъчно-йонизационен детектор (ПИД) 5.7.2. Колона за газов хроматограф с неподвижна фаза, която е била успешно използвана за отделяне на триглицерид (100 % диметилполисилоксан или 5 % фенил-95 % метилполисилоксан). Избира се неподвижната фаза, дължината на колоната (между 4 m и 15 m), вътрешния диаметър (между 0,22 mm и 0,50 mm) и дебелината на слоя (0,12 μm или повече), като се взема предвид лабораторният опит и използваната инжекционна система. Във всички случаи избраната колона трябва да осъществява както пълно разделяне между пика на разтворителя и триглицерида на капроновата киселина, така и разделяне до основната линия между пиковете на триглицерида на капроновата и на енантовата киселина. По-долу са изложени примери за приложими условия. 5.7.2.1. Пример за приложими условия с използване на инжектор с разделяне на пробата: — газ носител: хелий — входно налягане в колоната: 100 KPa — колона: кварцова капилярна колона с дължина 12 m, вътрешен диаметър 0,5 mm, дебелина на слоя 0,1 μm — неподвижна фаза: 100 % диметилполисилоксан или 5 % фенил-95 % диметилполисилоксан (например HT5) — температура на колоната: първоначална температура 130 °C, поддържана в продължение на 1 минута, увеличавана с по 20 °C на минута до 260 °C, след това увеличавана с 30 °C на минута до 360 °C; поддържана в продължение на 10 минути на 360 °C — температура на детектора: 370 °C — температура на инжектора: 350 °C — съотношение на разделяне 1:30 — впръскано количество от пробата: 1 μl. 5.7.2.2. Пример за приложими условия с използване на колонен инжектор: — газ носител: водород (система на постоянен поток) — входно налягане в колоната: 89 kPa — колона: кварцова капилярна колона с дължина 4 m, вътрешен диаметър 0,32 mm, дебелина на слоя 0,25 μm — неподвижна фаза: 5 % фенил, 95 % диметилполисилоксан — температура на колоната: първоначална температура 60 °C, поддържана в продължение на 2 минути, увеличавана с 35 °C на минута до 340 °C, поддържана при тази температура в продължение на 5 минути — температура на детектора: 350 °C — впръскано количество от пробата: 1 μl.

5.8. Спринцовка за впръскване с капацитет 5 μl.

6. ВЗЕМАНЕ НА ПРОБИ

Важно е лабораторията да получи проба, която да е напълно представителна и да не е била повредена или подменена по време на транспортирането или съхранението.

Вземането на проби не е част от метода, уточнен в този международен стандарт. Препоръчителен метод за вземане на проби се дава в IDF: стандарт 50C:1995 или ISO 707—1997 — Мляко и млечни продукти — Методи за вземане на проби.

7. ПРОЦЕДУРА

7.1. Подготовка на тестовата проба и тестовата доза

Действа се съгласно ISO 14156 IDF 172:2001

7.1.1. Млечна мазнинa (butteroil), масло

7.1.1.1. Разтапят се 50 g до 100g от тестовата проба в пещта (5.5)

7.1.1.2. Поставят се 0,5 g до 1,0 g натриев сулфат анхидрид (5.4) в сгъната филтърна хартия

7.1.1.3. Мазнината се филтрира през филтърната хартия, съдържаща натриев сулфат анхидрид, като филтратът се събира в бехерова чаша, държана в пещта (5.5). Когато се отцежда разтопеното масло върху филтърната хартия, да се внимава да не се изсипе и суроватка

7.1.2. Сметана

7.1.2.1. Тестовата проба се загрява до температура 20 °C±2 °C

7.1.2.2. Пробата се разбърква внимателно

7.1.2.3. Разрежда се подходящо количество от тестовата проба така, че да се получи 100 ml тестова доза с приблизително 4 % масов процент на мазнина.

7.1.2.4. Работи се както със сурово или с хомогенизирано мляко (вж. ISO 14156IDF 172:2001, §8.3) за извличане на мазнината от сметаната

7.1.2.5. В мерителна колба от 10 ml (5.2) се претегля 1 g от извлечената мазнина с точност до 1 mg. Прибавя се 1 ml от разтвор 7.2.2. Долива се до 10 ml с n-хексан (4.1) и се хомогенизира

7.1.2.6. 1 ml от разтвора 7.1.1.2 се сипва в мерителна колба от 10 ml (5.2) и се разрежда до 10 ml с n-хексан (4.1)

7.2. Приготвяне на стандартите за калибриране

7.2.1. Разтварят се 100 mg триглицерид на енантовата киселина (4.3) в 10 ml n-хексан (4.1)

7.2.2. Разтварят се 100 mg триглицерид на капроновата киселина (4.2) в 10 ml n-хексан (4.1).

7.2.3. 1 ml от разтвор 7.2.2 се сипва в 10 ml мерителна колба (5.2). Допълва се до 10 ml с n-хексан (4.1)

7.2.4. 1 ml от разтвор 7.2.1 и 1 ml от разтвор 7.2.2 се сипват в 10 ml мерителна колба (5.2). Допълва се до 10 ml с n-хексан (4.1)

7.2.5. 1 ml от разтвор 7.2.4 се сипва в мерителна колба от 10 ml (5.2) и се допълва до 10 ml с n-хексан (4.1)

7.3. Хроматографско определяне

7.3.1. Впръсква се 1 μl от стандартния разтвор 7.2.5 двукратно.

7.3.2. Впръсква се по 1 μl от всеки пробен разтвор Забележка: Ако е възприета системата с колонен инжектор, следва да се приложи по-голямо разреждане както към стандартния, така и към пробните разтвори.

7.3.3. Операция 7.3.1 се повтаря на всеки 3 проби, така че пробите да се обхванат между двойни стандартни впръсквания. Резултатите се базират на средните коефициенти на чувствителност от стандартните хроматограми

8. ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕ

За всяка хроматограма се интегрира площта на пика, свързана с триглицеридите на енантовата киселина и на капроновата киселина.

Тези инструкции се спазват за всяка обхваната серия, т.е. за набор от обградени проби, като стандартът, двукратно впръскан непосредствено преди тях, е STD1, а стандартът, двукратно впръскан непосредствено след тях, е STD2.

8.1. Калибриране

8.1.1. Изчисляване на коефициента на чувствителност за всяко дублиране на STD1, Rf1(a) и Rf1(б) Rf1 (a) или (б) = (Площ на пика за триглицерид на капроновата киселина/Площ на пика за триглицерид на енантовата киселина) × 100 Изчисляване на средния коефициент на чувствителност, Rf1 Rf1 = (Rf1(a) + Rf1(б) / 2

8.1.2. По същия начин се изчислява средният коефициент на чувствителност STD2, Rf2

8.1.3. Изчислява се средният коефициент на чувствителност Rf Rf = (Rf1 + Rf2) /2

8.2. Тестови проби

За всяка хроматограма на проба, получена между STD1 и STD2, се изчислява съдържанието на енантова киселина C (kg/t):

С = (Площ на пика за триглицерид на енантовата киселина × Rf × 100) / (Площ на пика за триглицерид на капроновата киселина × Wt × 1 000)

където:

— Wt = тегло на взетата мазнина (g),

— 100 = обем на разтваряне за пробата,

— 1 000 = преобразуващ коефициент (от μg/g в kg/t)

За проби от масло се взема под внимание съдържанието на мазнина в маслото и се изчислява коригирана стойност на концентрация, Cмасло (kg/t масло)

Cмасло = Cмазнина × F

където F е съдържанието на мазнина в маслото.

9. ТОЧНОСТ

В точка 12 са дадени подробности за междулабораторен тест съгласно ISO 5725—1 и ISO 5725—2 относно метода за точност.

Стойностите за границата на повторяемост и възпроизводимост са изразени за равнище на вероятност от 95 % и могат да не са приложими към редове и матрици на концентрация, различни от дадените.

9.1. Повторяемост

Абсолютните разлики между два индивидуални единични тестови резултата, получени с един и същ метод върху идентичен тестов материал в същата лаборатория от един и същ оператор, използващ едно и също оборудване в рамките на кратък период от време, надвишават 0,35 kg/t в не повече от 5 % от случаите.

9.2. Възпроизводимост

Абсолютните разлики между два индивидуални единични тестови резултата, получени с един и същ метод върху идентичен тестов материал в различни лаборатории от различни оператори, използващи различно оборудване, надвишават 0,66 kg/t в не повече от 5 % от случаите.

10. ГРАНИЦИ НА ТОЛЕРАНС: ДОЛНИ ГРАНИЦИ (СЛУЧАЙ С НЕДОСТАТЪЧНИ КОЛИЧЕСТВА)

10.1. От маркирания продукт трябва да бъдат взети три проби за проверка на коректността на маркирането на продукта.

10.2. Масло и концентрирано масло 10.2.1. Количеството за смесване е 11 kg от най-малко 95 % триглицерид на чиста енантова киселина на тон масло, т.e. 10,45 kg/t. 10.2.2. Резултатите от трите проби, получени от анализа на продукта, се използват за проверяване на размера и хомогенността на смесване на маркера, като най-ниският от тези резултати се сравнява със следните гранични стойности: — 9,51 kg/t (95 % от минималния размер за смесване на триглицерид на 95 % чиста енантова киселина, еднократно определяне), — 6,89 kg/t (70 % от минималния размер за смесване на триглицерид на 95 % чиста енантова киселина, еднократно определяне), — използва се концентрацията на маркера в пробата с най-ниския резултат заедно с интерполация съответно между 9,51 kg/t и 6,89 kg/t.

10.3. Сметана 10.3.1. Количеството за смесване е 10 kg от най-малко 95 % триглицерид на чиста енантова киселина на тон млечна мазнина (butteroil), т.e. 9,50 kg/t маркирана млечна мазнина. 10.3.2. Резултатите от трите проби, получени от анализа на продукта, се използват за проверяване на степента на хомогенност на смесване на маркера, като най-ниският от тези резултати се сравнява със следните гранични стойности: — 8,60 kg/t (95 % от минималния размер за смесване на триглицерид на 95 % чиста енантова киселина, еднократно определяне). — 6,23 kg/t (70 % от минималния размер за смесване на триглицерид на 95 % чиста енантова киселина, еднократно определяне). — Използва се концентрацията на маркера в пробата с най-ниския резултат, заедно с интерполация съответно между 8,60 kg/t и 6,23 kg/t.

11. ГРАНИЦИ НА ТОЛЕРАНС: ГОРНИ ГРАНИЦИ (СЛУЧАЙ С ПРЕВИШАВАНЕ НА КОЛИЧЕСТВОТО С ПОВЕЧЕ ОТ 20 %)

11.1. От маркирания продукт трябва да бъдат взети три проби за проверка на коректността на маркирането на продукта

11.2. Масло и концентрирано масло 11.2.1. Резултатите от трите проби, получени от анализа на продукта, се използват за проверяване на размера и хомогенността на смесване на маркера, като средната стойност на тези резултати се сравнява със следните гранични стойности: — горната граница е 12,96 kg/t

11.3. Сметана 11.3.1. Резултатите от трите проби, получени от анализа на продукта, се използват за проверяване на размера и хомогенността на смесване на маркера, като средната стойност на тези резултати се сравнява със следните гранични стойности: — горната граница е 11,82 kg/t.

12. ДОПЪЛНИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ: СТАТИСТИЧЕСКИ АНАЛИЗ НА РЕЗУЛТАТИ ОТ ОПРЕДЕЛЯНЕТО НА ТРИХЕПТАНОАТ В МАЗНИНАТА В МАСЛОТО ЧРЕЗ АНАЛИЗ НА ТРИГЛИЦЕРИДИ

Бяха проведени четири съвместни опита за определяне на съдържанието на трихептаноат в маркирано масло.

В първия кръг на тестовете участваха девет лаборатории, като не бяха дадени спецификации за това какви аналитични методи да бъдат използвани.

Във втория кръг на тестовете участваха десет лаборатории и бяха приложени 4 различни метода:

— Количествено определяне на метилхептаноат чрез използване на n-нонан или метилнонаноат като вътрешен стандарт

— Количествено определяне на трихептаноат чрез използване на трикапроат като вътрешен стандарт

— Количествено определяне на метилхептаноат чрез използване на проба/смес за калибриране

— Количествено определяне на метилхептаноат чрез използване на смес за калибриране.

Освен това при анализа на FAME бяха използвани два различни метода за метилиране (De Francesco и Christopherson & Glass).

Въз основа на получените резултати бяха избрани два метода за извършване на третия кръг от тестове:

— Количествено определяне на метилхептаноат чрез използване на n-нонан или метилнонаноат като вътрешен стандарт

— Количествено определяне на трихептаноат чрез използване на трикапроат като вътрешен стандарт.

Резултатите на 7 лаборатории показаха, че методът FAME създава по-голяма вариативност, поради което бе решено да се използва само определянето на трихептаноат като триглицерид съгласно процедурата за количествено определяне на трихептаноат чрез използване на трикапроат като вътрешен стандарт. Освен това анализът на триглицеридите трябваше да се извършва с капилярна колона.

В четвъртия кръг на тестовете бяха изпратени четири проби (A, Б, В, Г), а девет лаборатории върнаха резултати (таблици 1—2).

Две лаборатории (DE и UE) анализираха пробите с използване на метода FAME.

Поради ограничения брой лаборатории статистическото изчисляване бе извършено както върху целия обем от данни (фигури 1—2), включително резултатите от FAME, така и върху данните, получени от анализа на триглицериди

Тестове за извънредни стойности:

— проба А. Тестове по Dixon, Cochran и Grubbs на равнища 1 и 5 % показаха един лабораторен случай на извънредни стойности.

— проба Б. Тест по Grubbs на равнище 5 % показа един лабораторен случай на извънредни стойности.

— проба В. Тестове по Dixon и Grubbs на равнища 1 и 5 % показаха един лабораторен случай на извънредни стойности.

— проба Г. Тестове по Dixon и Grubbs на равнища 1 и 5 % показаха един лабораторен случай на извънредни стойности.

Случаят с извънредни стойности бе изключен от изчислението.

Съществено е да се отбележи, че резултатите, получени чрез метода FAME, никога не са били разглеждани като извънредни стойности от приложените тестове.

Параметри за точност

В таблици 1 и 2 са изложени резултатите от всички лаборатории и параметрите за точност, изчислени за приемлив брой (8) лаборатории, но които за съжаление не произтичат от един и същ аналитичен метод.

В таблици 3 и 4 са изложени резултатите, произтичащи само от триглициридния метод и съответните параметри за точност. Приемането на тези параметри е обусловено от приемането на малкия брой лаборатории (6).

На фигури 2 и 3 са показани тенденциите за Sr и SR, изчислени въз основа на 4-те проби от двата комплекта данни, описани по-горе.

В таблица 5 са изложени стойностите на Sr и SR, както и съответните групирани стойности и общи параметри r и R.

Накрая критичната разлика бе изчислена на равнище на вероятност 95 %.







Таблица 1 Статистически резултати от триглициридния метод и метода FAME* Проба A R1 R2 Средно Брой избрани лаборатории след елиминиране на извънредните стойности 8 RENNES FR1 11,0 11,1 11,1 Брой извънредни стойности 1 RIKILT NL 11,2 11,2 11,2 Извънредни стойности DК ZPLA DE* 11,6 11,8 11,7 Средна стойност 11,3 ADAS GB 11,4 11,2 11,3 Реална стойност 11,0 CNEVA FR2 11,4 11,4 11,4 Стандартно отклонение на възпроизводимост (Sr) 0,09 LODI IT 11,1 11,3 11,2 Стандартно относително отклонение на повторяемост (RSDr%) 0,80 EELA FI 11,3 11,2 11,3 Повторяемост r (95 %) 0,26 ISPRA UE* 11,0 11,0 11,0 Относителна повторяемост r % 2,24 D.V.F.A. DK 13,3 11,8 12,6 Стандартно отклонение на възпроизводимост (SR) 0,23 Стандартно относително отклонение на възпроизводимост (RSDR%) 2,04 Възпроизводимост R (95 %) 0,84 Относителна възпроизводимост R % 5,71 Проба Б R1 R2 Средно Брой избрани лаборатории след елиминиране на извънредните стойности 8 RENNES FR1 12,7 12,8 12,8 Брой извънредни стойности 1 RIKILT NL 13,5 13,3 13,4 Извънредни стойности DK ZPLA DE* 14,0 13,8 13,9 Средна стойност 13,4 ADAS GB 13,4 13,5 13,5 Реална стойност 13,5 CNEVA FR2 13,3 13,4 13,4 Стандартно отклонение на възпроизводимост (Sr) 0,14 LODI IT 13,9 13,5 13,7 Стандартно относително отклонение на повторяемост (RSDr%) 1,04 EELA FI 13,4 13,2 13,3 Повторяемост r (95 %) 0,40 ISPRA UE* 13,2 13,3 13,3 Относителна повторяемост r % 2,91 D.V.F.A. DK 14,1 14,8 14,5 Стандартно отклонение на възпроизводимост (SR) 0,35 Стандартно относително отклонение на възпроизводимост (RSDR%) 2,61 Възпроизводимост R (95 %) 0,99 Относителна възпроизводимост R % 7,31







Таблица 2 Статистически резултати от триглициридния метод и метода FAME* Проба В R1 R2 Средно Брой избрани лаборатории след елиминиране на извънредните стойности 8 RENNES FR1 8,9 9,2 9,1 Брой извънредни стойности 1 RIKILT NL 9,2 9,3 9,3 Извънредни стойности DK ZPLA DE* 9,2 9,4 9,3 Средна стойност 9,3 ADAS GB 9,5 9,3 9,4 Реална стойност 9,3 CNEVA FR2 9,4 9,4 9,4 Стандартно отклонение на възпроизводимост (Sr) 0,14 LODI IT 9,2 9,5 9,4 Стандартно относително отклонение на повторяемост (RSDr%) 1,50 EELA FI 9,4 9,6 9,5 Повторяемост r (95 %) 0,40 ISPRA UE* 9,4 9,3 9,4 Относителна повторяемост r % 4,20 D.V.F.A. DK 10,7 10,9 10,8 Стандартно отклонение на възпроизводимост (SR) 0,17 Стандартно относително отклонение на възпроизводимост (RSDR%) 1,82 Възпроизводимост R (95 %) 0,47 Относителна възпроизводимост R % 5,10 Проба Г R1 R2 Средно Брой избрани лаборатории след елиминиране на извънредните стойности 8 RENNES R1 1,6 1,6 1,6 Брой извънредни стойности 1 RIKILT NL 2,1 2,1 2,1 Извънредни стойности DK ZPLA DE* 2,3 2,3 2,3 Средна стойност 2,1 ADAS GB 2,1 2,2 2,2 Реална стойност 2,1 CNEVA FR2 2,1 2,1 2,1 Стандартно отклонение на възпроизводимост (Sr) 0,08 LODI IT 2,2 1,9 2,1 Стандартно относително отклонение на повторяемост (RSDr %) 3,81 EELA FI 2,3 2,3 2,3 Повторяемост r (95 %) 0,22 ISPRA UE* 2,3 2,3 2,3 Относителна повторяемост r % 10,67 D.V.F.A. DK 3,4 2,9 3,2 Стандартно отклонение на възпроизводимост (SR) 0,24 Стандартно относително отклонение на възпроизводимост (RSDR %) 11,43 Възпроизводимост R (95 %) 0,67 Относителна възпроизводимост R % 32,00







Таблица 3 Статистически резултати от триглициридния метод и метода FAME* Проба A R1 R2 Средно Брой избрани лаборатории след елиминиране на извънредните стойности 6 RENNES FR1 11,0 11,1 11,1 Брой извънредни стойности 1 RIKILT NL 11,2 11,2 11,2 Извънредни стойности DК ADAS GB 11,4 11,2 11,3 Средна стойност 11,2 CNEVA FR2 11,4 11,4 11,4 Реална стойност 11,0 LODI IT 11,1 11,3 11,2 Стандартно отклонение на възпроизводимост (Sr) 0,09 ЕЕLA FI 11,3 11,2 11,3 Стандартно относително отклонение на повторяемост (RSDr%) 0,80 D.V.F.A. DK 13,3 11,8 12,6 Повторяемост r (95 %) 0,25 Относителна повторяемост r % 2,24 Стандартно отклонение на възпроизводимост (SR) 0,13 Стандартно относително отклонение на възпроизводимост (RSDR%) 1,16 Възпроизводимост R (95 %) 0,36 Относителна възпроизводимост R % 3,25 Проба Б R1 R2 Средно Брой избрани лаборатории след елиминиране на нетипичните случаи 6 RENNES FR1 12,7 12,8 12,8 Брой извънредни стойности 1 RIKILT NL 13,5 13,3 13,4 Извънредни стойности DК ADAS GB 13,4 13,5 13,5 Средна стойност 13,3 CNEVA FR2 13,3 13,4 13,4 Реална стойност 13,5 LODI IT 13,9 13,5 13,7 Стандартно отклонение на възпроизводимост (Sr) 0,15 EELA FI 13,4 13,2 13,3 Стандартно относително отклонение на повторяемост (RSDr%) 1,13 D.V.F.A. DK 14,1 14,8 14,5 Повторяемост r (95 %) 0,42 Относителна повторяемост r % 3,16 Стандартно отклонение на възпроизводимост (SR) 0,33 Стандартно относително отклонение на възпроизводимост (RSDR%) 2,48 Възпроизводимост R (95 %) 0,93 Относителна възпроизводимост R % 6,94







Таблица 4 Статистически резултати от триглициридния метод Проба В R1 R2 Средно Брой избрани лаборатории след елиминиране на извънредните стойности 6 RENNES FR1 8,9 9,2 9,1 Брой извънредни стойности 1 RIKILT NL 9,2 9,3 9,3 Извънредни стойности DК ADAS GB 9,5 9,3 9,4 Средна стойност 9,3 CNEVA FR2 9,4 9,4 9,4 Реална стойност 9,3 LODI IT 9,2 9,5 9,4 Стандартно отклонение на възпроизводимост (Sr) 0,15 ЕЕLA FI 9,4 9,6 9,5 Стандартно относително отклонение на повторяемост (RSDr%) 1,61 D.V.F.A. DK 10,7 10,9 10,8 Повторяемост r (95 %) 0,42 Относителна повторяемост r % 4,51 Стандартно отклонение на възпроизводимост (SR) 0,19 Стандартно относително отклонение на възпроизводимост (RSDR%) 2,04 Възпроизводимост R (95 %) 0,53 Относителна възпроизводимост R % 5,71 Проба Г R1 R2 Средно Брой избрани лаборатории след елиминиране на извънредните стойности 6 RENNES FR1 1,6 1,6 1,6 Брой извънредни стойности 1 RIKILT NL 2,1 2,1 2,1 Извънредни стойности DK Средна стойност 2,1 ADAS GB 2,1 2,2 2,2 Реална стойност 2,1 CNEVA FR2 2,1 2,1 2,1 Стандартно отклонение на възпроизводимост (Sr) 0,09 LODI IT 2,2 1,9 2,1 Стандартно относително отклонение на повторяемост (RSDr%) 4,29 EELA FI 2,3 2,3 2,3 Повторяемост r (95 %) 0,26 D.V.F.A. DK 3,4 2,9 3,2 Относителна повторяемост r % 12,01 Стандартно отклонение на възпроизводимост (SR) 0,25 Стандартно относително отклонение на възпроизводимост (RSDR%) 11,90 Възпроизводимост R (95 %) 0,69 Относителна възпроизводимост R % 33,32







Таблица 5 Повторяемост и възпроизводимост (с FAME*) Брой Извънредни Повторяемост Sr (95 %) Възпроизводимост SR (95 %) Проба А 8 1 0,09 0,23 Проба Б 8 1 0,14 0,35 Проба В 8 1 0,14 0,17 Проба Г 8 1 0,08 0,24 Групирана стойност 0,116 0,256 r R Групирана стойност* 2,8 0,324 0,716 CrD95 = 0,40 Минимална чистота, установена за трихептаноат = 95 % Минимална граница, установена за трихептаноат в мазнината на масло = 11 kg/t Като се вземе предвид критичната разлика за равнище на вероятност 95 %, стойността на двата резултата следва да бъде не по-малка от: в случай на прибавяне на 95 % чист трихептаноат 10,05 kg/t.







Повторяемост и възпроизводимост (без FAME) Брой лаборатории Извънредни Повторяемост Sr (95 %) Възпроизводимост SR (95 %) Проба А 6 1 0,09 0,13 Проба Б 6 1 0,15 0,33 Проба В 6 1 0,15 0,19 Проба Г 6 1 0,09 0,25 Групирана стойност 0,124 0,237 r R Групирана стойност* 2,8 0,347 0,663 CrD95 = 0,36 Минимална чистота, установена за трихептаноат = 95 % Минимална граница, установена за трихептаноат в мазнината на масло = 11 kg/t Като се вземе предвид критичната разлика за равнище на вероятност 95 %, стойността на двата резултата следва да бъде не по-малка от: в случай на прибавяне на 95 % чист трихептаноат 10,09 kg/t.

Фигура 1 ( 8 )

Опитни резултати: проба А

Опитни резултати: проба Б

Опитни резултати: проба В

Опитни резултати: проба Г

Фигура 2

Repeatability and Reproducibility standard deviation at different levels (TG+FAME)

Фигура 3

Repeatability and Reproducibility standard deviation at different levels (TG)

Фигура 4

Пример с използване на колонен инжектор









ПРИЛОЖЕНИЕ VI

(член 5)

ОПРЕДЕЛЯНЕ НА СЪДЪРЖАНИЕТО НА ВАНИЛИН В КОНЦЕНТРИРАНО МАСЛО, МАСЛО ИЛИ СМЕТАНА ЧРЕЗ ВИСОКОЕФЕКТИВНА ТЕЧНА ХРОМАТОГРАФИЯ

1. ОБХВАТ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕ

Методът описва процедура за количествено определяне на ванилин в концентрирано масло, масло или сметана.

2. ПРИНЦИП

Извличане на известно количество проба със смес от изопропанол/етанол/ацетонитрил (1:1:2). Утаяване на по-голямата част от мазнините чрез охлаждане между –15 °C и –20 °C, последвано от центрофугиране.

След разреждане с вода, определяне на съдържанието на ванилин чрез високоефективна течна хроматография (HPLC).

3. АПАРАТУРА

Обичайна лабораторна апаратура, и по-специално следното:

3.1. Хладилник с температура на охлаждане от –15 °C до –20 °C

3.2. Еднократни спринцовки с обем от 2 ml

3.3. Мембранни микрофилтри с размер на порите 0,45 μm, резистентни на разтвор, съдържащ 5 % екстрактен разтвор (4.4)

3.4. Система за течна хроматография, състояща се от помпа (поток от 1,0 ml/min), инжектор (20 μl впръскване, автоматично или ръчно), UV-детектор (функциониращ при 306 nm, 0,01 ÅU цялата скала), пишещо устройство или интегратор, и колонен термостат, функциониращ при 25 °C

3.5. Аналитична колона (250 mm × 4,6 mm ID), запълнена с LiChrospher RP 18 (Merck, 5 μm) или еквивалентен материал

3.6. Предпазна колона (около 20 mm × 3 mm ID), запълнена с LiChrospher RP 18 (от 5 до 10 μm) или еквивалентен материал

3.7. Центрофуга, работеща с 2 000 оборота в минута.

4. РЕАГЕНТИ

Всички използвани реагенти трябва да са с признато аналитично качество.

4.1. Изопропанол

4.2. Етанол 96 % (v/v)

4.3. Ацетонитрил

4.4. Екстрактен разтвор Смесват се изопропанол (4.1), етанол (4.2) и ацетонитрил (4.3) в съотношение 1:1:2 (v/v).

4.5. Ванилин (4 хидрокси-3-метоксибензалдехид) ≥ 98 % 4.5.1. Основен разтвор на ванилин (= 500 μg/ml) Около 50 mg (СМ mg) ванилин (4.5) се претегля с точност до 0,1 mg в 100 ml мерителна колба, добавят се 25 ml екстрактен разтвор (4.4) и се долива вода. 4.5.2. Стандартен разтвор на ванилин (= 10 μg/ml) 5 ml от основния разтвор на ванилин (4.5.1) се капват в мерителна колба от 250 ml и се долива вода. 4.5.3. Метанол с качество за HPLC 4.5.4. Оцетна киселина на кристали 4.5.5. Вода с качество за HPLC 4.5.6. HPLC-мобилна фаза 300 ml метанол (4.5.3) се смесват с около 500 ml вода (4.5.5) и 20 ml оцетна киселина (4.5.4) в мерителна колба от 1 000 ml и се долива вода (4.5.5). Филтрира се през 0,45 μm филтър (3.3).

5. ПРОЦЕДУРА

5.1. Подготовка на тестовата проба

5.1.1. Масло

Пробата се загрява, докато започне топенето. Избягва се прегряване над около 30 °C. Във всички случаи маслото не бива да се разделя на две фракции. Когато пробата стане достатъчно пластична, се хомогенизира чрез разклащане. Маслото се разбърква за 15 секунди преди вземането на пробата. Около 5g (ЅМ g) масло се претеглят с точност до 1 mg в 100 ml мерителна колба.

5.1.2. Концентрирано масло

Непосредствено преди вземането на пробата съдът с концентрираното масло се поставя в пещ при 40 до 50 °C, докато маслото се разтопи напълно. Пробата се смесва чрез разклащане или бъркане, като се избягва образуването на мехурчета въздух от прекалено силно бъркане. Около 4g (ЅМ g) концентрирано масло се претегля с точност до 1 mg в 100 ml мерителна колба.

5.1.3. Сметана

Пробата се загрява във водна баня или инкубатор при температура от 35 до 40 °C. Мазнината се разпределя хомогенно чрез разклащане и, ако е необходимо — чрез бъркане. Пробата се охлажда бързо до 20 ± 2 °C. Тя трябва да изглежда хомогенна, в противен случай процедурата следва да бъде повторена. Около 10g (ЅМ g) сметана се претегля с точност до 1 mg в 100 ml мерителна колба.

5.2. Подготовка на тестовия разтвор

Прибавят се около 75 ml екстрактен разтвор (4.4) към тестовата доза (5.1.1, 5.1.2 или 5.1.3), разбърква се или се разклаща силно за около 15 минути и се допълва с екстрактен разтвор (4.4). Около 10 ml от този екстракт се поставят в реагентна стъклена чаша със запушалка. Реагентната стъклена чаша се поставя в хладилник (3.1) и се оставя да престои около 30 минути. Студеният екстракт се центрофугира за около 5 минути при приблизително 2 000 об./мин. и веднага се прелива. Прелетият разтвор се оставя да се охлади до стайна температура. 5 ml от прелетия разтвор се капват в 100 ml мерителна колба и се долива вода. Една аликвотна част се филтрира през мембранен филтър (3.3) с помощта на спринцовка (3.2). Филтратът е готов за определяне чрез HPLC.

5.3. Калибриране

5 ml стандартен разтвор ванилин (4.5.2) се капват в 100 ml мерителна колба. Добавят се 5 ml екстрактен разтвор (4.4) и се долива до маркировката с вода. Този разтвор съдържа 0,5 μg/ml ванилин.

5.4. Определяне чрез HPLC

Хроматографската система се оставя да се стабилизира за около 30 минути. Впръсква се стандартният разтвор (5.3). Това се повтаря, докато разликата в площта на пика или височината на пика между две последователни впръсквания стане по-малка от 2 %. При описаните условия времето на задържане на ванилина е около 9 минути. Стандартният разтвор (5.3) се анализира двукратно чрез впръскване на 20 μl. Впръскват се 20 μl от тестовите разтвори (5.2). Определят се получените площ на пика или височина на пика за ванилина. Двукратното впръскване на стандартния разтвор (5.3) се повтаря след 10 впръсквания на тестови проби (5.2).

6. ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕ

Изчислява се средната площ (или височина) на пика (AC) на ванилина, свързана с обграждащите двукратни впръсквания за всяка партида от тестовите разтвори (общо четири площи или височини).

Изчислява се коефициентът на чувствителност (R):

където СМ е масата на ванилина в mg (4.5.1).

Съдържанието (mg/kg) на ванилин (C) в тестовата проба е дадено от:

където:

AS = площ или височина на пика на ванилина в тестовата проба

SM = маса на тестовата проба в g (5.1.1, 5.1.2 или 5.1.3).

Забележка: Когато се анализира сметана за съдържание на ванилин, концентрацията на маркера трябва да бъде изразена като mg маркер/kg млечни мазнини. Това се извършва чрез умножаване на C по 100/f, където f е съдържанието на мазнини в сметаната, изразено в проценти (m/m).

20 = коефициент, който взема предвид разрежданията в стандартната и в тестовата проба

0,96 = корекционен коефициент за съдържанието на мазнини в първото разреждане на тестовата проба

Забележка: Вместо площта на пика могат да бъдат използвани височините на пика (виж 8.3).

7. ТОЧНОСТ НА ПРОЦЕДУРАТА

7.1. Повторяемост (r)

Разликата между резултатите от две определяния, извършени в рамките на възможно най-краткия срок от един оператор и чрез използване на същата апаратура върху идентичен тестов материал, не трябва да надвишава 16 mg/kg.

7.2. Възпроизводимост (R)

Разликата между резултатите от две определяния, извършени от оператори в различни лаборатории и при използване на различна апаратура върху идентичен тестов материал, не може да надвишава 27 mg/kg.

8. ГРАНИЦИ НА ТОЛЕРАНС

8.1. От маркирания продукт трябва да бъдат взети три проби за проверка на хомогенността.

8.2. Маркерите се получават или от ванилин, или от синтетичен ванилин. 8.2.1. Размерът за смесване за 4-хидрокси-3-метоксибензалдехид е 250g за тон концентрирано масло или масло. Когато се маркира сметана, размерът за смесване е 250g за тон млечни мазнини. 8.2.2. Резултатите от трите проби, получени от анализа на продукта, се използват за проверяване на размера и хомогенността на смесване на маркера, като най-ниският от тези резултати се сравнява със следните гранични стойности: — 220,8 mg/kg (95 % от минималния размер за смесване), — 158,3 mg/kg (70 % от минималния размер за смесване). Използва се концентрацията на маркера в пробата с най-ниския резултат заедно с интерполация между 220,8 mg/kg и 158,3 mg/kg.

8.3. Маркер, получен изключително от ванилови зърна или интегрални екстракти от тях: 8.3.1. Размерът за смесване за 4-хидрокси-3-метоксибензалдехид е 100g за тон концентрирано масло или масло. Когато се маркира сметана, размерът за смесване е 100g за тон млечни мазнини. 8.3.2. Резултатите от трите проби, получени от анализа на продукта, се използват за проверяване на размера и хомогенността на смесване на маркера, като най-ниският от тези резултати се сравнява със следните гранични стойности: — 78,3 mg/kg (95 % от минималния размер за смесване), — 53,3 mg/kg (70 % от минималния размер за смесване). Използва се концентрацията на маркера в пробата с най-ниския резултат, заедно с интерполация между 78,3 mg/kg и 53,3 mg/kg.

9. ЗАБЕЛЕЖКИ

9.1. Откриването на добавен ванилин в количество от 250 mg/kg масло варира от 97,0 до 103,8. Откритото средно съдържание бе 99,9 % със стандартно отклонение от 2,7 %.

9.2. Стандартният разтвор съдържа 5 % екстрактен разтвор, за да се компенсира разширяването на пика, причинено от присъствието на 5 % екстрактен разтвор на тестовите проби. Това позволява количествено определяне чрез височината на пика.

9.3. Анализът се базира на нормална линия на калибриране с нулева отсечка.

9.4. Чрез използване на подходящи разреждания на стандартния разтвор (4.5.2) линейността би следвало да бъде проверена първия път, когато се извършва анализът, а след това — на редовни интервали от време и при промени или ремонтиране на оборудването за HPLC. Ванилинът може да бъде разложен до ванилинова киселина, диванилин и други съставки от вътрешните ензими в непастьоризирана сметана или продукти от такава сметана.









ПРИЛОЖЕНИЕ VII

(член 5)

ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЕТИЛОВ ЕСТЕР НА БЕТА-АПО-8'-КАРОТИНОВА КИСЕЛИНА В КОНЦЕНТРИРАНО МАСЛО И МАСЛО ЧРЕЗ СПЕКТРОМЕТРИЯ

1. ОБХВАТ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕ

Методът описва процедура за количествено определяне на етилов естер на бета-апо-8'-каротинова киселина (апокаротинов естер) в концентрирано масло и масло. Апо-каротинният естер е сборът от всички субстанции, намиращи се в екстракт от проби, получени при описаните в метода условия, които абсорбират светлината при 440 nm.

2. ПРИНЦИП

Мазнините на маслото се разтварят в петролен естер и абсорбцията се измерва при 440 nm. Съдържанието на апо-каротинен естер се определя чрез външен стандарт.

3. АПАРАТУРА

3.1. Капкомери — градуирани, с капацитет 0,25, 0,50, 0,75 и 1,0 ml

3.2. Спектрофотометър — подходящ за използване при 440 nm (и 447-449 nm) и оборудван с кювети с оптична дължина на траекторията 1 сm.

3.3. Мерителни колби, 20 ml и 100 ml

3.4. Аналитична везна с чувствителност от 0,1 mg, претегляща с точност 1 mg, с деления на 0,1 mg

3.5. Пещ, 45 °C ± 1 °C

3.6. Бързофилтриращи безпепелни филтри.

4. РЕАГЕНТИ

Всички реагенти трябва да са с признато аналитично качество.

4.1. Суспензия на апо-каротинен естер (приблизително 20 %) 4.1.1. Съдържанието на суспензията се установява, както следва: Суспензията се загрява между 45 °C и 50 °C и се хомогенизира в неотворената оригинална опаковка. Претеглят се около 400 mg в мерителна колба (100 ml), разтварят се в 20 ml хлороформ (4.4) и обемът се допълва с циклохексан (4.5). 5 ml от този разтвор се разреждат в 100 ml циклохексан (разтвор A). 5 ml от разтвор A се разтварят до 100 ml в циклохексан. Абсорбцията се измерва при 447—449 nm (измерва се максимумът спрямо циклохексана като празна проба с използване на кювети с 1 cm оптична дължина на траекторията). Съдържанието на апокаротинов естер P (%) = (Abs max × 40 000) / (Msusp × 2 550) или развито: (Absmax / 2 550) × (100/5) × (100/5) × (100 / Msusp) Absmax = максимална абсорбция на измервания разтвор Msusp = маса на суспензията (g) 2 550 = референтна Abs (1 %, 1 cm) стойност P = чистота (съдържание) на суспензията (%) Забележка: Суспензията на апо-каротинен естер е чувствителна към въздух, топлина и светлина. В затворен, оригинален съд (запечатан в азотна среда) и на хладно място тя може да бъде съхранявана около 12 месеца. След отварянето съдържанието трябва да се използва за кратък период от време. 4.1.2. Стандартен разтвор на апо-каротинен естер, прибл. 0,2 mg/ml Около 0,100g суспензия на апо-каротинен естер (4.1.1) (W) се измерва с точност до 1 mg и се разтваря в петролен етер (4.2); количеството се прехвърля в мерителна колба с вместимост 100 ml и се долива до маркировката с петролен етер. Този разтвор съдържа (W × P) / 10 mg/ml апо-каротинен естер. Забележка: Разтворът трябва да се съхранява на хладно и тъмно. Неизползваният разтвор се изхвърля след един месец.

4.2. Петролен етер (40-60 °C)

4.3. Натриев сулфат, дехидратиран, гранулат, предварително изсушен при 102 °C за два часа

4.4. Хлороформ

4.5. Циклохексан

5. ПРОЦЕДУРА

5.1. Подготовка на тестовата проба

5.1.1. Концентрирано масло

Пробата се стапя в пещта при приблизително 45 °C.

5.1.2. Масло

Пробата се стапя в пещта при приблизително 45 °C и представителна доза от нея се филтрира през филтър, който съдържа около 10g дехидратиран натриев сулфат (4.3), в среда, защитена от силна естествена и изкуствена светлина, и при постоянно поддържана температура от 45 °C. Взема се подходящо количество мазнина.

5.2. Определяне

Отмерва се с точност до 1 mg приблизително 1g концентрирано масло (или извлечена мазнина от масло (5.1.2), (М). Количеството се прехвърля в 20 ml (V) мерителна колба с използване на петролен етер (4.2), допълва се до маркировката и внимателно се смесва.

Една аликвотна част се прехвърля в кювета от 1 cm и се измерва абсорбцията при 440 nm, като се сравнява с празна проба на петролен етер. Концентрацията на апо-каротинен естер в разтвора се получава чрез позоваване на графиката на стандарта (C μ/ml).

5.3. Калибриране

0, 0,25, 0,5, 0,75 и 1,0 ml стандартен разтвор на апо-каротинен естер (4.1.2) се капват съответно в пет 100 ml мерителни колби. Разрежда се до допълване на обема с петролен етер (4.2) и се разбърква.

Приблизителните концентрации на разтворите са в обхвата от 0 до 2 μg/ml и се изчисляват точно чрез позоваване на концентрацията на стандартния разтвор (4.1.2) (W × P) / 10 mg/ml. Абсорбциите се измерват при 440 nm, като се сравняват с празната проба на петролен етер (4.2).

Стойностите на абсорбцията се записват в y-координатата срещу концентрацията на апо-каротинен естер в х-координатата. Изчислява се уравнението на стандартната крива.

6. ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕ

6.1. Съдържанието на апо-каротинен естер, изразено като mg/kg продукт, се получава чрез: Концентрирано масло: (C × V)/M Масло: 0,82 (C × V)M където: C = съдържание на апо-каротинен естер, μg/ml, разчетено от графиката на калибриране (5.3) V = обем (ml) на тестовия разтвор (5.2) M = маса (g) на тестовата доза (5.2) 0,82 = корекционен коефициент за съдържанието на мазнини в масло.

7. ТТОЧНОСТ НА ПРОЦЕДУРАТА

7.1. Повторяемост

7.1.1. Анализ на масло

Разликата между резултатите от две определяния, извършени в рамките на възможно най-краткия срок от един оператор и чрез използване на същата апаратура върху идентичен тестов материал, не трябва да надвишава 1,4 mg/kg

7.1.2. Анализ на концентрирано масло

Разликата между резултатите от две определяния, извършени в рамките на възможно най-краткия срок от един оператор и чрез използване на същата апаратура върху идентичен тестов материал, не трябва да надвишава 1,6 mg/kg

7.2. Възпроизводимост

7.2.1. Анализ на масло

Разликата между резултатите от две определяния, извършени от оператори в различни лаборатории и при използване на различна апаратура върху идентичен тестов материал, не трябва да надвишава 4,7 mg/kg.

7.3. 2. Анализ на концентрирано масло

Разликата между резултатите от две определяния, извършени от оператори в различни лаборатории и при използване на различна апаратура върху идентичен тестов материал, не трябва да надвишава 5,3 mg/kg.

7.4. Източник на данните за точност

Данните за точност бяха определени от експеримент, проведен през 1995 г. и обхващащ 11 лаборатории и 12 маркирани проби (шест празни дублирания) за масло и 12 маркирани проби (шест празни дублирания) за концентрирано масло.

8. ГРАНИЦИ НА ТОЛЕРАНС

8.1. От маркирания продукт трябва да бъдат взети три проби за проверка на коректността на маркирането на продукта.

8.2. Масло 8.2.1. Размерът за смесване за масло, като се вземе предвид основната абсорбция, е 22 mg/kg 8.2.2. Резултатите от трите проби, получени от анализа на продукта, се използват за проверяване на размера и хомогенността на смесване на маркера, като най-ниският от тези резултати се сравнява със следните гранични стойности: — 17,7 mg/kg (95 % от минималния размер за смесване), — 12,2 mg/kg (70 % от минималния размер за смесване). Използва се концентрацията на маркера в пробата с най-ниския резултат заедно с интерполация между 17,7 mg/kg и 12,2 mg/kg.

8.3. Концентрирано масло 8.3.1. Размерът за смесване за концентрирано масло, като се вземе предвид основната абсорбция, е 24 mg/kg. Резултатите от трите проби, получени от анализа на продукта, се използват за проверяване на размера и хомогенността на смесване на маркера, като най-ниският от тези резултати се сравнява със следните гранични стойности: — 19,2 mg/kg (95 % от минималния размер за смесване), — 13,2 mg/kg (70 % от минималния размер за смесване). Използва се концентрацията на маркера в пробата с най-ниския резултат заедно с интерполация между 19,2 mg/kg и 13,2 mg/kg.









ПРИЛОЖЕНИЕ VIII

(член 5)

ОПРЕДЕЛЯНЕ НА СИТОСТЕРИН ИЛИ СТИГМАСТЕРОЛ В МАСЛО ИЛИ КОНЦЕНТРИРАНО МАСЛО ЧРЕЗ ГАЗОВА ХРОМАТОГРАФИЯ С КАПИЛЯРНА КОЛОНА

1. ОБХВАТ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕ

Методът описва процедура за количествено определяне на ситостерин или стигмастерол в масло и концентрирано масло. Ситостеринът се взема като сума от β-ситостерин и 22 дихидро-β-ситостерин, като другите ситостерини се приемат за незначителни.

2. ПРИНЦИП

Маслото или концентрираното масло се хидролизира с разтвор на калиев хидроксид и нехидролизираните съставки се извличат с диетилов етер.

Стеролите се превръщат в триметил-силил етери и се анализират чрез газова хроматография с капилярна колона, с бетулин като вътрешен стандарт.

3. АПАРАТУРА

3.1. 150 ml колба за хидролиза с обратен хладник с връзки от шлифовано стъкло

3.2. Делителни фунии от 500 ml

3.3. Колби от 250 ml

3.4. Фунии за изравняване на налягането от 250 ml или подобни за събирането на остатъка от диетиловия естер

3.5. Стъклена колона, 350 mm × 20 mm, със запушалка от синтеровано стъкло

3.6. Водна баня или кожух

3.7. Реакционни епруветки от 2 ml

3.8. Газова хроматография, подходяща за използване с капилярна колона, снабдена със система за разделяне, състояща се от: 3.8.1. термостатична камера за колони, в която може да се поддържа желаната температура с точност ±1 °C; 3.8.2. отделение за изпаряване с настройване на температурата; 3.8.3. пламъчно-йонизационен детектор и преобразувател-усилвател; 3.8.4. интегратор-пишещо устройство, подходящ за използване с преобразувател-усилвателя (3.8.3)

3.9. Кварцова капилярна колона, изцяло обвита с BP1 или еквивалентен материал (или всякаква друга колона с най-малко същата степен на разделяне) с равномерна дебелина от 0,25 μm; колоната трябва да може да разделя триметил-силил производни на ланостерин и ситостерин. Подходяща е колона с дължина 12 m и вътрешен диаметър от 0,2 mm.

3.10. Микроспринцовка от 1 μl за газова хроматография със закалена игла

4. РЕАГЕНТИ

Всички реагенти трябва да бъдат с признато аналитично качество. Използваната вода трябва да е дестилирана или да с еквивалентна степен на чистота.

4.1. Етанол с чистота най-малко 95 %

4.2. Калиев хидроксид, 60 % разтвор (600 g калиев хидроксид (минимум 85 %) се разтваря във вода и се долива до един литър с вода

4.3. Бетулин, най-малко 99 % чисто съдържание 4.3.1. Разтвори на бетулин в диетилов етер (4.4) 4.3.1.1. Концентрацията на бетулиновия разтвор, използван за определянето на ситостерин, следва да бъде 1,0 mg/ml 4.3.1.2. Концентрацията на бетулиновия разтвор, използван за определянето на стигмастерол, следва да бъде 0,4 mg/ml

4.4. Диетилов етер с аналитична степен на чистота (без прекиси или утайки)

4.5. Натриев сулфат, дехидратиран, гранулат, предварително изсушен при 102 °C за два часа.

4.6. Силилов реагент, например TRI-SIL (наличен от Pierce Chemical Co, кат. № 49001) или подобен (Важно: TRI-SIL е възпламеним, токсичен, разяждащ и е възможно да е канцерогенен. Лабораторният персонал трябва да е запознат с данните за безопасност във връзка с TRI-SIL и да вземе необходимите предпазни мерки.)

4.7. Ланостерин

4.8. Ситостерин с известна степен на чистота, с не по-малко от 90 % чисто съдържание (P) Забележка 1: Степента на чистота на използваните стандартни материали за калибриране трябва да бъде определена чрез използване на метода на нормализиране. Приема се, че всички стероли, налични в пробата, са представени върху хроматограмата, като общата площ на пика представлява 100 % от стеролните съставки, и че стеролите дават един и същ детекторен сигнал. Линейността на системата трябва да бъде валидирана за разглежданите равнища на концентрация. 4.8.1. Стандартен разтвор на ситостерин — приготвя се разтвор, съдържащ с точност до 0,001 mg/ml приблизително 0,5 mg/ml (W1) ситостерин (4.8) в диетилов етер (4.4).

4.9. Стигмастерол с известна степен на чистота, с не по-малко от 90 % чисто съдържание (P) 4.9.1. Стандартен разтвор на стигмастерол — приготвя се разтвор, съдържащ с точност до 0,001 mg/ml приблизително 0,2 mg/ml (W1) стигмастерол (4.9) в диетилов етер (4.4).

4.10. Тестов разтвор за проверка на разделянето. Приготвя се разтвор, съдържащ 0,05 mg/ml ланостерин (4.7) и 0,5 mg/ml ситостерин (4.8) в диетилов етер (4.4)

5. МЕТОД

5.1. Приготвяне на стандартни разтвори за хроматография

Вътрешният стандартен разтвор (4.3.1) трябва да се добави към подходящ стеролов стандартен разтвор едновременно с добавянето му към хидролизираната проба (вж. 5.2.2).

5.1.1. Стандартен хроматографски разтвор на ситостерин: 1 ml стандартен разтвор на ситостерин (4.8.1) се поставя във всяка от двете реакционни епруветки (3.7) и диетиловият етер се отстранява чрез струя азот. Добавя се 1 ml вътрешен разтвор (4.3.1.1) и диетиловият етер се отстранява чрез струя азот.

5.1.2. Стандартен хроматографски разтвор на стигмастерол: 1 ml стандартен разтвор на стигмастерол (4.9.1) се поставя във всяка от двете реакционни епруветки (3.7) и диетиловият етер се отстранява чрез струя азот. Добавя се 1 ml вътрешен стандартен разтвор (4.3.1.2) и диетиловият етер се отстранява чрез струя азот

5.2. Подготовка на нехидролизираните съставки

5.2.1. Пробата масло се стопява при температура, която не надвишава 35 °C и се смесва старателно чрез бъркане В 150 ml колба (3.1) се измерва с точност до 1 mg приблизително 1 g масло (W2) или концентрирано масло (W2). Добавя се 50 ml етанол (4.1) и 10 ml разтвор на калиев хидроксид (4.2). Поставя се обратният хладник и се загрява до приблизително 75 °C за 30 минути. Обратният хладник се откача и колбата се охлажда до температура, близка до стайната.

5.2.2. В колбата се добавя 1,0 ml вътрешен стандартен разтвор (4.3.1.1), ако трябва да се определи ситостеринът или (4.3.1.2) ако трябва да се определи стигмастеролът. Смесва се старателно. Съдържанието на колбата се прехвърля в 500 ml отделителна фуния (3.2), като колбата последователно се измива с 50 ml вода и 250 ml диетилов етер (4.4). Отделителната фуния се разклаща силно за две минути и се оставя за отделяне на фазите. Долният воден слой се отстранява и етеровият слой се измива чрез разклащане с четири последователни аликвотни части вода от по 100 ml Забележка 2: За да се избегне образуването на емулсия, е съществено първите две измивания с вода да се извършват леко (10 превъртания). При третото измиване може да се разклаща силно за 30 секунди. Ако се образува емулсия, тя може да бъде разрушена с прибавяне на 5—10 ml етанол. Ако се добавя етанол, е важно да се извършат две допълнителни енергични измивания с вода.

5.2.3. Чистият нехидролизиран етеров слой се оставя да изтече през стъклена колона (3.5), съдържаща 30 g дехидратиран натриев сулфат (4.5). Етерът се събира в 250 ml колба (3.3). Добавя се една гранула против кипене с енергично отделяне на пара и се изпарява почти до изсушаване във водна баня или кожух, като се събират остатъците от разтворителите. Забележка 3: Ако екстрактите от пробата бъдат напълно изсушени при прекалено висока температура, може да настъпи загуба на стерол.

5.3. Приготвяне на триметилсилил етери

5.3.1. Етеровият разтвор, останал в колбата, се поставя в 2 ml реакционна епруветка (3.7) заедно с 2 ml диетилов етер, след което етерът се отстранява чрез струя азот. Колбата се измива с две допълнителни аликвотни части от 2 ml диетилов етер, който се поставя в епруветката и всеки път се отстранява с азот.

5.3.2. Пробата се силилира чрез добавяне на 1 ml TRI-SIL (4.6). Епруветката се затваря и се разклаща силно, за да се разтвори. Ако разтварянето е непълно, се подгрява до 65—70 °C. Оставя се да престои най-малко пет минути преди впръскването в газовия хроматограф. Стандартите се силилират по същия начин като пробите. Тестовият разтвор за проверка на разтварянето (4.10) се силилира по същия начин като пробите. Забележка 4: Силилирането трябва да се извършва в безводна среда. Непълното силилиране на бетулин се индикира с втори пик, близък до този на бетулина. Присъствието на етанол на етапа на силилиране влияе на силилирането. Това може да е резултат от недостатъчно измиване на етапа на екстракцията. Ако този проблем продължава, на етапа на екстракцията може да бъде въведено пето измиване, като се разклаща силно за 30 секунди.

5.4. Газовохроматографски анализ

5.4.1. Избор на оперативни условия

Газовият хромотограф се настройва съгласно инструкциите на производителя.

Ориентировъчните условия на работа са, както следва:

— температура на колоната: 265 °C

— температура на инжектора: 265 °C

— температура на детектора: 300 °C

— скорост на струята на газа носител: 0,6 ml/min

— налягане на водорода: 84 kPa,

— налягане на въздуха: 155 kPa

— разделяне на пробата: 10:1 до 50:1; съотношението на разделяне трябва да бъде оптимизирано съгласно инструкциите на производителя и линейността на отговора на детектора и след това да бъде валидирано за стойностите на концентрация, които ни интересуват. — Забележка 5: Изключително важно е тръбичката на инжектора да се почиства редовно.

— количество на впръсканата субстанция: 1 μl разтвор TMSE.

Преди започването на какъвто и да е анализ системата се оставя да се уравновеси и да даде удовлетворителен постоянен сигнал отговор.

Тези условия трябва да варират в светлината на характеристиките на колоната и на газовия хроматограф, така че да се получат хроматограми, които изпълняват следните условия:

— пикът на ситостерин трябва да бъде добре отделен от ланостерина. На фигура 1 е показана типична хроматограма, която следва да се получи от силилирания тестов разтвор за проверка на разделянето (4.10),

— относителното време на задържане на следните стероли следва да бъде приблизително: — холестерол: 1,0 стигмастерол: 1,3 ситостерин: 1,5 бетулин: 2,5,

— времето на задържане за бетулин следва да бъде приблизително 24 минути.

5.4.2. Аналитична процедура

Впръсква се 1 μl силилиран стандартен разтвор (стигмастерол или ситостерин) и се настройват параметрите за калибриране на интегратора.

Впръсква се допълнително 1 μl силилиран стандартен разтвор, за да се определят коефициентите на чувствителност по отношение на бетулина.

Впръсква се 1 μl силилиран разтвор на пробата и се измерват площите на пика. Всяка хроматографска серия трябва да бъде обграждана с впръскване на стандарти.

Като указание във всяка обградена серия следва да са включени шест впръсквания на проба.

Забележка 6: Интегрирането на пика на стигмастерол следва да включва всички размивания на пика, както са определени от точки 1, 2 и 3 на фигура 2б.

Интегрирането на ситостериновия пик би следвало да включва площта на пика на 22-дихидро-β-ситостерин (стигмастанол), който се елуира веднага след ситостерина (вж. фигура 3б), когато се оценява общото съдържание на ситостерин.

6. ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕ

6.1. Площта на пика на стерол и на бетулин се определя в двата стандарта, обграждащи дадена партида, и се изчислява R1: R1 = (средна площ на пика на стерол в стандарта)/(средна площ на пика на бетулин в стандарта) Определя се площта на пика на стерол (стигмастерол и ситостерин) и на бетулин в пробата и се изчислява R2: R2 = (площ на пика на стерол в пробата)/(площ на пика на бетулин в пробата) W1 = съдържание на стерол в стандарта (mg), което се съдържа в 1 ml стандартен разтвор (4.8.1 или 4.9.1) W2 = тегло на пробата (g) (5.2.1) P = чистота на стандартния стерол (4.8 или 4.9) Съдържание на стерол в пробата (mg/kg) = ((R2) / (R1)) × ((W 1) / (W 2)) × P × 10

7. ТОЧНОСТ НА МЕТОДА

7.1. Масло

7.1.1. Повторяемост

7.1.1.1. Стигмастерол

Разликата между резултатите от две определяния, извършени в рамките на възможно най-краткия срок от един оператор и чрез използване на същата апаратура върху идентичен тестов материал, не трябва да надвишава 19,3 mg/kg

7.1.1.2. Ситостерин

Разликата между резултатите от две определяния, извършени в рамките на възможно най-краткия срок от един оператор и чрез използване на същата апаратура върху идентичен тестов материал, не трябва да надвишава 23,0 mg/kg

7.1.2. Възпроизводимост

7.1.2.1. Стигмастерол

Разликата между резултатите от две определяния, извършени от оператори в различни лаборатории и при използване на различна апаратура върху идентичен тестов материал, не трябва да надвишава 31,9 mg/kg.

7.1.2.2. Ситостерин

Разликата между резултатите от две определяния, извършени от оператори в различни лаборатории и при използване на различна апаратура върху идентичен тестов материал, не трябва да надвишава 8,7 % спрямо средната стойност от определянето.

7.1.3. Източник на данните за точност

Данните за точност бяха определени от експеримент, проведен през 1992 г. и обхващащ осем лаборатории и шест проби (три празни дублирания) за ст