2003L0049 — BG — 01.01.2007 — 002.001

Този документ е средство за документиране и не обвързва институциите

Изменен с

▼B

ДИРЕКТИВА 2003/49/ЕО НА СЪВЕТА

от 3 юни 2003 година

относно общата система на данъчно облагане на плащания на лихви и роялти между свързани дружества от различни държави-членки

Член 1

Приложно поле и процедура

1. Плащания на лихви и роялти в държава-членка се освобождават от всякакви данъци, налагани върху такива плащания в тази държава, независимо дали се събират чрез удържането им при източника или чрез определянето им на базата на данъчни декларации, при условие че бенефициерът на лихвите или роялтите е дружество от друга държава-членка или е място на стопанска дейност в друга държава-членка на дружество от държава-членка.

2. Плащане, направено от дружество на държава-членка или от място на стопанска дейност в друга държава-членка, се счита за възникнало в тази държава-членка, наричана по-долу „държава източник“.

3. Място на стопанска дейност се третира като платец на лихви или роялти, само доколкото тези плащания представляват данъчно признат разход за мястото на стопанска дейност в държавата-членка, в която то се намира.

4. Дружество от държава-членка се третира като бенефициер на плащанията на лихви или роялти, само ако получава тези плащания в своя полза, а не като посредник, като например представител, фидуциарен собственик или пълномощник, за друго лице.

5. Място на стопанска дейност се третира като бенефициер на лихви или роялти в следните случаи:

6. Когато място на стопанска дейност на дружество от държава-членка се третира като платец или като бенефициер на лихви или роялти, никоя друга част от дружеството не се третира като платец или бенефициер на тези лихви или роялти за целите на настоящия член.

7. Този член се прилага само ако дружеството, което е платец, или дружеството, чието място на стопанска дейност се третира като платец, на лихви или роялти, е свързано дружество на дружеството, което е бенефициер, или чието място на стопанска дейност се третира като бенефициер на тези лихви или роялти.

8. Този член не се прилага, когато лихвите или роялтите се плащат от или на място на стопанска дейност на дружество от държава-членка, което се намира в трета страна, и дейност на дружеството се извършва изцяло или частично чрез това място на стопанска дейност.

9. Нищо в настоящия член не препятства една държава-членка да вземе под внимание, при прилагане на данъчните си закони, лихвите и роялтите, получени от нейни дружества, от места на стопанска дейност на нейни дружества или от места на стопанска дейност, които се намират в тази държава-членка.

10. Една държава-членка има възможност да не прилага настоящата директива спрямо дружество от друга държава-членка или място на стопанска дейност на дружество от друга държава-членка, когато условията, определени в член 3, буква б), не са били изпълнявани в продължение на две години непрекъснато.

11. Държавата източник може да изисква изпълнението на изискванията, предвидени в настоящия член и в член 3, да бъде доказано с удостоверение в момента на плащането на лихвите или роялтите. Ако изпълнението на изискванията, предвидени в настоящия член, не бъде удостоверено в момента на плащането, държавата-членка е свободна да иска удържане на данък при източника.

12. Държавата източник може да постави като условие за освобождаване от данъци съгласно настоящата директива това, че тя е издала решение, което понастоящем разрешава освобождаване след удостоверяване на изпълнението на условията, предвидени в настоящия член и член 3. Решение за освобождаване от данъци се издава в срок най-късно до три месеца след удостоверяването, и след като такава допълнителна информация, която държавата източник може да поиска, бъде предоставена. Решението е валидно за срок най-малко една година след издаването му.

13. За целите на параграфи 11 и 12 удостоверението, което трябва да бъде представено във връзка с всеки договор за плащане, е валидно за период най-малко една година, но не повече от три години от датата на издаване и съдържа следната информация:

Освен това държавите-членки могат да изискват посочване на правното основание за плащанията съгласно договора (например договор за заем или лицензионен договор).

14. Ако изискванията за освобождаване не бъдат изпълнени, дружеството получател или мястото на стопанска дейност незабавно информират дружеството платец или мястото на стопанска дейност и, ако държавата източник изисква това — компетентния орган на тази държава.

15. Ако на дружеството платец или на мястото на стопанска дейност е удържан данък при източника, от който трябва да бъдат освободени съгласно настоящия член, може да бъде отправено искане за връщане на този данък при източника. Държавата-членка може да изисква информацията, определена в параграф 13. Заявлението за връщане трябва да се представи в определения срок. Този срок е най-малко две години от датата на плащане на лихвата и роялтите.

16. Държавата източник връща надвзетия при източника данък в срок от една година след надлежно получаване на заявлението и на такава допълнителна информация, каквато би сметнала за разумно да поиска. Ако данъкът, удържан при източника, не бъде върнат в този срок, дружеството получател или мястото на стопанска дейност имат право, след изтичането му, на лихва върху данъка с процент, съответстваща на основния лихвен процент, който се прилага в подобни случаи съгласно местното законодателство на държавата източник.

Член 2

Определения за лихва и роялти

За целите на настоящата директива:

Член 3

Определения за дружество, свързано дружество и място на стопанска дейност

За целите на настоящата директива:

Член 4

Изключване на плащания под формата на лихви или роялти

1. Държавата източник не е задължена да гарантира предимствата от настоящата директива в следните случаи:

2. Когато поради специалните взаимоотношения между платеца и бенефициера на лихвите или роялтите или между един от тях и някое друго лице, сумата на лихвите или роялтите надвишава сумата, която би била договорена между платеца и бенефициера в отсъствието на такива взаимоотношения, разпоредбите на настоящата директива се прилагат само към последната сума, ако има такава.

Член 5

Измами и злоупотреби

1. Настоящата директива не препятства прилагането на разпоредбите на националното право или на тези, базирани на споразумения, необходими за предотвратяването на измами или злоупотреби.

2. Държавите-членки могат, при транзакции, основният мотив или един от основните мотиви на които, е данъчна измама, избягване на данъчно облагане или данъчна злоупотреба, да отнемат предимствата по настоящата директива или да откажат да я приложат.

Член 6

▼M2

Преходни правила за Чешката република, Гърция, Испания, Латвия, Литва, Полша, Португалия и Словакия

1. На Гърция, Латвия, Полша и Португалия се разрешава да не прилагат разпоредбите на член 1 до датата на прилагане, посочена в член 17, параграфи 2 и 3 от Директива 2000/48/ЕО на Съвета от 3 юни 2003 г. относно данъчното облагане на доходи от спестявания под формата на лихвени плащания ( 4 ). По време на преходния период от осем години, започващ на гореспоменатата дата, ставката на данъка върху плащанията на лихви или авторски и лицензионни възнаграждения в полза на свързано дружество от друга държава-членка или в полза на място на стопанска дейност, разположено в друга държава-членка, на дадено свързано дружество от държава-членка, не може да превишава 10 % през първите четири години и 5 % през последните четири години.

На Литва се разрешава да не прилага разпоредбите от член 1 до датата на прилагане, посочена в член 17, параграфи 2 и 3 от Директива 2000/48/ЕО на Съвета от 3 юни 2003 г. относно данъчното облагане на доходи от спестявания под формата на лихвени плащания. По време на преходния период от шест години, започващ на гореспоменатата дата, ставката на данъка върху плащанията на авторски и лицензионни възнаграждения в полза на свързано дружество от друга държава-членка или в полза на място на стопанска дейност, разположено в друга държава-членка, на дадено свързано дружество от държава-членка, не може да превишава 10 %. През първите четири години от шестгодишния преходен период ставката на данъка върху плащанията на лихви в полза на свързано дружество от друга държава-членка или в полза на място на стопанска дейност, разположено в друга държава-членка, не може да превишава 10 %; а през следващите две години данъчната ставка върху такива плащания по лихви не може да превишава 5 %.

На Испания и Чешката република се разрешава — само за плащания на авторски и лицензионни възнаграждения — да не прилагат разпоредбите от член 1 до датата на прилагане, посочена в член 17, параграфи 2 и 3 от Директива 2000/48/ЕО на Съвета. По време на преходния период отшест години, започващ на гореспоменатата дата, ставката на данъка върху плащанията на авторски и лицензионни възнаграждения в полза на свързано дружество от друга държава-членка или в полза на място на стопанска дейност, разположено в друга държава-членка, на дадено свързано дружество от държава-членка, не може да превишава 10 %. На Словакия се разрешава — само за плащания на авторски и лицензионни възнаграждения — да не прилага разпоредбите от член 1 по време на преходен период от две години, който започва от 1 май 2004 г.

Тези временни правила обаче са подчинени на непрекъснатото прилагане на всяка данъчна ставка, по-ниска от посочените в първа, втора и трета алинея, предвидени съгласно двустранните спогодби, подписани между Чешката република, Гърция, Испания, Латвия, Литва, Полша, Португалия или Словакия и останалите държави-членки.

2. В случаите, в които дружество от държава-членка или място на стопанска дейност, разположено в тази държава-членка на дружество от държава-членка:

първата държава-членка позволява сума, равна на данъка, платен в Чешката република, Гърция, Испания, Латвия, Литва, Полша, Португалия или Словакия, в съответствие с параграф 1, върху този приход като отчисления от данъка върху прихода на дружеството или мястото на стопанска дейност, което е получило този приход.

3. Отчислението, предвидено в параграф 2, не бива да надхвърля по-ниското от:

▼B

Член 7

Изпълнение

1. Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 1 януари 2004 г. Те незабавно информират Комисията за това.

Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.

2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на основните разпоредби от националното законодателство в областта, регулирана от настоящата директива, както и за таблицата на съответствието между разпоредбите на настоящата директива и приетите национални разпоредби.

Член 8

Преразглеждане

До 31 декември 2006 г. Комисията докладва на Съвета за изпълнението на настоящата директива, и по-специално с оглед разширяването на нейния обхват до дружества и предприятия, различни от тези, посочени в член 3 и в приложението.

Член 9

Клауза за ограничаване

Настоящата директива не засяга прилагането на такива разпоредби на националното законодателство и на споразумения, които са извън разпоредбите на настоящата директива и са предназначени да премахнат или облекчат двойното данъчно облагане на лихвите и роялтите.

Член 10

Влизане в сила

Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.

Член 11

Адресати

Адресати на настоящата директива са държавите-членки.

ПРИЛОЖЕНИЕ

Списък на дружествата, предмет на член 3, буква a) от настоящата директива

▼M3

▼B

ж) дружества по ирландското законодателство, известни като: „public companies limited by shares or by guarantee, private comtpanies limited by shares or by guarantee“, организации, регистрирани съгласно the Industrial and Provident Societies Act или строителни кооперации, регистрирани съгласно the Building Societies Acts;